Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

У січня 20234 року представник позивача адвокат Ющенко А.Ю., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року по 18.07.2011 року. Мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуваю на її утриманні. На підставі рішення Зарічного районного суду м.Суми від 31.03.2011 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів утворилась заборгованість - за період з 01.11.2021 року по грудень 2023 року в розмірі 71587,55 грн. Посилаючись на ст.196 СК України, просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання в розмірі 71587,55 грн. Представник позивача подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 07 лютого 2024 року. Розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність частвокого задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року по 18.07.2011 року (а.с.7). Мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.6). Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 31 березня 2011 року у справі №2-549/2011 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 15..09.2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини сина [PERSON] з 01.11.2021 року по 15 жовтня 2023 року складає 63373,55 грн., штраф у зв`язку з несплатою аліментів складає 8214,00 грн. (а.с.10). Відповідно до розрахунку розміру неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2021 року по 31.12.2023 року, пеня за період прострочення складає 71587,55 грн. (а.с.2). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач є працездатною особою, доказів щодо поважності причин, з яких не сплачував аліменти державному виконавцю надано не було, тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, питання про зменшення їх розміру не заявляв, що свідчить про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Статтею 20 СК України встановлено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Згідно зі ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наданий позивачем розрахунок пені відповідачем не спростовується, доказів які б спростували твердження позивача про наявність заборгованості по сплаті аліментів відповідачем не надано. Судом не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачу сплачувати своєчасно аліменти на утримання дитини. Відповідач є особою працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я або інші обставини, які б могли вплинути на можливість позивача сплачувати аліменти у матеріалах справи відсутні. Судом також встановлено, що за невиконання рішення про стягнення аліментів на відповідача накладався штраф у розмірі 8214,00 грн. За таких обставин судом виявлено порушене право позивача з отримання аліментів на утримання малолітню дитину, яке підлягає захисту. Вказане є підставою для стягнення з відповідача (боржника) пені за прострочення сплати аліментів на дитину. За спірний період [PERSON] були сплачені аліменти у січні 2022 в розмірі 5000,00 грн., у березні 2022 в розмірі 1000,00 грн., в липні 2022 1500,00 грн., в серпні 2022 1500,00 грн, у вересні 2022 2000,00 грн., у червні 2023 2000,00 грн, у липні 2023 2000,00 грн, у серпні 2023 2000,00 грн (а.с.10). Позивачем нарахована пеня за період з 01.11.2021, разом з цим, пеня за листопад 2021 року повинна нараховуватись з першого числа місяця, наступного за тим, у якому аліменти не були сплачені. Відтак, пеня за несплату аліментів за листопад 2021 року підлягає стягненню з позивача за період з 01.12.2021. Аналогічним чином повинна розраховуватись пеня за кожний наступний місяць. Враховуючи положення ст. 196 СК України, з урахуванням часткової сплати аліментів відповідачем, накладення штрафу державними виконавцем за невиконання рішення суду, за період з 01 грудня 2021 року по грудень 2023 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня за несплату аліментів у розмірі 68366,00 грн., тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При зверненні з позовом у позовній заяві представником позивача було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 29 грудня 2023 року [PERSON] уклала договір про надання юридичних послуг та правової допомоги з адвокатом Ющенком А.Ю. та за п. 4.1. вказаного договору сторони погодили, що вартість послуг адвоката становить 4000,00 грн. Відповідно до квитанції від 29.12.2023 року адвокатом Ющенко А.Ю. отримано від [PERSON] 5000, 00 грн. (а.с.11-12). Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.\~1,\~ п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог (95 %), що становить 4750,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1150,64 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial