Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Виклад позиції позивача, відповідача. Процесуальні дії. Представник позивача звернувся до суду та просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 22200 доларів США, що в національній валюті складає еквівалент 811822,92 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у провадженні Сумського районного суду Сумської області перебуває цивільна справа №587/1652/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, особистою власністю одного з подружжя та поділ майна подружжя. Однією з позовних вимог є визнання грошових коштів у сумі 22000 доларів США, отримані у позику від [PERSON] , спільними борговими зобов`язаннями [PERSON] та [PERSON] [PERSON] подавав позовну заяву, як третя особа, що заявляє самостійні вимоги, однак Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 23.12.2022 по справі №587/1652/22 судом було відмовлено в об`єднанні справ в одне провадження. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 24.02.2023 апеляційна скарга про відмову в об`єднанні справ в одне провадження була повернута скаржнику. В період шлюбу Відповідачі позичали у Позивача грошові кошти на відбудову житлового будинку під номером [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці з кадастровим номером 5924755800:02:002:0230, який було придбано 20.07.2018. 29.08.2019, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 2600 доларів США на купівлю будматеріалів. Дану грошову суму [PERSON] зобов`язувалась повернути протягом двох років, до 28.08.2021, однак, не повернула. 21.07.2020, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 3300 доларів США для будівельних матеріалів житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Дану грошову суму вона зобов`язувалась повернути протягом двох років до 20.07.2022, однак також не повернула. 26.02.2021, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 11 100 доларів США на будівельні матеріали та за виконану роботу спільного з чоловіком будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Дану грошову суму зобов`язувалась повернути протягом двох років. 18.05.2021, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 5200 доларів США на потреби сім`ї в будівельних матеріалах для будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Дану грошову суму зобов`язувалась повернути протягом двох років. Таким чином, загальна сума взятих в борг у [PERSON] грошових коштів чотирма частинами склала 22200 доларів США. Відповідні грошові кошти взяті в інтересах сім`ї, на будівництво спільного будинку, в будівництві якого також приймав особисту участь і Позивач. Відповідач запевнила, що спільний борг подружжя буде віддавати поступово, по мірі фінансової спроможності подружжя після закінчення ремонтних робіт по будинку, не зважаючи на те, що сплинув час повернення частини боргу. Зважаючи на те, що шлюбні відносини було припинено і сторони почали ділити спільне майно, Позивач вважає, що настав строк сплати за договорами позики і подружжя, повинно повернути йому борг в повному обсязі. З огляду на те, що відповідні грошові кошти бралися в інтересах сім`ї на будівництво спільного будинку, [PERSON] [PERSON] , як солідарні боржники повинні відповідати за свої борги спільно та повернути їх [PERSON] 24.07.2023 представником відповідача [PERSON] адвокатом Бондарем В.М. подано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що зазначений позов виник у момент коли в Сумському районному суді розглядається справа №587/1652/22 за позовом [PERSON] про поділ майна подружжя, де фігурують зазначені позивачем боргові розписки, як докази по справі, які залучені у справу з порушенням норм ЦПК України. Раніше про зазначений борг, його повернення позивач до [PERSON] не звертався, вимог ніяких не заявляв, у період шлюбу про те що надавав у борг, кошти його колишній дружині ніколи не повідомляв, перебуваючи з ним у дружніх стосунках. Розписки від 29.08.2019, 21.07.2020, 26.02.2021, 18.05.2021 на загальну суму 22 200 доларів США, які зазначені у позовній заяві від 09.12.2022 написані заднім числом, по надуманим обставинам позивача, кошти начебто взяті в борг у особи яка є кумом колишньої дружини [PERSON] . Шлюб між колишнім подружжям [PERSON] був укладений 24.11.2017, а розірваний рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2022. Відповідно до свідоцтва про народження у шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , відповідачка [PERSON] в період реконструкції будинку за адресою: [ADDRESS] перебувала у відпустці по догляду за дитиною /не працювала/, в будинку за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживала і не проживає, вона не мала власного доходу, не мала іншого вартісного майна, проживала сім`я на кошти чоловіка (відповідача), ні будинком, ні будівництвом не займалась і не цікавилась, у розрахунках, що потрібно для будівництва у якій кількості була абсолютно не обізнана, грошовим забезпеченням займався цілковито чоловік. Величезні кошти, які просить стягнути з нього в солідарному порядку позивач, за які можливо придбати відразу квартиру в м. Суми, а не вкладати їх у тривале будівництво - будинок, який є особистою власністю [PERSON] є нелогічними, крім того позивач є зацікавленою особою - кумом його колишньої дружини, який також не має власного житла, тому давати в борг величезні кошти на тривалий час особі яка не працює, не має свого житла, і цілковито матеріально забезпечується чоловіком без відома останнього, перебуваючи з сім`єю у дружніх стосунках, виглядає неправдоподібно. Крім того жодного доказу про придбання будівельних матеріалів у колишньої дружини немає, або інших належних та допустимих доказів, які підтверджували необхідність брати величезні кошти без згоди і відома чоловіка, який матеріально утримує і забезпечує родину. Крім того, [PERSON] , займаючись відбудовою будинку власноруч точно розраховував скільки і які будівельні матеріали йому потрібні, тому для реконструкції будинку, як він буде повертати запозичене, особисто брав у борг кошти, які в період шлюбу вже віддав, про що свідчать розписки, а будівництвом займався виключно зі своїм кумом. До шлюбу [PERSON] постійно працював, що підтверджується довідкою ОК-7, а також займався купівлею - продажем автомобілів, що підтверджується довідкою з Головного сервісного центру РСЦ МВС ТСЦ №5946 в результаті чого накопив особисті кошти та в період шлюбу придбав за особисті кошти будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , який [PERSON] придбав за особисті кошти. Відповідно до п.4.2 договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 10.07.2018 земельної ділянки площею 0,1427 га, кадастровий номер 5924755800:02:002:0229 та земельної ділянки площею 0,582га, кадастровий номер 5924755800:02:002:0230, для ведення особистого селянського господарства розташованих за адресою: [ADDRESS] зазначено, що відповідач [PERSON] придбав зазначені земельні ділянки за особисті кошти з чим його дружина погоджується, про що зазначено у договорі купівлі - продажу та заяві від 10.07.2018. Крім того відповідачка [PERSON] у заяві від 10.07.2018. під час укладення договору купівлі - продажу вище зазначеного будинку і земельних ділянок особисто зазначає, що житловий будинок та земельні ділянки не належать до спільного майна подружжя, так як куплені за особисті кошти її чоловіка [PERSON] . Для ремонту, реконструкції будинку, [PERSON] взяв у свого знайомого в борг кошти 500000 грн., які частками повернув, що підтверджується розписками. Метою реконструкції будинку за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] був подальший його продаж, для придбання квартири в м. Суми та квартири для доньки від першого шлюбу, але по теперішній час будинок не готовий до продажу, так як з початком повномасштабного вторгнення рф його фінансовий стан змінився. Розписки на які посилається позивач, з`явилися вже після подачі відповідачки [PERSON] позовної заяви про поділ майна подружжя, справа знаходиться № 587/1652/22 знаходиться в Сумському районному суді Сумської області, після написання відзиву, що свідчить, що борги створені фіктивно задля отримання певних вигод тим, хто про цей борг заявляє, коли один із подружжя жадає отримати більшу частку у спільній сумісній власності подружжя або створити моральний тиск у суді на колишнього чоловіка. 24.07.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Пулинця Б.А. надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач [PERSON] не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог, а саме щодо стягнення з [PERSON] боргу за розписками у загальному розмірі 22200 доларів США. [PERSON] вважає, що грошові кошти за розписками підлягають стягненню з [PERSON] адже будинок, в будівництво якого вкладали кошти належить йому та він як чоловік зобов`язаний їх повернути. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.09.2023 забезпечено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів, шляхом накладення заборони на відчуження житлового будинку загальною площею 44,7 м2., житловою площею 24.0 м2., що розташований за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці, площею 0,0582 га, кадастровий номер 5924755800:02:002:0230, до набрання законної сили рішенням суду по справі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.12.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення судової фізико - хімічної експертизи залишено без задоволення. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.12.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляд по суті. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2024 клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Бондаря В.М. про призначення судової фізико-хімічної експертизи залишено без задоволення. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Просили стягнути у солідарному порядку з Відповідачів борг у національній валюті, що складає еквівалент 22200 доларів США на дату подачі позовної заяви у розмірі 811822,92 грн., судовий збір, правничу допомогу у дольовому порядку. Допитаний зі згоди в порядку ст. 234 ЦПК України [PERSON] зазначив, що відповідачі є його кумами, він хрестив їхню доньку. Ним надавались грошові кошти подружжю [PERSON] у позику з метою будівництва будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки після народження дитини у подружжя, так як він був хрещеним батьком, прийняв рішення про допомогу кумам для забезпечення дитини належними умовами проживання. При кожному наданні грошових коштів, а їх було чотири за розписками, наданими суду, була присутня [PERSON] . Вона була ініціатором написання даних розписок, для належного оформлення договорів позик. Всі розписки та грошові кошти надавались під конкретні цілі у необхідній сумі, про які йому зазначала [PERSON] за погодженням з [PERSON] . Ним знімались грошові кошти в банку, обмінювались на долари США, надавались подружжю, писалась відповідна розписка. Також він був неодноразово на місці будівництва та в гостях у подружжя [PERSON] , яке тимчасово проживало у флігелі за вказаною адресою. Також допомагав безпосередньо в придбанні будівельних матеріалів, та будівництві, постійно спілкувався з [PERSON] з приводу будівництва. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Допитаний зі згоди в порядку ст. 234 ЦПК України [PERSON] зазначив, що про наявні розписки про те що [PERSON] брала позики у [PERSON] вперше почув у 2023 році під час розгляду позову у Сумському районному суді Сумської області. [PERSON] є його кумом, але в будівництві ніколи не допомагав, грошей у нього для надання позик не було, вимоги до нього як до відповідача в цьому випадку безпідставні. Допомагав йому інший кум [PERSON] . Кошти на будівництво у нього були, необхідності в позиці від [PERSON] не було. Колишня дружина не працювала, будівництвом не займалась, ніяких коштів не надавала, будівельні матеріали не придбавала, займалась виключно дитиною. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали частково в частині солідарного стягнення боргу, просили відмовити в частині стягнення правничої допомоги. Допитана зі згоди в порядку ст. 234 ЦПК України [PERSON] зазначила, що у 2017 році вона з [PERSON] уклали шлюб. У 2018 році придбали дерев`яний будинок 40 квадратних метрів та флігель за адресою: [ADDRESS] , чоловік оформив його на себе. Вирішили побудувати новий будинок для сім`ї, а поки буде вестись будівництво проживати у флігелі. У 2019 році народилась донька. Весь час працювала, у декретній відпустці не перебувала. Чоловік офіційно не працював, продавав автомобілі. Він також хотів побудувати великий гараж під СТО та в подальшому працювати, ремонтувати автомобілі. [PERSON] є їх кумом, він хрестив спільну доньку. Нею в інтересах сім`ї з метою фінансування спільного будівництва, укладались договори позики з [PERSON] : 29.08.2019 зі строком повернення 29.08.2021, 21.07.2020 зі строком повернення 21.02.2022, 26.02.2021 зі строком повернення 26.02.2023, 18.05.2021 зі строком повернення 18.05.2023 на загальну суму в еквіваленті 22200 доларів США. Була домовленість, що вони будуть поступово відпрацьовувати позичені у [PERSON] кошти. Грошові кошти передавались за адресою: [ADDRESS] в робочий час в доларах США на конкретні цілі для будівництва (придбання будівельних матеріалів, фінансування будівельних робіт), при всіх передачах грошових коштів та написання розписок була присутня [PERSON] . Закуповуванням будівельних матеріалів займався чоловік, інколи [PERSON] . Отримані грошові кошти у [PERSON] [PERSON] після передачі нею йому обмінював на гривні в обміннику та використовував на визначені цілі для сім`ї, це було їх спільним рішенням. За час будівництва вони проживали у флігелі за адресою: [ADDRESS] з 2018 по 2022 роки. Будинок будувався не для перепродажу, а для спільного проживання їх сім`ї. [PERSON] дитині від першого шлюбу подарував квартиру. Позика 29.08.2019 бралась зокрема, на закупівлю б.в. цегли з розібраного будинку на будинок та підвал; 21.07.2020 для спорудження даху на будинок, робили дах [PERSON] , його зять та два його сини; 26.02.2021 придбавались блоки на гараж, матеріали для теплої підлоги в будинку; 18.05.2021 для штукатурних робіт, вікна, двері, ворота гаражні, тепла підлога заливка, шпаклювання стін під фарбування. Все будувалось за запозичені нею кошти. З 2016 до 2019 року чоловік не працював офіційно взагалі. На даний час будинок не введено в експлуатацію. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24.11.2017 відповідно до Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення для справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2022, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.07.2018, [PERSON] придбав житловий будинок за адресою [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,0582 га, кадастровий номер 5924755800:02:002:0230. Продаж житлового будинку за домовленістю сторін вчинено за 20000 грн. Згідно п. 4.2 [PERSON] доводить до відома усіх зацікавлених осіб, що майно придбавається [PERSON] за його особисті кошти та не є об`єктом спільної сумісної власності (заява від 10.07.2018) (т. 1 а.с. 54, 55). Згідно письмової розписки від 29.08.2019 (оригінал оглянуто судом) [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 2600 доларів США (дві тисячі шістсот доларів США) на купівлю будматеріалів. Дану грошову суму [PERSON] зобов`язувалась повернути протягом двох років, до 28.08.2021. Згідно письмової розписки від 21.07.2020 (оригінал оглянуто судом) [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 3300 доларів США (три тисячі триста доларів США) для будівельних матеріалів житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Дану грошову суму вона зобов`язувалась повернути протягом двох років до 20.07.2022. Згідно письмової розписки від 26.02.2021 (оригінал оглянуто судом) [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 11 100 доларів США (одинадцять тисяч сто доларів США) на будівельні матеріали та за виконану роботу спільного з чоловіком будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Дану грошову суму зобов`язувалась повернути протягом двох років. Згідно письмової розписки від 18.05.2021 (оригінал оглянуто судом) [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 5200 доларів США (п`ять тисяч двісті доларів США) на потреби сім`ї в будівельних матеріалах для будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Дану грошову суму зобов`язувалась повернути протягом двох років. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, відповідно до яких, вона та [PERSON] хрестили дитину у родини [PERSON] , вони є їх кумами. Подружжя проживало в [PERSON] у флігелі біля будинку, який був придбаний у шлюбі ними, будинок був маленький дерев`яний, вони його знесли та будували новий з фундаменту. Хотіли проживати в будинку сім`єю. Коли у [PERSON] у 2019 році народилась донька, через два місяці [PERSON] вийшла знов на роботу. [PERSON] давав кошти [PERSON] для того щоб вони з [PERSON] могли закінчити будівництво якнайшвидше, щоб хрещениця мала належні умови для проживання. [PERSON] як ніхто був зацікавлений у цьому, постійно це обговорювали, він мав намір будувати СТО та казав, що завдяки роботі на ньому будуть віддавати борги [PERSON] . Вона особисто бачила, як [PERSON] на роботі передавав [PERSON] грошові кошти, точно не пам`ятає, але це було у 2019 році та ще в інший рік у [ADDRESS] в офісі. Періодично бувала у Степанівці в гостях, бачила як велось будівництво, може стверджувати що будівництво в переважній частині робилось за гроші, які надавав [PERSON] . Гроші були віддані всі по розписках, вона сама була ініціатором написання цих розписок, вела баланс, також може стверджувати, що [PERSON] ініціатор цих позик. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, відповідно до яких [PERSON] є його кумом, товаришують. Знає [PERSON] , як колишню дружину кума, [PERSON] знайомий. [PERSON] розказував йому у 2022 році, що подали до суду за кошти, які нібито позичав [PERSON] . Він допомагав [PERSON] будувати будинок у [PERSON] , [PERSON] допомагав тільки подавати залізо на дах, ніколи до будівельних робіт нікого не залучав. Він знайомив [PERSON] з людиною, яка міняє валюту, але [PERSON] ніколи при ньому не міняв валюту. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, шо встановлені договором. У ч. 1 ст. 631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч, 4 ст. 65 СК України). Відповідний правовий висновок був викладений у постановах Верховного Суду України: 1) від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, 2) від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16, 3) від 18 липня 2018 року у справі № 477/1891/14-ц (провадження № 61-5759св18) 4) від 25 квітня 2018 року у справі № 212/8891/15-ц (провадження № 61 -10886св18). Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі N 462/2662/20 (провадження N 61- 2612св21) від 30 червня 2021 року для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оцінюючи надані докази судом встановлено, що договори позики укладались в інтересах сім`ї, відповідачі свої зобов`язання щодо повернення коштів належним чином не виконали, з огляду на що в них утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку загальна сума взятих в борг за договорами позики грошових коштів у [PERSON] частинами склала 22 200 доларів США. За встановлених обставин суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 811 822 гривні 92 копійки, що на момент подання позовної заяви до суду 02.06.2023, складає еквівалент 22200 доларів США. Щодо ненадання судом оцінки кожному аргументу сторін, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідачів в рахунок повернення судового збору 8118 гривень 23 копійки, тобто по 4059 гривень 12 копійок з кожного. При зверненні до суду з позовом представник позивача, зокрема, просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати судові витрати, зокрема, і витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн., тобто по 7500 грн. з кожного. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження понесених по справі витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Кузнецовим А.С. подано Договір №2022-22/11-м про надання правничої допомоги; Додаткову угоду до Договору №2022-22/11-м від 22.11.2022 від 21.11.2023; Акт наданих послуг №2022-22/11-м від 05.03.2024; Квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №68796901 від 05.03.2024 відповідно про оплату правничої допомоги у розмірі 15000 грн.

Outcome: approved