Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, звернувся в суд з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки площею 1,2072 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0013, яка розташована на території Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та про конфіскацію земельної ділянки площею 1,2073 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0015, яка розташована на території Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповаідача - Фермерське господарство "Перлина Полісся". Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, в судове засідання не з`явилася повторно, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, роз`яснивши прокурору наслідки заочного розгляду та встановивши згоду прокура на заочний розгляд справи, суд прийняв рішення про ухвалення заочного рішення у справі. У вступному слові прокурор Левосюк Ю.О. позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідачка [PERSON] є громадянкою російської федерації. У 2020 році відповідачка набула право власності на земельну ділянку площею 1,2072 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, а також право на земельну ділянку площею 1,2073 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та уклала договори оренди земельних ділянок № б/н з Фермерським господарством "Перлина Полісся" зі строком дії договорів до 20.01.2035 року з правом пролонгації та правом передачі в піднайм (суборенду). Однак, відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, набуті у власність іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Порушуючи вимоги Закону, протягом року і по теперішній час громадянка російської федерації [PERSON] земельні ділянки самостійно не відчужила, що є підставою для їх конфіскації на користь держави відповідно до ст. 145 Земельного кодексу України. Тому просить позов задовольнити, конфіскувати у відповідачки [PERSON] земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2072 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0013, та площею 1,2073 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0015, які розташовані на території Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та стягнути з відповідачки на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір за подання позову до суду та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області належним чином повідомлений про розгляд справи судом, в судове засідання не з`явився, а в письмових поясненнях вказав, що відповідачка [PERSON] є власником земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2072 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0013, та площею 1,2073 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0015, які розташовані на території Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Однак, будучи громадянином російської федерації, вона порушила вимоги ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України та протягом року з часу набуття у власність не відчужила ці земельні ділянки. Таким чином відповідачка порушила визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України і статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення іноземними громадянами. Тому Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованим і такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи ФГ "Перлина Полісся" належним чином повідомлений про розгляд справи судом, в судове засідання не з`явився, письмових пояснень не надав. Заслухавши прокурора, письмові пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , будучи громадянкою російської федерації, набула у власність земельні ділянки на території України із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2072 га кадастровий номер 6823981500:05:004:0013 та площею 1,2073 га кадастровий номер 6823981500:05:004:0015, які розташовані на території Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності [PERSON] на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2072 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0013, та площею 1,2073 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0015, які розташовані на території Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухома майно 20.02.2020 р (а.с.6-9). Відповідно до інформації, наданої Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області 12.06.2023 № 6801.4-2586/6801.1-23, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою/знятою з реєстрації в Україні не значиться, паспортом громадянина України та громадянина України для виїзду за кордон, посвідкою на постійне/тимчасове проживання на території України не документувалась (а.с.11). 20 січня 2020 року відповідачка [PERSON] уклала Договір оренди № б/н із ФГ "Перлина Полісся" зі строком дії до 20.01.2035 р з правом пролонгації та правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с.16) та надала в користування на правах оренди земельну ділянку площею 1,2072 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0013, розташовану на території Великоскнитської (Ганнопільської) сільської ради Славутського (Шепетівського) району Хмельницької області. Право оренди земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 327618176 (а.с.6). 20 січня 2020 року відповідачка [PERSON] уклала також Договір оренди № б/н із ФГ "Перлина Полісся" зі строком дії до 20.01.2035 р з правом пролонгації та правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с.17-18) та надала в користування на правах оренди земельну ділянку площею 1,2073 га, кадастровий номер 6823981500:05:004:0015, розташовану на території Великоскнитської (Ганнопільської) сільської ради Славутського (Шепетівського) району Хмельницької області. Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 32761725 (а.с.7). Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Частиною 5 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Право власності на спірні земельні ділянки відповідачка набула 20 лютого 2020 року. Але до цього часу вказані земельні ділянки вона самостійно не відчужила, чим безпідставно порушила річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, ч. 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Згідно з пунктом "е" частини 1 статті 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачка, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництв (з 20.02.2020 року по теперішній час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо повноважень прокурора на представництво інтересів держави в особі державного органу у цій справі, то слід врахувати наступне. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідачка [PERSON] порушила визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод використовує спірні земельні ділянки на території України. Підставою представництва прокурором інтересів держави у цій справі є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») та повідомлення вказаногго органу про те, що ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не буде самостійно звертатись до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки (а.с.13-14). Правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 і підлягає застосуванню у цій справі. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Щодо вимог про стягнення з відповідача в користь позивача процесуальних витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Хмельницькою обласною прокуратурою сплачено 5368 грн 00 коп судового збору за подання позовної заяви та 1342 грн 00 коп судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved