Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Прокурор в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] , яка не є громадянкою України, на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер НРО 298964, зареєстрованого в реєстрі за №1-620, виданого 28 грудня 2021 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О., набула право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для колективного садівництва, із кадастровим номером 3221083005:02:002:0190, площею 0,0508 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 28 грудня 2021 року [PERSON] зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на вказану земельну ділянку. Однак, [PERSON] , яка не є громадянкою України, всупереч вимогам чинного законодавства, впродовж року після набуття права власності на вказану земельну ділянку не відчужила її, а тому є підстави для конфіскації її у власність держави. Враховуючи виявлені порушення, Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві та Київській області було надіслано лист №53/1-3070вих-23 від 19 квітня 2023 року з вимогою вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку. Разом із цим уповноваженим державою органом заходи щодо конфіскації земельних ділянок не вжито та повідомлено листами №10-10-0.6-3379/2-23 від 14 квітня 2023 та №10-10-0.6-4069/2-23 від 04 травня 2023 року про відсутність коштів на сплату судового збору як причину невжиття заходів, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді. Оскільки на даний час [PERSON] без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України, а також враховуючи воєнні дії, які ведуться на території України, тому важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була повернута у власність держави. З огляду на характер спірних правовідносин невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання у право особи на мирне володіння майном не вбачається, у тому числі й порушення принципу пропорційності, які сформовані в сталій практиці ЄСПЛ. Тому, враховуючи вказані обставини, просив конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м Києві та Київській області земельну ділянку [PERSON] , кадастровий номер 3221083005:02:002:0190, площею 0,0508 га, з цільовим призначенням для колективного садівництва (номер запису на право власності 45958322, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2547183032210), яка знаходиться на території Бородянської об`єднаної територіальної громади, [ADDRESS] . В судовому засіданні прокурор Казбанова Т.В. позов підтримала, викладене підтвердила. Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області свого представника в судове засідання не направило, просило розглянути справу без його участі, позов підтримало та просило його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановлені судом строки відзив не подала. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 грудня 2021 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. і зареєстрованого в реєстрі за №1-620, [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 3221083005:02:002:0190, площею 0,0508 га, з цільовим призначенням для колективного садівництва (номер запису на право власності 45958322, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2547183032210), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39, 40) Право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] зареєструвала 28 грудня 2021 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №330530194 від 27 квітня 2023 року. Відповідно до відомостей, зазначених в інформаційній довідці, [PERSON] є громадянкою Російської Федерації (а.с.15-16) Згідно з інформацією, наданою Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 14 травня 2019 року за адресою: [ADDRESS] , на підставі посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , виданої 25 січня 2016 року (а.с.38) Бучанська окружна прокуратура направила до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області лист №53/1-3070вих-23 від 19 квітня 2023 року з вимогою вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, у тому числі в судовому порядку (а.с.27-30). Листами №10-10-0.6-3379/2-23 від 14 квітня 2023 та №10-10-0.6-4069/2-23 від 04 травня 2023 року Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області повідомило про відсутність коштів на сплату судового збору як причину невжиття заходів щодо конфіскації земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.31-36) Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порущення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або не належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За змістом статей 13 і 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороню держави. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно з вимогами ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Частиною п`ятою статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарсьвого призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. За змістом ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщитну іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Пунктом «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений законом строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 145 Земельного кодексу України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. За змістом ч. 1 і 2 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її власність. Згідно з вимогами п. 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України однією з підстав припинення права власності є конфіскація. Якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належать, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення, за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна (ч. 1 ст. 348 Цивільного кодексу України) Частиною п`ятою статті 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-92 цс13, основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, впродовж року після набуття права власності на земельну ділянку з 28 грудня 2021 року по даний час не відчужила її, то суд задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне конфіскувати належну відповідачці на праві приватної власності земельну ділянку у власність держави. 01 липня 2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» від 31 березня 2020 року №552-ІХ, яким передбачений механізм реалізації земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved