Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2017 Зимнівська сільська рада є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Дане житло було придбано для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування. [PERSON] 20.06.2019 до Зимнівської сільської ради подав заяву про взяття його на облік як дитини-сироти, позбавленої батьківського піклування та просив зарахувати його на соціальний квартирний облік для одержання соціального житла. Рішенням виконавчого комітету Зимнівської сільської ради від 24.06.2019 №52 « Про взяття на соціальний квартирний облік», [PERSON] було взято на соціальний квартирний облік із забезпеченням його протягом місяця соціальним житлом. Рішенням виконавчого комітету Зимнівської сільської ради від 01.07.2019 №54 «Про надання житлового приміщення за договором найму соціального житла» [PERSON] надано для проживання житловий будинок [ADDRESS] та вирішено укласти договір найму соціального житла строком на 1 рік з оплатою за найм житла та надані комунальні послуги. 01.07.2019 було укладено договір найму соціального житла №1 та передано його [PERSON] для подальшого проживання та здійснено його реєстрацію місця проживання за цією адресою. Згідно з п. 2.2.6 договору найму соціального житла, [PERSON] зобов`язався вносити щомісячну плату за найм житла, надані житлово-комунальні послуги. Однак [PERSON] не здійснював оплату за найм житла, за надані в житлово-комунальні послуги. 06.07.2020 та 15.11.2020 було здійснено обстеження даного житла та встановлено, [PERSON] не проживає у цьому соціальному помешканні, про що були складені акти обстеження. В телефонному режимі [PERSON] було повідомлено про заборгованість за користування соціальним житлом більше 6 місяців та запитано про причину непроживання його в цьому житлі, на що відповідач повідомив, що проживає у [ADDRESS] . 15.04.2021 [PERSON] сплатив заборгованість за найм соціального житла та заборгованість за житлово-комунальні послуги. Договір найму соціального житла припинив свою дію, оскільки укладений був строком на 1 рік. Однак відповідач і надалі є зареєстрований у цьому помешканні. Відповідач не проживає у цьому житлі, не є його власником, договір найму соціального житла припинив свою дію. Факт реєстрації відповідача у житлі, власником якого є позивач, створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні цим нерухомим майном. Станом на травень 2023 є заява від дитини-сироти, дитини позбавленої батьківського піклування, яка має намір проживати в цьому соціальному житлі. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування соціальним житлом, що знаходиться у [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання подав заяву в якій просять розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, не подавав клопотань про відкладення розгляду справи, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлені фактичні обставини справи та правовідносини. Зимнівська сільська рада Володимирського району Волинської області є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Також є власником земельної ділянки, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована у [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується договорами купівлі-продажу від 06.10.2017 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.10.2017. Дане житло було придбано для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування. 21.06.2019 [PERSON] подав до Зимнівської сільської ради заяву про взяття його на облік як дитини-сироти, позбавленої батьківського піклування та просив зарахувати його на соціальний квартирний облік для одержання соціального житла. Рішенням виконавчого комітету Зимнівської сільської ради від 24.06.2019 №52 « Про взяття на соціальний квартирний облік», [PERSON] було взято на соціальний квартирний облік із забезпеченням його протягом місяця соціальним житлом. Рішенням виконавчого комітету Зимнівської сільської ради від 01.07.2019 №54 «Про надання житлового приміщення за договором найму соціального житла» було надано [PERSON] для проживання житловий будинок [ADDRESS] та вирішено укласти з [PERSON] договір найму соціального житла строком на 1 рік. 01.07.2019 Зимнівська сільська рада та [PERSON] уклали договір найму соціального житла №1, відповідно до якого [PERSON] передано у користування житловий будинок [ADDRESS] . Факт передачі даного будинку підтверджується актом приймання-передачі житлового приміщення від 10.07.2019. Довідкою про реєстрацію місця проживання особи та будинковою книгою підтверджується, що [PERSON] з 01.07.2019 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У п. 6.1. договору найму соціального житла сторони визначили, що договір діє до 01.07.2020. Тобто, дане помешкання надавалось [PERSON] у користування до 01.07.2020. Також зазначено, що у разі коли, передбачені п. 6.3 підстави розірвання договору відсутні, то його дія продовжується на 365 днів. При цьому, п. 6.3. договору визначено підстави для розірвання договору, серед яких підставою розірвання договору є невнесення наймачем протягом 6 місяців плати за користування соціальним житлом (п.6.3.4.). Згідно з п. 2.2.6 договору найму соціального житла, [PERSON] зобов`язався вносити щомісячну плату за найм житла та надані житлово-комунальні послуги. Однак [PERSON] більше 6 місяців не здійснював оплату за найм житла, за надані житлово-комунальні послуги. 06.07.2020 та 15.11.2020 комісією Зимнівської сільської ради було здійснено обстеження даного житла та встановлено, що [PERSON] не проживає у цьому соціальному помешканні, про що були складені акти обстеження. В телефонному режимі [PERSON] було повідомлено про заборгованість за користування соціальним житлом більше 6 місяців та запитано про причину непроживання його в цьому житлі, на що відповідач повідомив, що проживає у [ADDRESS] . Квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 15.04.2021 підтверджується, що [PERSON] сплатив заборгованість за найм житла в сумі 434,66 гривні. Оскільки [PERSON] більше 6 місяців не здійснював плату за користування соціальним житлом, що є підставою для розірвання договору (п.6.3.4.), а тому відповідно до п.6.1 договору, укладений договорі діяв до 01.07.2020 і не пролонговувався. Застосовані норми права та мотиви суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач [PERSON] вселився в будинок і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вселився у спірний будинок та набув право користування цим нерухомим майном на підставі договору найму соціального житла, котрий був укладений 01.07.2019 строком на 1 рік, строк дії якого закінчився 01.07.2020. Оскільки строк дії договору найму соціального житла закінчився 01.07.2020, даний договір не пролонгований, а тому право [PERSON] на користування даним соціальним житлом припинилось внаслідок спливу строку, на який надавалось таке право, тобто він втратив право користування цим майном. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач належними, допустими, достатніми, достовірними доказами довів обставини на які посилався як на підставу вимоги про визнання відповідача таким, що втартив право користування житловим примішенням. При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів, котрі б спростували доводи позивача. Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved