Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Зубицька Л.М. звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який зареєстрований 05 липня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №1404. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя почало погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Більше п`яти років вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сім`я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер, подальшого сенсу відновлення шлюбних відносин немає. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі було направлено сторонам, відповідачу також було направлено копію позовної заяви та додатками до позовної заяви. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0600248400819, рекомендований лист з додатками було отримано відповідачем 14 лютого 2024 року. У встановлений строк, відповідач своїм правом не скористався та не подав до суду відзиву на позовну заяву. Оскільки на день ухвалення рішення відповідач відзиву на позовну заяву не подав, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 липня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1404, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05 липня 2016 року. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно), виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] від 23 червня 2015 року, батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] . Відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] 25 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Дубненським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис №526. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 19 січня 2016 року, виданого Дубненським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис №10, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19.01.2016 року на підставі спільної заяви подружжя. Після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON] . Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом про розірвання шлюбу, вказав, що сімейне життя почало погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Більше п`яти років вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сім`я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер, подальшого сенсу відновлення шлюбних відносин немає. Згідно з ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1073,60 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved