Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. Заявник 13.03.2023 звернувся до суду із заявою та просив суд: -Надати [PERSON] (далі - заявник), [INFO] , право на шлюб з [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні вимог заявник посилається на те, що не досягла повноліття, а реєстрація шлюбу їй необхідна для побудови спільного майбутнього з [PERSON] . ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05.04.2023 заяву залишено без руху. Ухвалою від 05.05.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заявник, представник заявника, повідомленні про час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися. Представник заявника подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа, повідомленні про час та місце судового засідання у встановленому порядку, свого представника до суду не направила. Надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин. Згідно з паспортом заявниці, вона народилася [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , суду надана заява згода на шлюб, в якій він виявив бажання зареєструвати шлюб із заявницею. Заяви заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] про їх згоду на шлюб заявниці і заінтересованої особи судом не беруться до ваги, оскільки суду не надано докази того, що перші є батьками заявниці. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до вимог ч. 3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Статтею 22 СК України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Станом на 04.03.2024 заявниці виповнилося повних вісімнадцять років. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявниця на день ухвалення рішення досягла шлюбного віку, тому необхідно відмовити у задоволенні заяви. V. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються за заявою у справах окремого провадження 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2684 грн з 01.01.2023. Заявником при поданні заяви було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн. Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки це не передбачено ЦПК України для такої категорії справ. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed