Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

06 лютого 2024 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Власенко В.В., Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. В позовній заяві посилається на те, що 06 серпня 2013 року був укладений договір №NK0ARG15663546, згідно якого вона отримала кредит у ПАТ КБ "ПриватБанк". Наприкінці 2023 року позивач дізналася, що 12.03.2018 року Постановою державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаєва Власенком В.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER] щодо виконання виконавчого напису №13392, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 04.12.2017 року про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 15450,31 грн. [PERSON] вважає, що виконавчий напис №13392 від 04.12.2017 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а також є неправомірними провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просив відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки вважає, що станом на дату вчинення виконавчого напису з дня виникнення вимоги не минуло 3 років, а тому товариство правомірно звернулося до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, а нотаріус правомірно вчиним виконавчий напис. Крім того, зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за формальними ознаками на підставі документів, наданих лише однією стороною і нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення від боржника з приводу заборгованості. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання, в якому просив проводити розгляд за його відсутності. Зазначив, що надати документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис не має можливості, оскільки вони були знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Головний державний виконавець Центрального ВДВС у м.Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Власенко В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 04.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис №13392, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника [NUMBER] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №NK0ARG15663546 від 06.08.2013 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 06.09.2017 року, грошових коштів у сумі 13650,31 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м.Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Власенко В.В. від 12.03.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа, а саме, виконавчого напису №13392 виданого 04.12.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника [NUMBER] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у сумі 15450,31 грн. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі Закону), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановоюКабінетуМіністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. В матеріалах цивільної справи міститься копія виконавчого напису №13392 виданого 04.12.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. На підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі написів, затвердженого постановоюКабінетуМіністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік документів доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п. 2 в редакції: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року №23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом витребувалися у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., документи та матеріали, на підставі яких вчинявся Виконавчий напис №13392 вчинений 04.12.2017 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №NK0ARG15663546 від 06.08.2013 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 06.09.2017 року, грошових коштів у сумі 13650,31 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Однак суду не були надані запитувані документи, в зв`язку з закінченням їх терміну зберігання. Суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Постанова Великої Палати Верховного суду від 16.05.2018р. у справі №320/8269/15-ц. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивач просив стягнути з відповідача кошти у розмірі сплаченого судового збору. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно матеріалів справи, позивач поніс судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією №1183-1361-2873-1223 від 03.02.2024 року, а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved