Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] подала заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - диплому спеціаліста ЛГ№010245 від 15.06.1995 р.. Заява мотивована тим, що на даний час вона має намір взяти участь у конкурсі на посаду в Ярмолинецькому відділі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, однак у зв`язку із помилковим зазначенням у дипломі її імені - « [PERSON] », замість належного - « [PERSON] », вона не може оформитись на роботу, оскільки цей диплом необхідний для підтвердження її кваліфікації, а це впливає у подальшому на пенсійне забезпечення. Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, представник заявника подав заяву, в якій просив заявлені вимоги задовольнити та розглянути справу без його участі та без участі заявника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та на вирішення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу покладається на розсуд суду. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.06.1995 р. технічним університетом Поділля [PERSON] було видано диплом спеціаліста [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 31.10.1979 р. дані заявника зазначено російською мовою: « [PERSON] ». Згідно атестату про середню освіту [NUMBER] від 16.06.1990 р. дані заявника зазначені як « [PERSON] ». Заявник змінила прізвище з дошлюбного прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу. У свідоцтві про одруження [NUMBER] від 21.06.1997 р. дані заявника зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 29.10.1999 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ім`я заявника зазначено « [PERSON] », дата народження [INFO] .. Такі ж відомості зазначені й у пенсійному посвідченні від 27.10.2022 р.. Належність даного документа заявникові підтверджується відомостями щодо дати народження, зазначених в різних документах, а окрім того, згідно довідки Хмельницького національного університету від 18.01.2024 р. №58, заявник [PERSON] дійсно закінчила Технологічний університет Поділля (м. Хмельницький), нині - Хмельницький національний університет. Наказом №1-е від 06.08.1990 р. [PERSON] ( [PERSON] була зарахована на 1-й курс інженерно-економічного факультету, спеціальність «Економіка і управління побутового обслуговування в міському господарстві» (денна форма навчання). Відрахована з числа студентів у зв`язку з успішним закінченням навчання у ВУЗІ наказом №125-с від 01.07.1995 року. Зазначена розбіжність в написанні імені впливає на реалізацію трудових та пенсійних прав заявника. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, у тому числі, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із листом Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Виходячи із наведеного, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved