Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~21.02.2024 до Котелевського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник позивачів: адвокат Сідько С.І. до Великорублівської сільської ради Полтавської області, Полтавського району про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно,\~ в якому позивачі просять визнати: за [PERSON] , [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 3/32 частки житлового будинку в [ADDRESS] після смерті [PERSON] за кожним, право власності, як членом колгоспного двору на 3/16 частки житлового будинку в [ADDRESS] після смерті [PERSON] за кожним, визнати: за [PERSON] право власності, як членом колгоспного двору на 3/16 частки житлового будинку в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обгрунтування\~своїх позовних\~вимог зазначили,\~що згідно довідки виданої Малорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області від 11.03.2011 року за №87, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , станом на 01.07.1990 року відносився до типу колгоспного двору. Голова домоволодіння: [PERSON] , члени домоволодіння: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Котелевського\~районного суду\~Полтавської області,\~від 29.12.2011\~року,\~(справа\~№1613/2-412/11),\~за позивачем\~ [PERSON] визнано право власності на 1/4 частку житлового будинку за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] , та померлої [INFO] [PERSON] . Рішенням виконавчого\~комітету Малорублівської\~сільської ради\~від 16.01.2013\~року,\~вирішено оформити за гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право приватної власності на житловий будинок загальною площею 68,8 кв. м., житловою площею 35,7 кв. м. та господарські будівлі і споруди: літня кухня «Бо», сарай «в», сарай «г», сарай «Д», навіс «д», гараж «Ж», погріб «ж», огорожа №2 , ворота № 5, колодязь пробивний №6, що розташовані по [ADDRESS] та приватному підприємству ПБТІ «Інвентаризатор» підготувати та оформити свідоцтво про право приватно власності і провести реєстрацію права приватної спільної часткової власності по 3/16 частини за гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] . Тобто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та померла [PERSON] на праві членів колгоспного двору є власниками по 3/16 частками кожен житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Додатково у власності [PERSON] перебуває ще 1/4 частка вказаного житлового будинку в порядку спадкування після сина та матері. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим 08.10.2020 року Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Позивач [PERSON] , та [PERSON] , як донька та чоловік померлої, - спадкоємці за законом на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України після померлої [PERSON] , звернулися до нотаріуса Котелевської ДНК, з метою отримати свідоцтва про право на власність на належну померлій частку спірного житлового будинку. Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про народження та укладення шлюбу [PERSON] . Місце відкриття спадщини на майно померлої [PERSON] ,- [ADDRESS] - перевірено за довідкою Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 29.11.2021 року за №2358, згідно якої на день смерті померла [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом із нею на день її смерті постійно проживали [PERSON] , [PERSON] . Позивачами подано заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, зареєстровану державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. Інші заяви до державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. не подавалися, від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Згідно матеріалів спадкової справи заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Згідно архівних даних спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Постановою державного нотаріуса Рой Т.В, №389/02-31, від 10.12.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] було відмовлено. Причиною відмови зазначено: відсутність документів необхідних для вчинення нотаріальних дій, а саме щодо складу спадкового майна та документи, що посвідчують право власності на житловий будинок на ім`я [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до довідки № 8020 від 14.07.2021 року, виданої Полтавським бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності на належну частку [PERSON] спірного житлового будинку, не проводилася. Одночасно, з метою реєстрації права власності на належні частки спірного житлового будинку як членів колгоспного двору, позивачі звернулися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області. Державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області відмовив позивачам в реєстрації права власності на належні їм частки в спірному житловому будинку, як членам колгоспного двору з підстав того, що ними не надано документів які б були законними підставами для реєстрації права власності на частки в спірному житловому будинку. У відповідності до довідки №2284, виданої 17.11.2021 року, земельна ділянка надана для обслуговування спірного житлового будинку, надана [PERSON] та знаходиться у приватній власності. Позивачі вважають, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмова реєстратора в проведення реєстрації прав власності на нерухоме майно на частки в будинку як власників часток колгоспного двору, свідчить про перешкоди в оформленні майнових прав у позасудовому порядку, на нерухоме майно, тому вони змушені звернутися за захистом своїх прав до Котелевського районного суду Полтавської області, за місцем розташування нерухомого майна. 22.02.2024 року ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Позивачі та їх представник-адвокат Сідько С.І. в судове засідання не з`явились, надали до суду письмову заяву від 13.03.2024 року про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача Великорублівської сільської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву від 11.03.2024 року про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Згідно довідки виданої Малорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області від 11.03.2011 року за №87, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , станом на 01.07.1990 року відносився до типу колгоспного двору. Голова домоволодіння: [PERSON] , члени домоволодіння: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.27). Рішенням Котелевського\~районного суду\~Полтавської області,\~від 29.12.2011\~року,\~(справа\~№1613/2-412/11),\~за позивачем\~ [PERSON] визнано право власності на 1/4 частку житлового будинку за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] , та померлої [INFO] [PERSON] (а.с.28-29). Рішенням виконавчого\~комітету Малорублівської\~сільської ради\~від 16.01.2013\~року,\~вирішено оформити за гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право приватної власності на житловий будинок загальною площею 68,8 кв. м., житловою площею 35,7 кв. м. та господарські будівлі і споруди: літня кухня «Бо», сарай «в», сарай «г», сарай «Д», навіс «д», гараж «Ж», погріб «ж», огорожа №2 , ворота № 5, колодязь пробивний №6, що розташовані по [ADDRESS] та приватному підприємству ПБТІ «Інвентаризатор» підготувати та оформити свідоцтво про право приватно власності і провести реєстрацію права приватної спільної часткової власності по 3/16 частини за гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.34). Тобто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та померла [PERSON] на праві членів колгоспного двору є власниками по 3/16 частками кожен житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Додатково у власності [PERSON] перебуває ще 1/4 частка вказаного житлового будинку в порядку спадкування після сина та матері. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим 08.10.2020 року Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.32). Позивач [PERSON] , та [PERSON] , як донька та чоловік померлої, - спадкоємці за законом на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України після померлої [PERSON] , звернулися до нотаріуса Котелевської ДНК, з метою отримати свідоцтва про право на власність на належну померлій частку спірного житлового будинку (а.с.35). Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про народження та укладення шлюбу [PERSON] (а.с.36-37). Місце відкриття спадщини на майно померлої [PERSON] ,- [ADDRESS] - перевірено за довідкою Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 29.11.2021 року за №2358, згідно якої на день смерті померла [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом із нею на день її смерті постійно проживали [PERSON] , [PERSON] (а.с.35). Позивачами подано заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, зареєстровану державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. Інші заяви до державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. не подавалися, від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Згідно матеріалів спадкової справи заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Згідно архівних даних спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Постановою державного нотаріуса Рой Т.В, №389/02-31, від 10.12.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] було відмовлено (а.с.33). Причиною відмови зазначено: відсутність документів необхідних для вчинення нотаріальних дій, а саме щодо складу спадкового майна та документи, що посвідчують право власності на житловий будинок на ім`я [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до довідки № 8020 від 14.07.2021 року, виданої Полтавським бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності на належну частку [PERSON] спірного житлового будинку, не проводилася (а.с.39). Одночасно, з метою реєстрації права власності на належні частки спірного житлового будинку як членів колгоспного двору, позивачі звернулися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області. Державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області відмовив позивачам в реєстрації права власності на належні їм частки в спірному житловому будинку, як членам колгоспного двору з підстав того, що ними не надано документів які б були законними підставами для реєстрації права власності на частки в спірному житловому будинку. У відповідності до довідки №2284, виданої 17.11.2021 року, земельна ділянка надана для обслуговування спірного житлового будинку, надана [PERSON] та знаходиться у приватній власності (а.с.41). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно- правових актів. З матеріалів справи вбачається, що рік спорудження спірного житлового будинку: 1985, 1991 р.р. Як передбачено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності "положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Отже, при вирішенні спору слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року N 533-ХІТ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення вотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, ствердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, ствердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. Статтею 100 ЦК УРСР 1963 року, визначено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, що передбачено п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР. Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, та таке інше. За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно п. 23 роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно ст.1216,1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але на відміну від строку на прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, строк для отримання свідоцтва про право на спадщину законодавством не встановлено. Згідно з ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв стадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність склоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачі фактично вступили у володіння та управління спадковим майном, але оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, та у зв`язку із відсутністю у позивачів іншого способу щодо визнання права власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі ст.ст.15,317,321,328,392,1216-1218,1223,1261,1268 ЦК України та

Outcome: approved