Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

04 січня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулося Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»», в особі свого представника, з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-111904540 від 31.10.2021 року у сумі 169 265,48 грн. та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.raiffeisen.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою. Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою Заяви про акцепт. 28.04.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк» та підписав Заяву №СМDРІ-968408 про акцепт Публічної пропозиції/Угода (далі - заява). Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку «www.raiffeisen.ua», висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 31.10.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-111904540, за яким кредитор надав позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту у розмірі 216 811,48 грн. строком до 31.10.2024 року під 24,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та у строки, визначені заявою-договором. Таким чином, як на це посилається представник позивача, Банк виконав свої зобов`язання. З укладенням заяви-договору у відповідача виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки у строки та розмірах чітко встановлених заявою-договором та Правилами, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотки. Проте, всупереч вимогам Кредитного Договору відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснює сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 01.11.2023 року заборгованість відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» становить 169 265,48 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 158 117,02 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 2 558,33 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 11 088,46 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками у сумі 10 872,65 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова 05.01.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. В судове засідання 11.03.2024 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача АТ «Райффайзен Банк» подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог\~ст. 128 ЦПК України\~у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 28.04.2020 року звернулася до АТ «Райффайзен Банк Аваль» та підписав Угоду №СМDРІ-968408 про акцепт Публічної пропозиції/Угода (а.с.17). Відповідно до цієї угоди відповідач [PERSON] прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку «www.raiffeisen.ua», висловила повну та безумовну згоду з її умовами. Так,\~31.10.2021\~року між\~АТ «Райффайзен\~Банк Аваль»,\~правонаступником якого\~за всіма\~правами та\~обов`язками\~є АТ\~«Райффайзен Банк»,\~та відповідачем\~ [PERSON] \~було укладено\~Заяву-Договір\~про відкриття\~поточного рахунку\~та надання\~Кредиту «Кредит\~готівкою» №014-RO-82-111904540,\~за яким\~кредитор надав\~позичальнику кредитні\~кошти на\~умовах кредитного\~договору в\~межах поточного\~ліміту у\~розмірі 214\~600,00\~грн.\~Строком на\~72\~місяці під\~24,9%\~річних,\~а позичальник\~зобов`язався\~належним чином\~використати та\~повернути банку\~суму отриманого\~кредиту,\~а також\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом,\~комісії згідно\~з умовами\~договору та\~тарифами кредитора,\~та виконати\~інші зобов`язання\~в порядку та у строки, визначені заявою-договором. Також з укладенням заяви-договору у відповідача виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки у строки та розмірах чітко встановлених заявою-договором та Правилами, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотки. (а.с.11-13). Банк виконав свої зобов`язання, що підтверджується випискою по рахунку на суму виданого кредиту 216\~811,48, 55 грн. (а.с.19-23). Проте, всупереч вимогам Кредитного Договору відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснює сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 01.11.2023 року заборгованість відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» становить 169 265,48 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 158 177,02 грн. в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 2 558,33 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 11 088,46 грн. в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками у сумі 10 872,65 грн. (а.с.7-8). Позивачем відповідачу 02.11.2023 року направлялась вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором в зазначеному вище розмірі (а.с.25-29). Проте доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано. Виходячи з вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27\~постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1\~ст.628 ЦК України). Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч.1,2\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Відповідно до ст.ст.\~526-530,\~610-612,\~623,\~625 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як визначено\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). В даному випадку відповідач [PERSON] уклав з позивачем 31.10.2021 року Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-111904540 в письмовій формі, однак не виконав умови кредитного договору, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, а також не надав відзиву на позов з відповідними запереченнями і доказами на їх підтвердження, відтак, суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, які засновані на законі та умовах договору, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-111904540 від 31.10.2021 року у розмірі 169 265,48 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 158 177,02 грн. в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 2 558,33 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 11 088,46 грн. в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками у сумі 10 872,65 грн. Окрім того, у зв`язку із задоволенням позову на підставі вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved