Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

В обґрунтування вимог заявниця зазначає, що 06.05.1987 року уклала шлюб з [PERSON] . Чоловік періодично їздив до Російської Федерації на заробітки. Так, 2008 року він в черговий раз поїхав до Російської Федерації, певний час виходив на зв`язок, а десь орієнтовно з квітня 2009 року повністю зник. В березні 2011 року заявниці надходили дзвінки про впізнання чоловіка. Їй повідомили, що чоловіка знайшли мертвим і поховають на цвинтарі для невстановлених осіб. Зазначає, що з травня 2011 року намагалася отримати хоча б якісь офіційні підтвердження чи відомості про смерть свого чоловіка. Неодноразово зверталася в різні установи. Після марних спроб отримати відомості про смерть свого чоловіка заявниця більше не зверталася до державних органів. Однак, на даний час у заявниці виникла необхідність у встановленні факту смерті для державної реєстрації смерті на території України та одержання свідоцтва про смерть державного зразка. Тому заявниця звернулася до суду з заяво, та просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме - факт смерті [PERSON] , [INFO] . Заявниця на розгляд справи не з`явилася. Представниця заявниці в судовому засідання заяву підтримала повністю та просила її задоволити. Представник заінтересованої особи на розгляд справи не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд зазначає, що ЦПК України передбачає можливість розгляду справи без участі заявниці чи заінтересованої особи. Заслухавши пояснення представниці заявниці та дослідивши матеріали справи суд вважає, що немає підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. Щодо написання назви країни «Російська Федерація» у тексті рішення суду з великої букви. Національна комісія зі стандартів державної мови, взявши до уваги звернення в соціальних мережах Віцепрем`єр-міністра-Міністра з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Ірини Верещук про написання назви країни-агресора з малої букви, на засіданні від 15.09.2023 (протокол № 83) обговорила це питання і з урахуванням офіційних листів від Інституту української мови НАН України (вх. № 1396/23 від 14.09.2023), Інституту мовознавства імені О. О. Потебні НАН України (вх № 1404/23 від 15.09.2023) повідомляє, що написання назв «російська федерація», «росія», «москва», «московія», «московське царство», «російська імперія»», «державна дума рф» тощо з малої букви можна не кваліфікувати як відхилення від норм української мови в текстах неофіційного характеру (https://mova.gov.ua/news/napysannia-nazv-rosiiska-federatsiia). Оскільки рішення суду є текстом офіційного характеру, то суд не може не врахувати відповідні роз`яснення Національної комісії зі стандартів державної мови щодо написання назви країни «Російська Федерація» у офіційному документі з великої букви. Як встановлено в судовому засіданні, 06.05.1987 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] з травня 2011 року намагалася отримати хоча б якісь офіційні підтвердження чи відомості про смерть свого чоловіка. Однак, відповідно до наявних в матеріалах справи копій документів, а саме: повідомленні про відсутність запису акту цивільного стану від 27.06.2011 року, заяви заявниці до Головного управління РАЦС Московської області від 06.09.2012 року, відповіді №18/с-10634 вих. від 21.09.2012 року з головного управління запису актів цивільного стану Московської області, згідно відповіді № 1515 від 17.10.2012 року з головного управління РАЦС Московської області Клинського відділу РАЦС - запис про реєстрацію смерті [PERSON] відсутній. Після цього заявниця більше не зверталася до державних органів задля отримання інформації щодо свого чоловіка. Заявниця зазначає, що в 2023 році звернулася до Пенсійного фонду України для нарахування пенсії де отримала усну відповідь, що для цього їй необхідно надати довідку про склад сім`ї, тому у неї виникла необхідність встановлення факту смерті чоловіка для державної реєстрації смерті на території України та одержання Свідоцтва про смерть державного зразка. Проте будь-які належні та допустимі докази на підтвердження звернення заявниці до Пенсійного фонду України у справі відсутні. Так само відсутні докази того, що заявниці було відмовлено у призначенні пенсії саме з причин відсутності свідоцтва про смерть її чоловіка. За положеннями ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану та від оголошення особи померлою, яке провадиться за іншими правилами ЦПК. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. За результатами розгляду справи суд зазначає наступне. В приписах ч. 3 і ч. 4 ст. 49 ЦК зазначено, що державній реєстрації підлягає, зокрема смерть особи. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. З слів заявниці її чоловік [PERSON] , [INFO] , періодично їздив до Російської Федерації на заробітки. З квітня 2009 року перестав виходити на зв`язок. Із наданих заявницею матеріалів вбачається, що станом на 2012 рік у Клинському відділі ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області Російської Федерації відсутній актовий запис про смерть [PERSON] . Інші відомості від компетентних органів, до яких могла б звертатися заявниця з 2012 року і до 2024 року - відсутні. З припущень заявниці, місцем смерті її чоловіка є Московська область Російської Федерації. Тобто смерть даної особи відбулась на території іноземної держави. Отже, слід звернути увагу на те, що реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, виходячи з положень законодавства, може проводитися дипломатичними представництвами і консульськими установами України. Крім того, реєстрація смерті може проводитись за місцем настання смерті, за останнім місцем проживання померлого, за місцем поховання. При цьому, реєстрація смерті органами реєстрації актів цивільного стану, в тому числі дипломатичними представництвами і консульськими установами України, проводиться на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом; довідки про смерть, виданої компетентними органами держави перебування. Таким чином, державна реєстрації смерті відбувається за наявності лікарського свідоцтва про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця не зверталася до компетентних органів України чи Російської Федерації з питань з`ясування та підтвердження факту смерті свого чоловіка на території Російської Федерації, та відповідні медичні документи про його смерть не отримувала. На даний час у заявниці відсутні документи про смерть чоловіка, який, як вона припускає, помер на території Російської Федерації. Заявниця зазначає, що їй повідомляли про смерть її чоловіка, проте вона не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини. Заявниця просить встановити факт смерті її чоловіка, проте вона не зазначає, коли саме її чоловік міг померти, і на якій території, за яких обставин. Заявниця не надала суду доказів того, що відповідними державними органами їй було відмовлено у реєстрації смерті її чоловіка. Відтак, не дотримавшись процедури державної реєстрації смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який міг померти на території Російської Федерації та отримання медичних документів про смерть останнього, які можуть бути видані компетентними органами держави перебування (принаймі до 24.02.2022 року) суд приходить до висновку, що заявниця безпідставно звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка. Обставини щодо смерті свого чоловіка вона не довела. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed