Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 18 листопада 2000 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №76. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі із 18 листопада 2000 року. В шлюбі в них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, відносини між ними погіршились, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги. На даний час вони спільно не проживають, фактично припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. З вини відповідача між ними постійно виникають сварки, свідками яких є їх неповнолітні діти, що негативно впливає на їх емоційне здоров`я, психічний стан та спричиняє душевні страждання. Вважає подальше спільне життя неможливе, збереження шлюбу вважає недоцільним, примирення виключається. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року з метою збереження сім`ї надано сторонам строк для примирення терміном 4 місяці. До закінчення наданого строку, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року поновлено провадження у справі, оскільки обставини зупинення провадження у справі усунені. Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не подав відзив, а тому суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених\~ст. 281 ЦПК України. Будь-яких\~\~інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. На підставі\~ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 листопада 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Радивилівського\~районного управління\~юстиції у\~Рівненській області,\~актовий запис\~№76.(а.с.11). В шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження яких, сторони вказані батьками. (а.с.7, 8, 9) Судом встановлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки та не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене\~ст.56 Сімейного кодексу України,\~право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3\~ст.105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно в пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Сторонам з метою збереження сім`ї надався строк для примирення, але сторони не примирились. Подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України,\~право дружини та чоловіка на особисту свободу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Беручи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а позивач зберегти сім`ю не бажає, суд з урахуванням того, що фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті і майнові права сторін, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Позовних вимог щодо визнання місця проживання неповнолітніх дітей та поділу спільного майна сторін не заявлено.

Outcome: approved