Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її корсить на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 9 000 грн щомісячно з моменту подання нею позовної заяви і до досягнення дитиною 23-річного віку або закінчення навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2022 року у справі № 304/10/22 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатись, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5 000 грн щомісячно, починаючи з 05 січня 2022 року і до закінчення донькою навчання чи досягнення двадцяти трьох років. Однак, постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 червня 2022 року рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2022 року в частині позовних вимог було змінено, а саме стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатись [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 3 500 грн щомісяця, починаючи з 05 січня 2022 року і по закінчення донькою навчання чи досягнення двадцяти трьох років. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат\~ на утримання дочки, яка навчається за кордоном, значно зросли. За проживання в гуртожитку вона щомісячно сплачує у твердій валюті 120 євро, що становить 4 800 грн. Зросли ціни на харчування, на засоби особистої гігієни, навчальні матеріали та страховий поліс. Проїзд автобусом з м. Ужгород до м. Кошице в 2022 році коштував 200 грн, а зараз вартість такого становить вже 450 грн. Наразі в Словаччині, де донька практично перебуває (навчається) розмір прожиткового мінімуму на одну особу становить 470 євро, що становить 18 800 грн. в Україні також з 01 січня 2024 року підняли прожитковий мінімум. В Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет», де дочка навчається на заочній формі навчання, за освітньою програмою «Логістика», за спеціальністю 051 «Економіка», загальна вартість освітньої послуги згідно Договору про навчання та Договору про навчання за кошти фізичних чи юридичних осіб від 02 грудня 2021 року становить 50 400 грн, а розмір оплати за\~ навчальний\~\~ рік\~ з 2023 по 2024 роки піднявся на 3 400 грн, що на даний час становить 16 000 грн. Тобто вартість оплати за навчання також зросла. Також щомісяця вона сплачує страхові внески за дочку в розмірі 120 євро. Натомість відповідач у добровільному порядку фінансову допомогу на утримання дочки та оплату послуг з навчання не надає, рішення суду від 10 лютого 2022 року не виконує. Вона самотужки, на жаль, не має змоги оплачувати навчання дитини та всі витрати. Влаштуватися на роботу донька також не може через дуже великий обсяг матеріалів навчання, фізичну загруженість навчанням. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Оскільки згоди між ними про сплату аліментів та будь-яку матеріальну допомогу на спільну доньку не досягнуто, тому просить позов задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2024 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 09 січня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.\~\~ Двадцять третього лютого 2024 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, у якому останній зазначає про неможливість сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 9 000 грн, як цього просить позивач. Так, з позовними вимогами він не погоджується, заперечує проти позову, оскільки після закінчення навчання в школі не здобув будь-якої додаткової професійної освіти, що гарантувало б йому одержання стабільного високооплачуваного заробітку; у нього відсутній стабільний дохід, перебивається періодичними підробітками; сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина; має другу родину, де у нього народилася одна дитина, якій нещодавно виповнилося шість років. Четвертого березня 2024 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив на позовну заяву, у якому просила суд не приймати до уваги відзив відповідача з огляду на те, що твердження є надуманими.\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд встановив, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 вересня 2003 року виконкомом Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а. с. 10). Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, задоволено частково постановлено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн щомісячно, починаючи з 05 січня 2022 року і до закінчення донькою навчання чи досягнення двадцяти трьох років, а у задоволенні решти вимог відмовлено (а. с. 4).\~ Постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 червня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Перечинського районного суду від 10 лютого 2022 року змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ; місце проживання та реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ; місце проживання та реєстрації: [ADDRESS] ) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 05 січня 2022 року і до закінчення донькою навчання чи досягнення двадцяти трьох років» (а. с. 5-8). Також суд встановив, що повнолітня донька сторін [PERSON] , з вересня 2020 року навчалася в Ужгородському національному університеті на заочній формі навчання факультету журналістики, а з 02 грудня 2021 року навчається на заочній формі навчання факультету економіки цього ж навчального закладу. Термін закінчення навчання 30 червня 2025 року. Часткову оплату вартості навчання здійснила позивач [PERSON] , яка 01 вересня 2023 року сплатила 8 000 грн та 12 грудня 2023 року 8 000 грн (а. с. 11, 12, 13).\~ Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, [PERSON] посилалася на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, розмір витрат значно зріс, тоді як вона самостійно не в змозі оплачувати вартість навчання та всіх витрат.\~ Так, відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відтак право вимагати зміни (збільшення) розміру стягуваних аліментів не може заперечуватися як таке, адже стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, може не обмежуватися разовим здійсненням права на стягнення аліментів. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, щодо визначення розміру аліментів, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи відповідні вимоги, приймає рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягнення з відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, з огляду на пред`явлений позов, суд враховує наступне. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина,\~ на її утримання, на забезпечення гармонійного розвитку, освіти, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів. Маючи на своєму утриманні дитину позивач несе основний тягар як матеріального утримання такої, так і її виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дитину та організацію її життя. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Проте, самі по собі такі обставини не є достатніми для збільшення розміру стягуваних аліментів до рівня, заявленого в позові. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища одержувача аліментів як підстава для збільшення стягуваних аліментів до заявленого рівня повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність утримувати дитину з урахуванням одержання аліментів у попередньому розмірі, значно утруднює таке утримання тощо. Підстави для відповідного збільшення розміру аліментів і спроможність відповідача їх сплачувати підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд встановив, що 08 вересня 2016 року відповідач [PERSON] , який є молодою працездатною особою, зареєстрував шлюб із громадянкою [PERSON] , від якого у них [INFO] народився син [PERSON] (а. с. 5-8).\~ Жодних доказів щодо доходів платника аліментів [PERSON] , наявності у його власності певного рухомого чи нерухомого майна, наявності медичних протипоказань, встановлених такому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності матеріали справи не містять, оскільки в ході судового розгляду справи позивач такі докази не подавала і клопотання про їх отримання судом не заявляла. Твердження позивача про те, що позивач заробляє від п`ятдесяти до ста тисяч гривень, надаючи послуги з ремонтних робіт, є неспроможними так як не доведені належними та допустимими доказами.\~\~\~\~ Крім цього, твердження позивача [PERSON] про навчання повнолітньої доньки [PERSON] у Словаччині та проживання такої в гуртожитку судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявна у матеріалах справи копія міжнародної студентської ідентифікаційної карти свідчить про навчання [PERSON] у період з 12 вересня 2022 року по вересень 2023 року, а єдина квитанція про оплату студентського гуртожитку [PERSON] датована 27 лютого 2023 року, тоді як позов пред`явлено до суду 08 січня 2024 року. Будь-які інші належні та допустимі в розумінні ст. 77, 78 ЦК України докази на підтвердження наведених обставин у матеріалах справи відсутні.\~\~ До того ж слід зауважити, що відповідач [PERSON] як батько зобов`язаний утримувати усіх своїх дітей, зокрема і сина від шлюбу з позивачем [PERSON] та сина від нового шлюбу [PERSON] \~\~\~\~ Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У пункті 20 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплати навчання, але покликано також забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти. Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивач не подала суду доказів, які б вказували на наявність обставин, що впливають на прохане нею в заяві збільшення розміру аліментів. Виходячи з викладеного, матеріальне становище одержувача аліментів змінилося, проте, не в такій мірі, що може мати наслідком визначене в заяві збільшення стягуваних з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позивач [PERSON] не наводила по суті в заяві підстав, за наявності яких можуть реально виникнути умови для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів до суми у 9 000,00 грн на місяць, і не довела наявності таких підстав, зокрема, істотного погіршення свого матеріального становища, а також покращення матеріального становища відповідача. Відповідні доводи позову ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи як доводи позивача, так і заперечення відповідача, беручи до уваги спроможність відповідача забезпечити у визначених межах грошове утримання дитини, суд вважає, що аліменти у розмірі 3 500 грн, раніше визначеному рішенням Перечинського районного суду від 10 лютого 2022 року, зміненим постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 червня 2022 року, забезпечуватимуть реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб повнолітньої доньки та не порушуватимуть правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed