Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» Білий В.С. 29.12.2023 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 7815,19 грн. шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 01.12.2022 року між ПрАТ СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування, предметом якого є страхування транспортного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] . 07.04.2023 року в м. Києві на вул. Львівська, 8/6 сталося ДТП за участю автомобілів «Хонда» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортного засобу «Хонда» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2023 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ВУСО» згідно полісу ЕР/211737580. Вказав, що ПрАТ СК «Уніка» 14.04.2023 року виплатило на користь потерпілої особи суму страхового відшкодування у розмірі 20262,29 грн. Крім того, зазначив, що ПрАТ СК «Уніка» звернулось до АТ СК «ВУСО» з заявою про стягнення виплаченого страхового відшкодування та 28.04.2023 року АТ СК «ВУСО» було виплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 12447,10 грн. Оскільки відповідач повинен сплатити ПрАТ СК «Уніка» різницю між фактичним розміром шкоди, яка була заподіяна внаслідок дій винуватця ДТП та сумою, що була сплачена ПрАТ СК «ВУСО», позивач просить стягнути з відповідача 7815,19 грн. (20262,29 грн. - 12447,10), витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. та 2684 грн. судового збору. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.12.2022 року між ПрАТ СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування, предметом якого є страхування транспортного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] . 07.04.2023 року в м. Києві на вул. Львівська, 8/6 сталося ДТП за участю автомобілів «Хонда» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортного засобу «Хонда» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2023 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Потерпіла особа, власник транспортного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] 10.04.2023 року звернувся до ПрАТ СК «Уніка» із заявою про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 370026/4055/0000026/1 від 01.12.2022 року. На підставі страхового акту № 9641710689 від 13.04.2023 року та рахунку-фактури № 0000003749 від 12.04.2023 року позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20262,29 грн. на користь [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 083812 від 14.04.2023 року. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ВУСО» згідно полісу ЕР/211737580. ПрАТ СК «Уніка» звернулося до АТ СК «ВУСО» з регресною вимогою щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 20262,29 грн. 28.04.2023 року АТ СК «ВУСО» було сплачено на користь ПрАТ СК «Уніка» страхове відшкодування в розмірі 12447,10 грн. про що свідчить платіжне доручення № 18821 від 28.04.2023 року. Згідно з ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, тому ПрАТ СК «Уніка» має право на відшкодування понесених збитків з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 7815,19 грн. в порядку регресу страхове відшкодування із розрахунку (20262,29 грн. - сума виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі - 12447,10 грн. сума сплаченого в порядку регресу страхового відшкодування АТ СК «ВУСО») страхового відшкодування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення страхового відшкодування. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2023 року між ПрАТ СК «Уніка» та ФОП [PERSON] було укладено договір доручення № 1 ВНМ на правові (юридичні-консультативні) послуги та додаткову угоду № 1 до договору доручення № 1 ВНМ від 01.11.2023 року. 02.11.2023 року між Адвокатським бюро «Білий» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 2/23ю про надання правової допомоги. Крім того, 02.11.2023 року між Адвокатським бюро «Білий» та ФОП [PERSON] було підписано додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 2/23 ю від 02.11.2023 року. Згідно акту (звіту) прийому-передачі наданих послуг № 1/33752 від 26.12.2023 року до договору про надання правової допомоги № 2/23ю від 01.11.2023 року вартість наданих послуг юридичних послуг становить 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Згідно з детальним розрахунком та описом робіт ( наданих послуг) виконаних за договором про надання правничої допомоги, серед витрат на правову допомогу, які поніс позивач, вказано: консультація клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги, формування правової позиції; підготовка позовної заяви для подачі до суду; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подання позову до суду. Виходячи із наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., що документально підтверджено матеріалами справи. Крім того, у відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved