Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Міністерства юстиції України звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] , Каланчацької районної організації Комуністичної партії України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комуністична партія України, про визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації, зазначаючи, що у 2014 р. звернулися до суду з позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України. Справа розглядалася на протязі понад 8 років, рішенням Восьмого Апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 р., яке набрало законної сили 27.07.2023 р., позов було задоволено та заборонено діяльність Комуністичної партії України, передано майно, кошти та інші активи партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. В ході виконання вказаного рішення було встановлено, що Каланчацька районна організація Комуністичної партії України після подання позовної заяви відчужила належне їй майно на користь [PERSON] на підставі договору дарування, який є фіктивним та підлягає визнанню недійсним: в зв`язку з чим і звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі і пояснила, що Міністерство Юстиції України у 2014 р., звернулося до суду з позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України. Рішенням Восьмого Апеляційного адміністративного суду, яке набрало чинності 27.07.2022 р., було заборонено діяльність Комуністичної партії України, та передано майно, кошти та інші активи, які належали партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. Мін`юст вживає заходів до розшуку майна політичної партії, опрацьовуючи відомості єдиних та державних реєстрів, держателями яких є Мін`юст. Так опрацьовуючи відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що після відкриття 11.07.14 р. судом провадження в адміністративній справі про заборону Комуністичної партії України Каланчацькою організацією відчужено будівлю в цілому, позначеною літ. «А», при якій розташоване приміщення партії, яке позначене літ. «А1», та має загальну площу 45,4 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке відчужене на підставі договору дарування від 24.12.2014 р., [PERSON] , що дає підстави вважати, що сторони договору заздалегідь знали, що такий договір не буде виконаний, що він має інші цілі, ніж передбачені договором, тобто сторони умисно уклали фіктивний правочин. Укладення спірного договору спрямовано не на реальне настання наслідків договору дарування, а має на меті уникнення передачі майна у державну власність. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Заслухавши представника позивача, дослідивши всі обставини справи суд приймає до уваги наступне. Як встановлено судом Мін`юстом у 2014 подано позовну заяву про заборону діяльності Комуністичної партії України. Рішення по вказаній справі набрало чинності 27.07.2022 р. Згідно рішення Восьмого Апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 р. у справі № 826/975/14 заборонено діяльність Комуністичної партії України та передано у власність держави все її майно, кошти та інші активи, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень. В ході виконання рішення суду позивачем було встановлено, що 24.12.2014 р. Каланчацькою організацією Комуністичної партії України укладено договір дарування, за яким остання відчужила належну їй будівлю, розташовану за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 491699665232, шляхом укладення договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної контори за № 1508, гр. [PERSON] . Дана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Оскільки на момент укладення оспорюваного договору проводився судовий розгляд справи № 826/9751/14 про заборону діяльності Комуністичної партії України, суд приходить до висновку, що укладення договору дарування спрямоване не на реальне настання його наслідків, а має на меті уникнення передачі майна у власність держави, тобто спірний договір є фіктивним. Згідно із ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, заздалегідь знаючи, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними (наприклад приховання майна від конфіскації) або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Як вбачається із спірного правочину, сторони знали заздалегідь, що такий договір не буде виконаний, що він має інші цілі, ніж зазначені у договорі. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р., у справі № 369/11268/16ц зазначено, що відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно врахувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частини 1 та 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України. Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 31.08.2023 року Каланчацька районна організація Комуністична партія України зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після укладення спірного договору місцезнаходження Каланчацької районної організації Комуністичної партії України не змінилося, дарувальник продовжує володіти та користуватися відчуженим майном. У постанові Верховного Суду від 22.04.2021 р., у справі № 908/794/19 зазначено, що для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідків вчиненням такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору є направленням на усунення несприятливих наслідків цієї особи (недопущення їх у майбутньому) пов`язаних із вчиненням такого правочину. Тому у разі оскарження правочину заінтересованою особою необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами. Представником позивача у судовому засіданні доведена та обставина, що спірний договір вчинено без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим договором, дії сторін цього договору направлені на фіктивний перехід прав власності на нерухоме майно та з метою приховати це майно від примусового відчуження. Згідно ч. 2 п.4 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відновлення становища, яке існувало до реєстрації договору, що оспорює та відповідно незаконної реєстрації неіснуючого права власності, має відбуватися шляхом усунення відповідних наслідків такого порушення, яким є посвідчений договір дарування та державна реєстрація відповідного неіснуючого права. Відновлення становища, яке існувало до посвідчення договору дарування нерухомого майна можливе шляхом визнання його недійсним. Щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно то відновлення становища, яке існувало до відповідного порушення можливе шляхом скасування судом державної реєстрації права власності відповідно до ч. 2 ст. 27 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в якій зазначається, що державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав. Таким чином позивачем обрано належний спосіб захисту. Судом встановлено, що спірний договір укладено 24.12.2014 р. Як вбачається з матеріалів справи позивач про порушення своїх прав дізнався в ході вжиття заходів із розшуку майна забороненої судом Комуністичної партії України, які здійснювалися після набрання законної сили рішення Восьмого Апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 р. Таким чином позовна заява подана в межах строку позовної давності. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved