Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

У листопаді 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя, набутою під час перебування у шлюбі наступне майно: двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 44,2 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м, вартістю 2 000 000,00 (два мільйони) грн.; легковий автомобіль DODGE CALIBER, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; земельну ділянку, площею 0,1033 га, що розташована на території Козаровицької сільської ради, за межами населеного пункту, Вишгородського району Київської області (кадастровий номер 3221883600:20:180:0137); 2) визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на майно, набуте під час перебування у шлюбі, а саме на: 1/2 частину двокімнатної квартири, загальною площею 44,2 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину легкового автомобіля DODGE CALIBER, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; 1/2 земельної ділянки, площею 0,1033 га, що розташована на території Козаровицької сільської ради, за межами населеного пункту, Вишгородського району Київської області (кадастровий номер 3221883600:20:180:0137); 3) визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на майно, набуте під час перебування у шлюбі, а саме на: 1/2 частину двокімнатної квартири, загальною площею 44,2 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину легкового автомобіля DODGE CALIBER, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; 1/2 земельної ділянки, площею 0,1033 га, що розташована на території Козаровицької сільської ради, за межами населеного пункту, Вишгородського району Київської області (кадастровий номер 3221883600:20:180:0137). Позов мотивований тим, що вищевказане майно є придбаним у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає розподілу. Провадження у справі відкрито ухвалою від 02.01.2020 року з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Відповідачем подано відзив, в якому [PERSON] просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. Під час підготовчого провадження від відповідача надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач за зустрічним позовом просить: 1) визнати за [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати за [PERSON] право власності на легковий автомобіль DODGE CALIBER, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , земельну ділянку 0,1033 га, що розташована на території Козаровицької сільської ради, за межами населеного пункту, Вишгородського району Київської області (кадастровий номер 3221883600:20:180:0137), незавершене будівництво (дачний будинок) площею 96,0 кв.м на земельній ділянці за адресою: Київська область, Вишгородський районі, Козаровицька сільська рада. 07.03.2024 р. відповідачем за зустрічним позовом, яка є позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , подана заява про визнання первісного позову. Крім цього, 07.03.2024 р. позивачем за зустрічним позовом [PERSON] подана заява про повернення зустрічного позову на підставі ст.185 ч.4 п.3 ЦПК України. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 березня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя повернуто позивачу за зустрічним позовом. Представник позивача за первісним позовом - адвокат Моценко О.В., будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явився, 13.03.2023 р. через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій підтримує позов та просить проводити розгляд за його відсутності. Відповідач за первісним позовом, яка є позивачем за зустрічним позовом, в підготовчому засіданні просила повернути поданий нею зустрічний позов та сплачений за ним судовий збір, додавши, що визнає первісний позов та відкликає свій зустрічний, який ще не прийнятий до провадження. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 09 грудня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1153 (свідоцтва про шлюб від 09.12.2005).(а.с. 5) Під час шлюбу у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] [INFO] , актовий запис № 312, що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.10.2019 року, видане Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. (а.с. 6) В період перебування у шлюбі, сторонами була придбана земельна ділянка, площею 0,1033 гектара, що розташована на території Козаровицької сільської ради, за межами населеного пункту, Вишгородського району Київської області, (кадастровий номер 3221883600:20:180:0137), що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2012 року. (а.с. 75-78) Також за час перебування у шлюбі подружжя придбало квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальна площа - 44,2кв.м, житлова площа - 29,6кв.м.(реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1574549680000), на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2019 року., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. за реєстраційним № 1780. (а.с. 71-72) У період зареєстрованого шлюбу сторонами за спільні кошти придбаний автомобільмарки DODGECALIBER, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Даний автомобіль зареєстрований за [PERSON] (а.с. 73-74) Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За загальним підходом, закріпленим у статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Звідси стаття 60 СК України містить презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України). Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 69) Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічне положення закріплено в ч. 2 ст. 372 ЦК України де зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділу спільного майна подружжя», вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно зі ст. 49 ЦПК України відповідач має право на будь-якій стадії визнати позов. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем визнано позов в повному обсязі, про що зазначено у письмовій заяві. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, то воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про його поділ між сторонами. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене вище, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного, cт.ст.60, 61, 69, 70, ч. 1 ст. 71 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України,

Outcome: approved