Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Костюченка В.К., звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Свою заяву мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входять нерухоме майно: будинок за адресою: [ADDRESS] . Заявниця вважає, що є спадкоємцем [PERSON] , оскільки протягом останніх 5 років проживала однією сім`єю зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Новгород-Сіверської міської ради № 441 від 10.10.2023 року та можуть підтвердити свідки. Посилаючись на ст.1268 ЦК України, заявниця має намір оформити вказану спадщину, проте нотаріус відмовився завести спадкову справу за її заявою, через відсутність підтвердженого факту проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки заявниця окрім цього була зареєстрована за іншою адресою, ніж та, за якою вона проживала разом з спадкоємцем. У заявниці відсутня інформація про інших спадкоємців, які прийняли або бажають прийняти спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] .. Адвокат Костюченко В.К. в судовому засіданні також заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свої заявлені вимоги та просила їх задовольнити, та повідомила суду, що ні вона, ні [PERSON] за період спільного проживання не перебували в інших зареєстрованих шлюбах. З 2017 року вона постійно проживала разом з покійним однією сім`єю, вела спільне господарство та мали спільне майно, але весь цей час вона була зареєстрована за іншою адресою. Представник заінтересованої особи - Новгород-Сіверської міської ради Петренко І.М. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, так як міська рада не заперечує у встановленні вищевказаного факту. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала покази, що заявницю знає з 2017 року, оскільки після смерті батька [PERSON] , [PERSON] приїхала на постійне проживання до [PERSON] . В період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, придбали трактор, виростили корову, та на момент коли [PERSON] захворів, [PERSON] займалась його лікуванням і похованням. Чи були вони в зареєстрованому шлюбі вона не знає, але спільних дітей у них не було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила суду, що вона знайома особисто із заявницею та покійним [PERSON] , оскільки проживає по сусідству, добре пам`ятає як у кінці 2017 року заявниця приїхала проживати до [PERSON] та в подальшому вони вели разом спільне господарство як чоловік та дружина, виростили з теля корівку, придбали трактор, обробляли землю. Останнім часом [PERSON] дуже хворів, [PERSON] доглядала за ним та коли він помер, лише вона організовувала похорон. Вислухавши вступне слово заявниці, її представника, покази свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки заявлені вимоги і посилання заявниці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.10.2023 року (а.с.5). Згідно довідок старости сіл Блистова, Березова Гать, Лоска, Слобідка Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №441 від 10.10.2023 року та №489 від 19.12.2023 року, [PERSON] , який помер [INFO] проживав в [ADDRESS] . Разом з ним проживала [PERSON] , [INFO] . На день смерті [PERSON] вони з [PERSON] проживали з 18.12.2017 року разом, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу і [PERSON] здійснювала його поховання за власні кошти (а.с.6,7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №138361980 від 19.09.2018 року, за [PERSON] значиться зареєстроване на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частки за реєстраційним номером 1647886774236, одноквартирний житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , який [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик А.Л. (а.с.8). Як вбачається з копії паспорта заявниці [PERSON] вона з 22.07.1992 року значиться зареєстрованою за адресою: с. Веселий Кут, Новоукраїнського району, Кіровоградської області (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.6 статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику: у і справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги знайшли своє підтвердження, оскільки в судовому засіданні встановлено, що з 18.12.2017 року до часу смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заявниця [PERSON] проживала з ним однією сім`єю, без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина, вони були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , тому вона правомірно просить встановити факт, що має юридичне значення. На підставі наведеного та

Outcome: approved