Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Заявник звернулася в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що громадянка України [PERSON] . [INFO] , уродженка с. Розовка, Розовського району, Запоріжської області, яка мешкала за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] у с. Житлівка Кремінської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області, у віці 91 рік, причина смерті - набряк головного мозку, хронічна судинна енцефалопатія внаслідок церебрального атеросклерозу. Заяву обґрунтовує тим, що померла [PERSON] була її бабусею, яка померла [INFO] у с. Житлівка Кремінської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області. Свідоцтво про смерть бабусі видане «Кременским районным отделом записей актов гражданского состояния Министерства юстиции Луганской Народной Республики.» Свідоцтво про смерть бабусі видане «Кременским районным отделом записей актов гражданского состояния Министерства юстиции Луганской Народной Республики.», тобто на окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а тому вимушена звернутись в суд з даною заявою. Встановлення даного факту їй потрібне для отримання свідоцтва про смерть та реалізації інших прав, передбачених законом. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити заяву. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, заявник та представник заінтересованої особи надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, в якій зазначили про правильне формулювання місця народження померлої [PERSON] та місця смерті, що просили в рахувати при винесенні рушення, заявник просить задовольнити заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в селищі Житлівка Сєвєродонецького району Донецької області, Україна, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Розовка, Розовського району, Запорізької області, яка проживала по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим «Кременским районным отделом записей актов гражданского состояния Министерства юстиции Луганской Народной Республики.»11.10.2023 року, запис № 367, лікарське свідоцтво про смерть № 394 від 25.09.2023 року та медична довідка № 394 від 25.09.2023 року про причину смерті, де вказано що причиною смерті [PERSON] є - набряк головного мозку, хронічна судинна енцефалопатія внаслідок церебрального атеросклерозу. Заявник [PERSON] є онукою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Кременським рай бюро ЗАГС Луганської області 22.06.1959 року, свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом ЗАГС м. Ізюм Харківської області, свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Кам`янобрідським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, з яких суд може прослідити родинні зв`язки між заявником та померлою. На даний час у заявника виникла необхідність у отриманні свідоцтва про смерть бабусі, але реалізувати права заявник не має можливості, так як вона померла на тимчасово окупованій території України, також не може отримати і медичний документ, який має бути прийнятий відповідним відділом РАЦС для здійснення реєстрації смерті бабусі. Аналіз документів, представлених заявником (свідоцтво про смерть ЛНР № 367 від 11.10.2023 року, довідка про причину смерті № 394 від 25.09.2023 року) свідчать, що заявником для проведення державної реєстрації смерті не може бути надано документ, який би був законною підставою для проведення відповідної державної реєстрації. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Згідно з наказом № 309 від 22.12.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокування)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004 - визначено, що Кремінську міську територіальуа громаду Сєвєродонецького району Луганської області з 18.04.2022 року віднесено до окупованої території. У відповідності до частин 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, це стосується висновків ЄСПЛ, зроблених у справах проти Туреччини («Loizidou V. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and'Russia», «llascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до вимог ч.4 ст. 317 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє виконання вказаного рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved