Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] (надалі - [PERSON] /Позивач) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі - [PERSON] /Відповідач) про розірвання шлюбу, у якому обґрунтовуючи позовну заяву просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.06.2016 року у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - Печерський районний у м. Києві ВДРАЦС), про що складено відповідний актовий запис за № 824 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2024 року за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання відкрито провадження у справі. 28 лютого 2024 року через канцелярію суду від відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач обґрунтовуючи власну позицію щодо задоволення позовних вимог заперечує. Крім того, разом з відзивом на позовну заяву [PERSON] подано до суду: 1) заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у якій просить суд постановити ухвалу про розгляд справи в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження; 2) клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, у якому просить суд витребувати у ТОВ «СІГОО» (код ЄДРПОУ 35532873), яка є керуючою компанією будинку - [ADDRESS] : - інформацію щодо стану заборгованості за комунальні послуги за квартирою [ADDRESS] з розшифруванням за платежами (квартирна плата, електрика, водопостачання, газопостачання, опалення та інші платежі); - інформацію щодо фактичного проживання власника [PERSON] з дітьми за даною адресою; 3) клопотання про призначення строку на примирення, у якому просить суд призначити тримісячний строк для примирення сторін у справі № 757/5168/24-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Протокольною ухвалою суду від 29.02.2024 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та здійснення переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 29.02.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача - [PERSON] про витребування доказів у справі. Протокольною ухвалою суду від 29.02.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача - [PERSON] про надання строку для примирення. Сторона позивача в особі представника - адвоката Демидюк О.Б. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, на задоволенні наполягає. Відповідач - [PERSON] позов не визнав, щодо задоволення вимог позовної заяви заперечував. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08.09.2016 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] Печерським районним у м. Києві ВДРАЦС зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 824. За час перебування у шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали однією сім`єю, проте як вказує позивач у своєму позові: - спільне проживання з відповідачем припинено у зв`язку з психологічною несумісністю, що призводить до частих конфліктів, які повністю зруйнували колишні взаємовідносини; - конфлікти між сторонами негативно впливають на психологічний стан малолітніх дітей; - постійні конфліктні ситуації між подружжям призвели до втрати почуття любові та як наслідок позивач не має наміру продовжувати подальше спільне подружнє життя; - на час звернення до суду з означеним позовом подружжя проживає окремо; - спільні діти постійно проживають з їх матір`ю (позивачем) та перебувають на її утриманні; - спори щодо поділу майна між сторонами відсутні, оскільки за період перебування у шлюбі позивач та відповідач спільного майна не набули; - наміри відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем у позивача відсутні. З відзиву на позовну заяву та пояснень по суті спору наданих відповідачем в судовому засіданні вбачається відсутність будь-яких доказів, які у своїй сукупності спростували б обставини викладені у позовній заяві. Зокрема, [PERSON] разом з відзивом на позовну заяву та поясненнями по суті спору не надано суду жодних доказів, що підтверджують: 1) спільне проживання однією сім`єю з [PERSON] та спільними малолітніми дітьми; 2) відсутність стійкого розладу подружніх стосунків; 3) того факту, що розірвання шлюбу та окреме проживання сторін буде суперечити інтересам їх спільних дітей. Крім того, у відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив про відсутній між сторонами спору про поділ майна. Встановлені судом, в тому числі й в судовому засіданні обставини свідчать про наявність між сторонами стійкого розладу подружніх стосунків. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, доказів дій спрямованих на примирення між сторонами суду надано не було. Сторона позивача не вважає за можливе збереження сім`ї та подальше спільне проживання з Відповідачем. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам як однієї сторони так і кожної з сторін окремо. Таким чином, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо порушеного Відповідачем питання щодо визначення місця проживання спільних малолітніх дітей суд вважає на належне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту матеріалів справи вбачається, що вимоги позовної заяви не містять вимоги про визначення місця проживання спільних малолітніх дітей та Відповідачем у встановленій ЦПК України формі та строк зустрічної позовної заяви з вимогою про визначення місця проживання спільних малолітніх дітей подано не було, з огляду на що суд позбавлений можливості вирішити порушене питання в межах даної справи. Відповідно до ст. 141-142 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 233 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved