Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить: стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 7050 доларів США; усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення позивача до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 2722,44 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 2005 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року було визнано за [PERSON] право власності на житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2014 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, у зв`язку з чим [PERSON] переїхав до іншого місця проживання. На момент звернення позивача до суду з вказаним позовом він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 13 липня 2017 року позивач з метою відвідування спільної дитини з відповідачем прибув за адресою місцезнаходження вказаного будинку, однак ні відповідача ні дитини в будинку не було. Як стало згодом відомо позивачу, [PERSON] на підставі договору оренди від 29 вересня 2016 року передала домоволодіння в оренду [PERSON] та [PERSON] з орендною платою в еквіваленті 1300 доларів США на місяць протягом опалювального сезону та 1400 доларів США на місяць після закінчення опалювального сезону. Фактично договір оренди було продовжено до 30 серпня 2017 року. Позивач вважає, що половина суми, яка була отримана відповідачем за передачу домоволодіння третім особам належить йому, як співвласнику будинку. Крім того, відповідачем було замінено вхідні замки до домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, на дату звернення позивача до суду останній немає фізичної можливості потрапити до свого об`єкта права власності. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 2005 року набув право власності на житловий будинок літ. Ж-2, пено-бетонний, житловою площею 75 з надвірними будівлями і спорудами у вигляді альтанки- літ. З, огорожі № 6,7,8,9,10, замощення-1 та приватизовану земельну ділянку до нього площею 0,0866 гектарів з призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що все знаходиться в [ADDRESS] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності на 1\\2 частину житлового будинку та земельної ділянки задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину на житловий будинок літ Ж-2, пено-бетонний, житловою площею 75,0 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами у вигляді альтанки- літ. З, огорожі № 6,7,8,9,10, замощення-1 та приватизовану земельну ділянку до нього площею 0,0866 гектарів з призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що все знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 листопада 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року залишено без змін. Відповідно до копії висновку ДОП СДОП ПП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Стогній А.С., 13 липня 2017 року до чергової частини Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від [PERSON] , 1967 р.н., щодо невідомих осіб, які нібито мешкають за місцем реєстрації останнього, а саме: [ADDRESS] . В ході роботи по матеріалу було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] для перевірки інформації, викладеної в заяві [PERSON] . По прибуттю на місце, двері домоволодіння відчинила жінка, яка назвалась [PERSON] . Остання пояснила, що вона орендує вказане домоволодіння та надала копію оренди житлового приміщення. Відповідно до копії договору оренди житлового приміщення від 29 вересня 2016 року [PERSON] передала [PERSON] в тимчасове користування квартиру за адресою: [ADDRESS] . Початок строку дії оренди - 15 жовтня 2016 року, закінчення строку дії оренди - 15 липня 2017 року. (том 1, а.с. 65-67). Відповідно до п. 4.2 вказаного договору орендна плата за квартиру, що здається становить 1300 доларів США плюс комунальні послуги (зимовий період). Також, вказаний договір було доповнено власноруч, зазначивши По закінченню опалювального сезону - 1400 доларів плюс комунальні. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України. В силу ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та 1 ст. статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на підставі договору оренди житлового приміщення від 29 вересня 2016 року року передала у оренду [PERSON] домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, вказаний договір оренди не містить згоди [PERSON] , як власника частини вказаного домоволодіння на передачу в оренду третім особам. Так, відповідно до розрахунку отримання прибутку до сдачі домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] в оренду, остання мала дохід у розмірі 14100 доларів США. Вказаний розрахунок не був спростований відповідачем та її представником в ході розгляду справи та береться судом до уваги. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 80, 89 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем було отримано дохід від надання в оренду домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке є їх спільним майном без надання на це згоди позивача, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] на його користь грошових коштів в сумі 7050 доларів США, що згідно офіційно курсу НБУ станом на 11 березня 2024 року становить 268887 грн., тобто частини від отриманого [PERSON] доходу у розмірі 14100 доларів США. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи встановлено, що відповідач здійснює перешкоди [PERSON] у праві користування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується протоколом огляду\~місця події\~від 03\~липня 2018\~року,\~складеного слідчим\~СВ Шевченківського\~відділу поліції\~ГУНП в\~Харківській області\~та рапортом\~слідчого СВ\~Шевченківського відділу\~поліції ГУНП\~в Харківській\~області від\~08\~серпня 2018\~року, з якого вбачається, що в ході проведення слідчих дій, слідчому та власнику [PERSON] не вдалося потрапити до домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Крім того,\~з вказаного\~рапорту вбачається,\~що при проведенні слідчої дії, [PERSON] відмовлялась надавати доступ до вказаного домоволодіння. У судовому засіданні позивач зазначив, що на даний час у нього відсутні ключі від спірного домоволодіння та доступу до нього він не має, що відповідачем спростовано не було. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі викладеного, суд дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи та надані в судовому засіданні пояснення сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та доведеними, відповідач створює позивачу перешкоди у праві користування житлом, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту шляхом вселення позивача у житловий будинок. \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved