Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

У січні 2024 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 22.07.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 577. В обґрунтування позову позивач зазначає, що спільне життя між сторонами не склалося, через непорозуміння один до одного, різні погляди на життя. Крім того зазначає, що сторони припинили вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відносини, Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2024 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином; до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.07.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 577, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Cхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 23.12.2023 року. Крім того, судом встановлено, що у сторін є донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1799. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на буд-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справі або в окремій письмовій заяві. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнала позов, а при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved