Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] заявив позов до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання за ним права користування квартирою [ADDRESS] , що перебуває в комунальній власності громади м. Києва. Позов мотивовано тим, що відповідач безпідставно не визнає право позивача на користування спірним житлом. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 08.09.2023 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації Ліснюк Н.Д. надіслала відзив, за яким просила в задоволенні позову відмовити, за підстав необгрунтованості доказами. Інших заяв по суті спору не надходило. Представник позивача [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розгляд справи провести без участі без участі сторони позивача. Відповідач свого представника в суд не направив. Судом встановлено таке. З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 1970 року Київською КЕЧ Міністерства оборони СРСР було видано ордер на вселення у квартиру [ADDRESS] [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вітчим позивача [PERSON] , мати позивача [PERSON] та брат позивача [PERSON] проживали в квартирі з часу вселення і до їх смерті. Факт смерті вказаних осіб підтверджується копіями свідоцтв про смерть, що долучені до заяви. Позивач проживав в спірній квартирі з дня вселення і до листопада 1998 року, коли до нього, як до підозрюваного у кримінальній справі було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В період з 18 листопада 1998 року по 12 червня 2009 року позивач перебував в установах Державної кримінально-виконавчої служби, що підтверджується копією довідки про звільнення серії ПОЛ №02103 від 02 червня 2009 року. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України (в редакції, що діяла на час засудження позивача), жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. В той час, коли позивач перебував в установах Державної кримінально-виконавчої служби, в квартирі проживали члени його сім`ї вітчим та молодший брат. Разом з тим в довідці про звільнення з місця відбування покарання вказано, що [PERSON] направляється до місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Факт повернення позивача в спірну квартиру та проживання в ній до цього часу підтверджують сусіди, шляхом складання колективного акту, та надання нотаріально посвідчених пояснень особисто. Крім того, у паспорті позивача є відмітка про зареєстроване місце проживання за адресою спірної квартири. Паспорт видано Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області 10 липня 2002 року. Проте, позивач вказує, що 11.04.2000 року його було знято з обліку місця проживання за адресою спірної квартири, і зазначає, що підстави для вчинення таких дій йому невідомі. Відповіді компетентних органів на звернення позивача щодо поновлення реєстрації місця проживання, не містять даних на яких підставах позивача було знято з реєстрації місця проживання. Відсутні такі відомості і у відзиві на позов. Не надано суду і документів, що наймачі квартири, за життя, заперечували проти вселення позивача в квартиру, після того, як той втратив право користування житлом за тої чи іншої підстави. Напроти зведений брат позивача [PERSON] 15.01.2021 року надав згоду на реєстрацію позивача в спірній квартирі, що була посвідчена приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л. за реєстровим № 13. При цьому, з огляду на вказаний документ, [PERSON] мав зареєстроване місце проживання саме за адресою спірної квартири. На той час наймач квартири [PERSON] був померлим, договору найму з іншим користувачем квартири укладено не було (принаймі такі дані відсутні в матеріалах справи). Разом з тим, факт зняття позивача з реєєстрації місця проживання підтверджується відмовою компетентних органів в поновленні такої реєстрації, з посиланням на те, що заявником не надано згоди наймача на вселення. Інших доказів суду не надано. З аналізу наведеного в сукупності суд визнає, що [PERSON] не втратив право користування квартирою [ADDRESS] , а відтак за наявності спору позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, на підставі ст. 47 Конституції України, ст.ст. 1, 64, 65, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 16, 392 ЦК України. До того ж суд враховує, що позивач не має іншого житла. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. Питання відшкодування судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved