Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Скороходівської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину АЕК №653748 від 08.06.2002 року [PERSON] було передано 2/3 земельної частки (паю) розміром 1,507 умовних кадастрових гектари. Розпорядженням голови Чутівської РДА №5 від 06.01.2017 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на 2/3 частини від загальної площі 2,22 га, що становить площу 1,507 га щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чапаєвської сільської ради. Розпочавши процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства, [PERSON] не встиг її завершити та, відповідно, набути права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України. 17.01.2023 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.Г. на майно померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №3/2023 за заявою про прийняття спадщини, поданої 17.01.2023 року позивачем, сином померлого, який вважається єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, мати позивача та його сестра подали заяву про відмову від прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2023 року №356/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що він не надав документи, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 1,507 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський (Чутівський) район, Чапаєвська сільська рада, а тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки, у тому числі на реєстрацію в реєстраційних органах права власності та одержання на своє ім`я документів, що посвідчують право власності на дану земельну ділянку, приватизацію якої розпочав його батько [PERSON] 30.01.2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Скороходівської селищної ради Полтавської області в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява від Скороходівської селищної ради Полтавської області про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін та їх представників на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08.06.2002 року державним нотаріусом Чутівської державної нотаріальної контори Коваль І.В., спадкоємцем після померлої [INFO] , [PERSON] земельної частки розміром 2,26 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі, що перебувала у колективній власності АТ «Петрівське» Чутівського району Полтавської області посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0178500 є [PERSON] (а.с.8). Розпорядженням голови Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області №5 від 06.01.2017 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на 2/3 частини від загальної площі 2,22 га, що становить площу 1,507 га щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чапаєвської сільської ради (а.с.7, зворот). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6, зворот). Відповідно до листа відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.05.2023 року №29-16-0.164-2577/15-23, інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності та право користування земельними ділянками на території Скороходівської (колишньої Чапаєвської сільської ради) селищної ради Полтавського (Чутівського) району Полтавської області, відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності, право постійного користування та договорів оренди землі, за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,507 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у Відділі відсутня (а.с.8 зворот). Згідно довідки приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризунової О.В. від 26.07.2023 року №200/01-16 заведена спадкова справа №3/2023 за заявою [PERSON] про прийняття спадщини, поданої 17.01.2023 року, який вважається єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, дружина [PERSON] , [PERSON] та його донька - [PERSON] подали заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.7). Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2023 року №356/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 1,507 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський (Чутівський) район, Чапаєвська сільська рада після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що він не надав документи, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 1,507 га. (а.с.10 зворот). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України, - громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).» Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З наданих документів випливає, що [PERSON] , батько позивача, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, отримав дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на 2/3 частини від загальної площі 2,22 га, що становить площу 1,507 га щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чапаєвської сільської ради, однак, відповідно до вимог чинного на той момент законодавства, не отримав Державний акт на право приватної власності на землю. Отже, [PERSON] , як спадкоємець , який у свою чергу успадкував право на завершення приватизації земельної ділянки від свого батька [PERSON] , так як прийняв спадщину, має право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 1,507 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський (Чутівський) район, Чапаєвська сільська рада. Таким чином, враховуючи те, що спадкодавцем розпочато процедуру приватизації земельної ділянки, яка у зв`язку зі смертю не була завершена, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved