Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

31 липня 2023 року адвокат Іванова Олена Ігорівна (надалі також представник позивачів, адвокат Іванова О.І.) звернулась в інтересах [PERSON] (надалі також позивач-1, [PERSON] ), [PERSON] (надалі також позивач-2, [PERSON] ) до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області (надалі також відповідач, Новосанжарська селищна рада), за змістом якої просила: - визнати за [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) право власності на частину земельної ділянки за кадастровим номером 5323482200:00:004:0151, площею 2,4598 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) право власності на частину земельної ділянки за кадастровим номером 5323482200:00:004:0151 площею 2,4598 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) право власності на частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з житлового будинку саманного, обкладеного цегли літ. «А-1», загальною площею 69,0 кв. м, житловою площею 37,2 кв. м, погребу «а2», літньої кухні «Б», сараю «В», гаражу «Г», сараю «Е», вбиральні «У», огорожі № 1, колонки питної № 2, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) право власності на частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з житлового будинку саманного, обкладеного цегли літ. «А-1», загальною площею 69,0 кв. м, житловою площею 37,2 кв. м, погребу «а2», літньої кухні «Б», сараю «В», гаражу «Г», сараю «Е», вбиральні «У», огорожі № 1, колонки питної № 2, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] . Рух справи Ухвалою від 07 серпня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с. 82-83 т.1). 07 вересня 2023 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 92-93 т.1). Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року задоволено клопотання представника\~відповідача та\~витребувано від\~Полтавської районної\~державної нотаріальної\~конторикопії спадкової справи № 408/2019 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с. 135-136 т.1). 21 листопада 2023 року до суду на виконання ухвали від 01 листопада 2023 року від Полтавської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 408/2019 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с. 160-171 т.1). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог представником позивачів зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після померлого [INFO] [PERSON] , як дружина та донька, відповідно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді частини земельної ділянки кадастровий № 5323482200:00:004:0151 загальною площею 2,4598 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, та частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями подані заяви до Полтавської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після померлого батька та чоловіка, внаслідок чого відкрита та зареєстрована спадкова справа в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Полтавської районної державної нотаріальної контори за порядковим № 408/219. Інших заяв про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини у справі [PERSON] не зареєстровано. Позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом звернулись до державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , однак отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії. З огляду на викладене, через неможливість оформлення своїх спадкових справ на відповідну земельну ділянку та житловий будинок у нотаріальному порядку, позивачі звернулись до суду з цим позовом. Своїм правом подати відзив на позовну заяву Новосанжарська селищна рада не скористалась. Однак, 20 грудня 2023 року представником відповідача надано до суду пояснення по суті справи (а.с. 194-196 т.1). Зокрема, представником відповідача акцентовано увагу на тому, що із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до державного нотаріуса звернулись гр. [PERSON] та [PERSON] і відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 травня 2023 року державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину вказаним особам. Поряд з цим, як вбачається з копії свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] і змінила прізвище на « [PERSON] ». А згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, датованої 16 травня 2023 року, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину саме [PERSON] , а не [PERSON] . У поясненнях вказано на відсутність доказів прийняття спадщини позивачами. А також, зазначено відповідачем, що в позовній заяві позивачами стосовно житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , частини якого належала спадкодавцю, не зазначено чи виділялась окрема частина житлового будинку, що належала спадкоємцю та зазначено про відсутність інформації щодо земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості. Вказані неточності, на думку представника відповідача, підлягали з`ясуванню під час судового розгляду. 09 січня 2024 року представник позивача надала до суду письмові пояснення щодо зазначених представником відповідача аргументів (а.с. 205-212 т.1). Вказано, що у позовній заяві відносно позивача-2 зазначена повна інформація щодо неї: прізвище ім`я по батькові - [PERSON] , яке підтверджено паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Дата народження - [INFO] - підтверджується свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] та інформацією з паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Місце проживання чи перебування: [ADDRESS] . Реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] . З метою необхідності подання у шестимісячний строк заяви на прийняття спадщини та недопущення його пропуску, маючи діючий паспорт громадянина України позивачка-2 звернулася до державного нотаріуса Замулко Л.В. та подала заяву на прийняття спадщини. Паспорт на ім`я [PERSON] був нею отриманий лише 04.09.2019. Спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] вчинені усі належні дії відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України щодо прийняття спадщини, а саме: ними особисто подані заяви на прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений шестимісячний строк. Таким чином, спадкоємці прийняли спадщину, але позбавлені можливості її оформити та отримати правовстановлюючі документи у зв`язку із відмовою нотаріуса. Вказано, що наявність зареєстрованого права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5323481401:01:001:0621 площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , жодним чином не впливає на визнання права власності за спадкоємцями на спадкове майно, що є предметом позову. З огляду на викладене, позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 249 т.1). Позивач [PERSON] також не з`явилась у судове засідання, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 248 т.1). 05 березня 2024 року від представника позивачів до суду надійшло клопотання, в якому вона просила провести судове засідання в режимі відеоконференції за її участю. 07 березня 2024 року суд своєю ухвалою таке клопотання задовольнив, вирішивши здійснювати судове засідання 14 березня 2024 року за участю адвоката Іванової О.І. в режимі відеоконференції (а.с. 237-238 т. 1). Поряд з цим, представник позивачів в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав. 12 березня 2024 року від представника позивачів до суду для огляду в судовому засіданні надійшов оригінал постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 травня 2023 року 02-31/216. Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області в судове засідання не забезпечила явку свого уповноваженого представника, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 244 т.1), клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, про причини неявки свого уповноваженого представника не повідомляла. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 59 т.1). З наданої позивачкою [PERSON] копії свідоцтва про шлюб від 08 червня 2018 року серії [NUMBER] вбачається, що вона 08 червня 2018 року уклала шлюб із [PERSON] (а.с. 67 т.1), отже останній був її чоловіком. Відповідно до свідоцтва про народження від 22 вересня 1990 року серії [NUMBER] (а.с. 21 т.1), [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . 08 грудня 2018 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується скороченим витягом зі свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.30-32 т.1), та змінила прізвище після укладення шлюбу на « [PERSON] ». 13 лютого 2020 року [PERSON] отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] (а.с.16-19 т.1). Отже, [PERSON] є донькою померлого [PERSON] . На підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2009 року у справі № 2-860/09р. за [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку з господарськими побудовами в [ADDRESS] , після померлого батька [PERSON] (а.с. 64-65 т.1). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 325740806 від 14.03.2023, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано: частки за [PERSON] (а.с. 35 т.1) та частки за [PERSON] на підставі рішення суду від 06.08.2009 (а.с. 37 т.1). Отже, спадкодавцю [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належала частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також, судом встановлено, що [PERSON] 23 липня 2009 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-1390 (а.с. 60 т.1) на частки майна [PERSON] приватизованої земельної ділянки, площею 2,460 га (пай № [NUMBER] ), що розташована на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10 червня 2003 року ІV ПЛ № 011255 (а.с. 61-62 т.1). З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 107097 (а.с. 68-70) вбачається, що цей Державний акт виданий на земельну ділянку [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , про те, що він є власником земельної ділянки площею 2,4600 га на території Кунцівської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер 5323482200:00:004:0151. До державного акт доданий 1 додаток список співвласників такої земельної ділянки, з якого судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належать по частці у справі спільної власності на таку земельну ділянку. В подальшому, як вбачається із напису завідувача Новосанжарської держнотконтори, 02.04.2021 видано свідоцтво про право на спадщину на частини на ім`я [PERSON] після померлого [PERSON] . Отже, частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323482200:00:004:0151 належала померлому спадкодавцю [PERSON] на праві спільної часткової власності. З наданої до суду представником відповідача Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 352571066 від 01.11.2023 вбачається, що в Державному реєстрі речових прав наявна актуальна інформація про об`єкт речових прав земельну ділянку кадастровий номер 5323482200:00:004:0151, а саме: зареєстроване речове право власності на частини такої земельної ділянки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право спадщини за законом. Відомостей про реєстрацію права власності на іншу частини цієї земельної ділянки в державному реєстрі немає (а.с. 239 т.1). Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до Полтавської районної державної нотаріальної контори звернулись 16 серпня 2019 року [PERSON] та [INFO] [PERSON] (а.с. 160-161 т.1). В подальшому позивачки звернулись до Полтавської районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на все спадкове майно, що належало спадкодавцю. Водночас, постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори від 16 травня 2023 року № 02-31/216 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (а.с. 21-22 т. 2). Зважаючи на викладене, через неможливість оформлення своїх спадкових справ на спадкове майно у нотаріальному порядку, позивачі звернулись до суду з цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до\~частин 1\~та 2\~статті 4\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. З урахуванням пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є його визнання. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218, 1222 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 Цивільного кодексу України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону України передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно зі статтю 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого в результаті переходу права власності та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, яка заявляє свої права. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. Під час проведення державної реєстрації права спільної власності на земельну ділянку щодо одного із співвласників у разі наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про право спільної власності на земельну ділянку із зазначенням усіх співвласників, перенесених з Державного реєстру земель, державний реєстратор одночасно з державною реєстрацією права спільної власності щодо одного із співвласників також переносить відомості про інших співвласників на таку земельну ділянку до відповідного відкритого розділу Державного реєстру прав. Перенесення відомостей про кожного із співвласників на земельну ділянку у випадку, передбаченому абзацом четвертим цієї частини, здійснюється виключно за відсутності в Державному реєстрі прав відомостей про перехід права власності відповідного співвласника до третьої особи. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Пунктом 8\~частини 1\~статті 27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено,\~що державна\~реєстрація права\~власності та\~інших речових\~прав проводиться\~на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. В редакції статті 126 Земельного кодексу України до 01.01.2013 року передбачалось, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, та законодавства, що діяло на момент набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на земельну ділянку та житловий будинок, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2009 року у справі № 2-860/09р. за [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку з господарськими побудовами в [ADDRESS] , після померлого батька [PERSON] (а.с. 64-65 т.1). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 325740806 від 14.03.2023, право власності на , зареєстровано: частки за [PERSON] (а.с. 35 т.1) та частки за [PERSON] на підставі рішення суду від 06.08.2009 (а.с. 37 т.1). Отже, спадкодавцю на праві власності належали частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки із заявами про прийняття спадщини за померлим [PERSON] до нотаріуса звернулись лише [PERSON] та [PERSON] , за відсутності відомостей про інших спадкоємців, суд приходить до висновку що позивачки прийняли спадщину після померлого [PERSON] . Будучи спадкоємцями за законом першої черги, [PERSON] та [PERSON] мають право в рівних частках успадкувати належну на праві власності спадкодавцю частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , тобто по частці кожній. У зв`язку з тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачкам, їх право власності на відповідні частки у спадковому майні, має бути визнане судом. Також, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1390 (а.с. 60 т.1) [PERSON] успадкував частки майна [PERSON] приватизованої земельної ділянки, площею 2,460 га (пай № [NUMBER] ), що розташована на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10 червня 2003 року ІV ПЛ № 011255 (а.с. 61-62 т.1). З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 107097 (а.с. 68-70) вбачається, що цей Державний акт виданий на земельну ділянку [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , про те, що він є власником земельної ділянки площею 2,4600 га на території Кунцівської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер 5323482200:00:004:0151. До державного акт доданий 1 додаток список співвласників такої земельної ділянки, з якого судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належать по частці у справі спільної власності на таку земельну ділянку. В подальшому, як вбачається із напису завідувача Новосанжарської держнотконтори, 02.04.2021 видано свідоцтво про право на спадщину на частини на ім`я [PERSON] після померлого [PERSON] . Враховуючи процитовані вище норми законодавства, чинного станом на момент отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323482200:00:004:0151, останнє належним чином посвідчує право власності [PERSON] на відповідну частку земельної ділянки. Крім того, право власності [PERSON] на частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323482200:00:004:0151 посвідчується також і Державним актом про право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 107097, у додатку 1 якого визначений список співвласників такої земельної ділянки, з якого судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належать по частці у справі спільної власності на таку земельну ділянку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323482200:00:004:0151, для ведення особистого селянського господарства, належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , та відповідно до процитованих вище норм Цивільного кодексу України, входить до складу його спадщини. Будучи спадкоємцями за законом першої черги, [PERSON] та [PERSON] мають право в рівних частках успадкувати належну на праві власності спадкодавцю частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323482200:00:004:0151, тобто по частці кожній. У зв`язку з тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачкам, їх право власності на відповідні частки у спадковому майні, має бути визнане судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд зазначає, що неможливість позивачів отримати свідоцтва про право на спадщину є порушенням їх права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, й те, що представлені позивачами докази на підтвердження права власності на спадкове майно в контексті положень статей 76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved