Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18.12.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з даним позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №1232-3060 від 02.07.2023 у розмірі 61197,96 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 14737,50 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 46460,46 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.07.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту уклали електронний договір про відкриття\~кредитної лінії\~№1232-3060. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А5524, який був надісланий на її номер телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін. За умовами укладеного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 15000 грн строком на 300 днів, на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Сторони визначили базовий період сплати відсотків (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом) 21 день; знижену ставку 2,50% в день; стандартну ставку 3,0% в день, промо ставку 1,75% в день. \~ \~ \~ \~Відповідач здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за договором шляхом здійснення платежів, чим визнала борг. Однак в подальшому не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту. Оскільки позичальник\~не виконала\~свої зобов`язання\~добровільно,\~товариство звернулося\~до суду\~за захистом\~своїх прав\~та просило\~стягнути заборгованість\~за кредитом\~в сумі\~ 61197,96 грн, що виникла станом на 16.11.2023. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою щодо проведення розгляду справи за його відсутності. Стислий виклад заперечення відповідача. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідачки адвокат Ткач В.В. у судовому засіданні підтримав відзив на позов, в якому він посилається на те, що на підтвердження заявлених вимог, позивач надав до суду копію Договору про відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, на яких відсутні підписи відповідача, як в паперовій так і в електронній версії або інших аналогів власних підписів (друків) на сторінці в порядку, визначеному законодавству, що дало б змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача, а також, копію Правил відкриття кредитної лінії та довідку видану третьою особою про успішність перелічених операцій. Сама наявність вище перелічених документів, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для доведеності позивачем про укладений між сторонами у належній формі договір, а також, стягнення відсотків за використання кредитних коштів. Роздруківка із сайту позивача доданих документів належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), який може внести відповідні зміни в додані документи. Отже Банк не надав доказів укладення кредитного договору з відповідачкою Банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Разом з тим, позивач не додав до позовної заяви документу, який підтверджує факт видачі відповідачу кредитних коштів. А саме у додатках до позовної заяви відсутній документ, який би підтверджував факт перерахування коштів або користування відповідачем цими коштами в межах кредитного ліміту, яким саме розміром і якою датою. Отже, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт видачі кредиту за кредитним договором в сумі 15\~000 грн. У матеріалах справи відсутні копії первинних документів, на підставі яких суд може дослідити обсяг виданих кредитних коштів. Просив відмовити у задоволенні позову. Після надходження до суду доказів, витребуваних ухвалою суду, представник відповідача в с удовому засіданні 15.02.2024 зазначив, що відповідачка отримала кошти в сумі 15000грн, які надійшли на її картку, однак не знала їх походження. Не повернула коштів на рахунок відправника, оскільки боялась, що це могла бути шахрайська схема. Заперечив існування договірних відносин між сторонами, вважає, що позивач може претендувати на стягнення з відщповідачки коштів в сумі 15000грн, як безпідставно набутих відповідачкою, відповідно до положень ст. 1212 ЦК України. Припустив, що особисті відомості відповідачки, які зазначені у п.12 (Реквізити сторін) договору про відкриття кредитної лінії, могли бути використані Банком, оскільки раніше відповідачка мала кредитні відносини з даним Банком, однак спірного договору не укладала. В судовому засіданні 18.03.2024 підтримав додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що надані позивачем докази, а саме: договір про відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту та ін., не можуть вважатися електронними документами, а є лише письмовими доказами, оскільки не містять жодних ідентифікуючих даних відповідача. Зазначає, що анкета клієнта сформована позивачем в односторонньому порядку, а частина відомостей, а саме: номер телефону клієнта та її електронна адреса не належать відповідачу. Просив у задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 29.12.2023 суд відкрив спрощене позовне провадження, справу призначив до судового розгляду по суті на 23.01.2024. 15.01.2024 представник відповідача адвокат Ткач В.В. подав відзив на позовну заяву. 23.01.2024 суд постановив ухвалу, якою витребував докази, у зв`язку з чим розгляд справи відклав на 15.02.2024. Судове засідання відкладено на 18.03.2024. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 02.02.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 232-3060. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А5524, який був надісланий на номер телефону позичальника, зазначеним нею при реєстрації (п. 12 договору - реквізити сторін). Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії №1232-3060, кредит надано в сумі 15000 грн., строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 26.04.2024. Строк договору є рівним строку кредитування. Договором визначено базовий період сплати відсотків (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом) - 21 календарний день; стандартну процентну ставку 3,00 % за кожен день користування кредитом, нарахування процентів здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту,застосовуються протягом всього строку дії договору. Також договором визначена програма лояльності, якою передбачено, що за умови дотримання вимог п.п.10.2, 10.3 договору позичальник сплачує проценти за ставками: знижена ставка 2,50% в день; промо ставка 1,75% в день. Відповідно до п.11.13 Невід`ємною частиною цього Договору є Правила відкриття кредитної лінії, які розміщені на сайті Товариства. Приймаючи умови договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. За умовами цього договору відповідачка зобов`язалася повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк та сплатити проценти за користування грошовими коштами відповідно до умов договору. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачці кредитні кошті згідно умов кредитного договору, 02.07.2023 перерахував кошти в сумі 15000 грн за допомогою системи LigPay, на платіжку карту № [NUMBER] [PERSON] , номер якої остання зазначила, подаючи заявку на отримання кредиту. Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» 02.07.2023 на платіжну картку № [NUMBER] перераховано платіж 2334220527 за допомогою системи LigPay в сумі 15000грн, номер договору 1232-3060. Однак позичальник, отримавши кредитні кошти в сумі 15000грн, свої зобов`язання з договором не виконала та не повернула, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за вказаним договором. Згідно наданого розрахунку заборгованості прострочена заборгованість\~за кредитом\~становить 61197,96 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 14737,50 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 46460,46 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору про відкриття кредитної лінії № 1232-3050 від 02.07.2023, Правилами відкриття кредитної лінії, паспортом споживчого кредиту, довідкою про перерахування суми кредиту за договором №1232-3050 від 02.07.2023, інформацією АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LigPay (на підставі договору №4010 від 02.12.2019), розрахунком заборгованості; інформацією АТ КБ «ПриватБанк» (банк-емітент) щодо відкриття карткових рахунків на ім`я [PERSON] від 07.02.2024 та випискою по рахунках станом на 05.02.2024. Застосовані норми права. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У частині першій ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК). Мотиви та висновки суду. Заслухавши пояснення представника відповідача адвоката Ткача В.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Цивільна права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. \~ \~ \~ \~За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів та сплати процентів за користування грошовими коштами, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів за користування кредитом. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. У випадку укладення кредитного договору у електронній формі договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. З врахуванням встановлених судом обставин ста досліджених доказів, суд дійшов висновку, що договір про відкриття кредитної лінії №1232-3060 від 02.07.2023, сторонами якого є ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачка [PERSON] є укладеним, сторони підписали його електронним підписом. Даний кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (одноразового паролю А5524), котрий був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідач, подаючи заявку на отримання кредиту, надала Банку свої анкетні дані, особисту інформацію, паспорті дані, РНОКПП, адресу проживання, номер кредитної картки, яка ідентифікована банком-емітентом (АТ КБ «ПриватБанк). Отже сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав та обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору. Банк свої зобов`язання перед [PERSON] виконав, перерахував на її картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» кредит в сумі 15000 грн за допомогою системи LigPay, та набув права вимагати повернення кредитних коштів та процентів за користування ними. Позичальник [PERSON] своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів не виконала, а тому має боргові зобов`язання перед позивачем по сплаті кредитних коштів та процентів за користування кредитом. З кредитного договору вбачається, що сторони в умовах договору погодили строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику, який складає 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором 300 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Оскільки боржник свої зобов`язання за даним договором не виконала, то розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором, з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами, відповідно складає 46460,46 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1232-3060 від 02.07.2023 у розмірі 61197,96 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 14737,50 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 46460,46 грн. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд відхиляє доводи відповідача про те, що кредитний договір не був підписаний відповідачем, анкета та відомості в ній сформовані позивачем в односторонньому порядку, а номер телефону та електронна адреса на належать відповідачу. Так, надані стороною відповідача, як докази: копії експрес накладних Нової пошти про одержання [PERSON] поштових відправлень, інформацій про замовлення, сервісного талону на встановлення роутера, заяви про приєднання до договору, а також декларації про вибір лікаря, у яких зазначено інший номер телефону, що належить [PERSON] не спростовують того факту, що [PERSON] станом на час укладання кредитного договору в електронній формі (02.07.2023) належав також телефонний номер [NUMBER] , зазначений нею, як контактний номер у анкеті клієнта, оскільки чинним законодавством України не визначено заборон щодо перебування у власності особи декількох номерів телефону, в т.ч. різних мобільних операторів. Крім того, в судовому засіданні встановлено та визнано представником відповідача, що відповідачка отримала грошові кошти в сумі 15000 грн, які надійшли на її картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк». Суд зауважує, що автентифікація клієнта [PERSON] відбулась за допомогою технології BankID (спосіб електронної автентифікації громадян за допомогою їхніх даних в банку, де вони обслуговуються), якій передувало створення клієнтом заявки на надання кредиту із зазначенням в ній відповідних відомостей, в т.ч. щодо номеру телефону та електронної адреси. А тому таку позицію сторони відповідача суд визнає як намагання ухилитися від виконання умов договору. З огляду на зазначене, суд вважає, що договір про відкриття кредитної лінії № 1232-3060 від 02.07.2023 підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора (А5524) , є укладеним, а тому його умови підлягають виконанню сторолнами. Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» 02.07.2023\~сторони уклали кредитний договір в електронній формі на суму 15 000 грн. зі сплатою процентів в розмірі 2,5% знижена ставка, заявлений строк - 21 день, стандартна ставка - 3% в день, промо ставка 1,75% в день, строк кредитування 300 днів. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 15000 грн підтверджено довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування [PERSON] суми кредиту 15000 грн за договором № 1232-3060\~від 02.07.2023за допомогою системи EASYPAY, платіж 2334220527 від 02.07.23 на платіжну карту [PERSON] № [NUMBER] , інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 1011.2023, про перерахування 02.07.23 платежу [NUMBER] за договором 1232-3060 на картку № [NUMBER] , а також інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 07.02.2024 про відкриття [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , карткового рахунку [NUMBER] та видачу картки № [NUMBER] (№ [NUMBER] ) і випискою про зарахування 02.07.2023 на вказану картку відповідача переказу в розмірі 15000 грн. Вказані обставини відповідачка та її представник не спростували належними та допустимими доказами. Суд визнає неспроможними твердження сторони відповідача щодо наявності у позивача права на повернення коштів в сумі 15000грн, як безпідставно набутих відповідачкою, відповідно до положень ст. 1212 ЦК України. Суд зауважує, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язань за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, відповідачка набула грошові кошти в сумі 15000 на підставі кредитного договору, укладеного в електронній формі та має обов`язок повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах укладеного договору. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2147,20 грн., позов задоволено повністю, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2147,20грн судового збору.

Outcome: approved