Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не надає, а тому на їх утримання позивачка просить присудити аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до їх повноліття. Крім того просить стягувати щомісячно на її утримання 3\~000 грн. з відповідача, до досягнення дітьми трьохрічного віку. Позивачка в суді позов підтримала та просила задовольнити. Крім того, подала заяву про закриття провадження в частині стягнення на її користь 3\~000 грн. на її утримання до досягнення дітьми трьохрічного віку, в зв`язку з відмовою від позовних вимог в цій частині. Представник відповідача в суді позов в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку визнала в повному обсязі та просила врахувати, що згідно судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року з відповідача також стягуються аліменти на іншу дитину в розмірі частини від усіх його видів заробітку. Заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи також встановлено, що на підставі судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року, який набрав законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 грудня 2020 року і до досягнення нею повноліття. Відповідач за твердженням позивачки участі в утриманні дитини не приймає, що змусило її звернутись до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 2 і 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд враховує те, що розмір, який просить стягнути позивачка на утримання дітей найкраще буде відповідати її інтересам та в повній мірі узгоджується з вимогами закону. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог визнаних представником відповідача, згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно утримує малолітніх дітей, не працює та потребує матеріальної допомоги відповідача, коли останній сплачує аліменти в розмірі частини від його заробітку на іншу дитину згідно судового наказу, а тому вважає необхідним визначити розмір аліментів в заявленому у позові розмірі - 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. Крім того, позивачка подала заяву, в якій відмовилася від позовних вимог та просила закрити провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на її користь 3\~000 грн. на її утримання до досягнення дітьми трьохрічного віку. Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Правові наслідки передбачені ст. 256 ЦПК України позивачці судом роз`яснено. За таких обставин, суд вважає необхідним прийняти відмову позивачки від позову в частині стягнення 3 000 грн. щомісячно на її утримання до досягненням дітьми 3-го віку та провадження у справі в цій частині закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 УПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved