Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У лютому 2024 році [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовна заява мотивована тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17 січня 2012 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час їх син [PERSON] досяг повноліття, навчається у Сосницькому професійному аграрному ліцеї Чернігівської області, форма навчання - денна, спеціальність - Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва категорії «А1», «А2», «В1»; слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування; водій автотранспортних засобів категорії «С», у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати та отримувати дохід для оплати побутових витрат, харчування, придбання літератури, проїзду до місця навчання. Вона позбавлена в повній мірі утримувати сина, оскільки не працює, є інвалідом третьої групи, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач проходить службу у Збройних Силах України, отримує заробітну плату, а тому має можливість матеріально утримувати їх сина. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період його навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13 лютого 2024 року і до 28 червня 2024 року. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про визнання позовних вимог, просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 лютого 2006 року, виданого виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 17 січня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17 січня 2012 року (а.с.10). [PERSON] 03 березня 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.13). Відповідно до довідки №27 від 01 лютого 2024 року, виданої Сосницьким професійним аграрним ліцеєм Чернігівської області, [PERSON] , 2006 року народження, є студентом Сосницького професійного аграрного ліцею Чернігівської області, форма навчання - денна, на повному державному утриманні не перебуває, строк навчання з 01 вересня 2021 року до 28 червня 2024 року, професія «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва категорій «А1, А2, В2»; Слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування; Водій автотранспортних засобів категорії «С» (а.с.11). Матеріалами справи документально підтверджено, що [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень ст. 199 СК України та роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у цьому випадку має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, а також сама дитина, яка продовжує навчання. Зазначена норма закону передбачає обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині саме у зв`язку з її навчанням, в т.ч. враховуючи не тільки оплату за навчання та проїзд до навчального закладу, а й вартість підручників, витрати для забезпечення побутових умов. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує також положення СК України у відповідності із яким, правове зобов`язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на обох батьків, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням. Судом встановлено, що син сторін у справі [PERSON] досяг повноліття та навчається в Сосницькому професійному аграрному ліцеї Чернігівської області, форма навчання денна. Вказана обставина не спростовується відповідачем. [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи, на утриманні якої знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с.12, 26, 27). Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене та враховуючи матеріальний стан позивача, сина сторін, який навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання (оплата за навчання, проживання за місцем його знаходження, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання), визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved