Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

У травні 2023 року позивачка звернулась до Баранівського районного суду з даним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на своє утримання на час вагітності у розмірі 5000 грн до досягнення їхньою майбутньою дитиною трьохрічного віку. Мотивуючи свій позов, зазначала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак разом вони не проживають, оскільки він пішов до другої жінки. Сама вагітна і потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має таку можливість, проте не хоче її надавати. До Новоград-Волинського міськрайонного суду справа надійшла 09.10.2023. Позивачка підтримала\~свій позов,\~зазначила,\~що не\~працює і\~потребує на\~своє утримання\~коштів,\~а сплачувані\~відповідачем аліменти\~на двох\~дітей в\~розмірі 60\~000\~грн щомісячно\~їй не\~належать і\~вона витрачає\~їх виключно\~на сина\~й доньку. Її представник в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача у письмовому відзиві від 07.12.2023 просила задовольнити вимоги частково, лише 1000 грн, зазначивши, що відповідач, перебуваючи в лавах ЗСУ, вже сплачує аліменти на утримання двох малолітніх дітей сторін в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на кожного, що в сумі становить половину його доходів, а тому заявлений розмір аліментів є необґрунтованим, таким, що виходить за межі реальних щомісячних потреб позивачки та можливостей відповідача. У відповіді на відзив від 14.12.2023 позивачка зазначила, що позовні вимоги, викладені в позовній заяві є обґрунтовані та такі що підлягають задоволенню, оскільки відповідач зобов`язаний надавати їй грошову допомогу та має таку можливість. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що сторони з 26.02.2022 перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Місце проживання [PERSON] та [PERSON] , згідно довідки Першотравенського старостинського округу Баранівської міської ради, разом із матір`ю, позивачкою в даній справі. Відповідно до судових наказів, виданих Новоград-Волинським міськрайонним судом від 10.10.2023, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 09.08.2023 на кожного. Судові накази звернуто до виконання. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка, окрім іншого, якщо з нею проживає дитина віком до трьох років. Частина 4 вказаної статті регламентує умову виникнення права дружини на утримання у разі проживання з нею дитини чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Таким чином, у відповідності до ст.84 СК України позивачка має право на утримання від відповідача, батька [PERSON] , до досягнення нею віку трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, оскільки вона виховує спільну з відповідачем дитину, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар`єрному зростанні, громадському та світському житті. Разом з тим, ні позивачкою, ні її представником не було надано суду жодних відомостей щодо доходу [PERSON] , зокрема, чи вона працює чи знаходиться в декретній відпустці, чи перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та чи отримує від держави щомісячну допомогу на дитину. Так само і не було надано відповідачем відомостей щодо свого доходу та місця роботи чи проходження військової служби. Відповідач здорова, молода особа 27 років; з відзиву слідує, що він проходить військову службу, у зв`язку з чим має стабільний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти. Заслуговують на увагу доводи адвоката відповідача про дещо завищені позовні вимоги, які, з урахуванням вже сплати ним аліментів на двох дітей, будуть неспівмірними із його доходами. Так, аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Позивачкою не було надано будь-якого доказу на підтвердження її непрацездатності або рівня свого матеріального забезпечення нижчого від прожиткового мінімуму. Також не була доведена можливість сплати відповідачем аліментів на утримання своєї дружини у визначеному нею розмірі. Відтак, враховуючи наявність певних обмежень позивачки для самореалізації в період виховання спільної з відповідачем доньки та її потребу у фінансовій допомозі з його боку, який є людиною працездатного віку і зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя матері своєї дитини протягом перших років після народження останньої; розмір сплачуваних відповідачем аліментів на сина й доньку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 1000 грн. Саме така сума відповідатиме засадам розумності, виваженості і справедливості. Суд зауважує, що метою стягнення аліментів на утримання не може бути безпідставне збагачення іншого з батьків за рахунок аліментних виплат. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial