Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог В жовтні 2023 року позивач АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № РР/37/162 від 23 січня 2020 року (з ануїтетними платежами), яка утворилася станом на 16 жовтня 2023 року у розмірі 2 608 080, 43 грн. та включає в себе: 1 660 173,00 грн - прострочена заборгованість за основним зобов`язанням; 935 195, 94 грн - прострочена заборгованість за процентами за період з 01 липня 2021 року по 15 жовтня 2023 року; 9370,74 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 30 квітня 2020 року по 31 січня 2022 року; 3 340,75 грн - 3 % річних за період з 13 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року; стягнути з [PERSON] та [PERSON] витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 23 січня 2020 року між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № РР/37/162, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 1800000,00 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23 січня 2020 року між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та [PERSON] укладено договір поруки № ID 3601158 від 23 січня 2020 року. В порушення умов договору відповідачі належним чином не виконали своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 16 жовтня 2023 року мають заборгованість в сумі 2608080,43 грн. Звертаючись з даним позовом позивач просить стягнути вказану суму заборгованості. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2023 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 15 листопада 2023 року. 15 листопада 202 3року, 07 грудня 2023 року підготовчі засідання відкладені. 07 грудня 2023 року від представника відповідач [PERSON] - адвоката Рижакова А.В. надійшов відзив на позов, в якому просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Вказував, що як вбачається з позовної заяви та додатків, розрахунок заборгованості здійснений з 13 квітня 2020 року. При цьому позивач звернувся до суду 26 жовтня 2023 року, хоча знав про порушення відповідачем умов договору ще у квітні 2020 року. 30 січня 2024 року від представника позивача надійшли заперечення, в яких зазначали, що строк позовної давності не пропущено в силу п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04 березня 2024 року. Представник позивача в судове засідання 04 березня 2024 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині поданої позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 04 березня 2024 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалсь на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за ввказаною адресою». Відповідач [PERSON] в судове засідання 04 березня 2024 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалсь на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 січня 2020 року між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № PР/37/162 (з ануїтетними платежами). За умовами п. 1.1.1. та п. 1.1.4. кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі 1 800 000,00 грн на споживчі потреби. Відповідно до п. 1.1.5. кредитного договору, сторони визначили, що дата повернення кредиту: 22 січня 2030 року, а за користування кредитом, позичальник зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 24,99 % річних. Згідно п. 1.2.4. кредитного договору, реальна річна процентна ставка становить 27,84% річних. Відповідно до п. 1.1.7. кредитного договору, загальна вартість кредиту становить 4 875 841,82 грн. Підпунктом 1.4.2., пункту 1.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника зазначений у п.п. 1.4.1. цього договору. Згідно виписки по собовому рахунку від 23 січня 2020 року кредитні кошти в сумі 1 800 000,00 грн перераховані на рахунок [PERSON] (а.с. 22) Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, кредит, одержаний позичальником за договором повертається щомісячно згідно встановленого графіку ануїтетних платежів, зазначеними в ньому рівними частинами (ануїтетний платіж), кожна з яких включає в себе заборгованість за сумою кредиту та процентами за його користування, розрахованими за весь строк користування кредитом, але не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця, починаючи з 10 лютого 2020 року. Графік ануїтетних платежів наведений в Додатку №1 до даного договору. При цьому повне повернення кредиту здійснюється позичальником не пізніше дати повернення кредиту, зазначеної у п. 1.1.5 договору. Згідно п. 3.1. та п. 3.2 кредитного договору, банк щомісяця за період з першого числа по останнє число (включно) місяця нараховує проценти за кредитом, виходячи із встановленої в п. 1.2.1 цього договору процентної ставки та фактичної суми наданого кредиту за фактичний строк користування наданим кредитом (метод «факт/факт»), кількість днів у році зазначається фактична - 365/366. При нарахуванні процентів дата надання кредиту враховується, а дата повернення кредиту - ні. Залишок процентів за неповний розрахунковий період сплачується одночасно з погашенням суми кредиту. Згідно п. 5.6 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування ним та неустойки, передбачені цим договором. Відповідно до п.п. 1.3.1., п. 1.3. кредитного договору, серед іншого, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, сторони передбачили забезпечення: іпотека 2-кімнатної квартири загальною площею 103,7 кв.м., житловою площею 51,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності позичальнику; порука [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Також судом встановлено, що 23 січня 2020 року між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та [PERSON] укладено договір поруки № ID3601158. Згідно п. 1.1. договору поруки, згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за належне виконання боржником, яким є [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) взятих на себе зобов`язань, що витікають з договору про надання споживчого кредиту № PР/37/162 від 23 січня 2020 року (з ануїтетними платежами), а також всіх додаткових договорів та угод до нього в тому числі укладених в майбутньому, укладених між кредитором та боржником, відповідно до умов якого боржник зобов`язаний повернути кредитору кредит в сумі 1 800 000,00 гривень в строк до 22 січня 2030, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 24,99 %, комісії, можливі пені та штрафи у розмірах та на умовах, визначених кредитним договором. Згідно з 1.2. поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від боржника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16 жовтня 2023 року, заборгованість за кредитним договором становить 2 608 080,43 грн та включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 1 660 173,00 грн; прострочену заборгованість за процентами за період з 01 липня 2021 року по 15жовтня 2023 року в розмірі 935 195,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання зобов`язань (ст. 625 ЦК України) за період з 30 квітня 2020 по 31 січня 2022 року в розмірі 9 370,74 грн; 3 % річних (ст. 625 ЦК України) за період з 13 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 3 340,75 грн (3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту 80,56 грн + 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів 3 260,19 грн) (а.с. 30-35). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачами взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 5.10 кредитного договору, позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та неустойки у випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством України. 28 серпня 2023 року [PERSON] направлено вимогу Вих. № 05-2/02/2272 від 09 серпня 2023 року про дострокове виконання зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № PР/37/162 (з ануїтетними платежами) від 23 січня 2020 р. цінним листом з описом вкладення за трек - номером 0505101203179, яку він не отримав, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 28 серпня 2023 року №0505101203179. Також, 28 серпня 2023 р. банком направлено вимогу [PERSON] . Вих. № 05-2/02/2273 від 09 серпня 2023 року про дострокове виконання зобов`язання боржника за договором про надання споживчого кредиту № PР/37/162 (з ануїтетними платежами) від 23 січня 2020 року на підставі договору поруки № ID3601158 від 23 січня 2020 року цінним листом з описом вкладення за трек - номером 0505101201249, яку вона не отримала, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 28 серпня 2023 року № 0505101201249. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 16 жовтня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 2 608 080,43 грн та включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 1 660 173,00 грн; прострочену заборгованість за процентами за період з 01 липня 2021 року по 15жовтня 2023 року в розмірі 935 195,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання зобов`язань (ст. 625 ЦК України) за період з 30 квітня 2020 по 31 січня 2022 року в розмірі 9 370,74 грн; 3 % річних (ст. 625 ЦК України) за період з 13 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 3 340,75 грн (3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту 80,56 грн + 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів 3 260,19 грн). Разом із тим, представником відповідача [PERSON] - адвокатом Рижаковим А.В. заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. До вимог про стягнення заборгованості застосовується загальна позовна давність. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Матеріалами справи засвідчується, що АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» пред`явило до суду позов 26 жовтня 2023 року про стягнення заборгованості. Розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснений у період з квітня 2020 року. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями257та258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211карантин було встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15 грудня 2021 року продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 року, постановою від 09 грудня 2020 року № 1236 продовжено дію до 30 квітня 2023 року. Постановою від 27 квітня 2023 № 383 продовжено дію до 30 червня 2023 року. Отже карантин в Україні безперервно встановлено з 12 березня 2020 до 30 червня 2023 року. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на квітень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Відповідачі не виконали узятих на себе зобов`язань щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 2608080,43 грн підлягає солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ». Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 619199 від 17 жовтня 2024 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 39121,21 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved