Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

06 лютого 2024 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що сторони по справі з 23 липня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2014 року. Від даного шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час син є повнолітнім, але продовжує навчання в Українському державному університеті науки і технології, термін навчання до 30.06.2027. Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, і до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. (а.с.1) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] , (а.с.12) ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.13) 22 лютого 2024 року від відповідача надійшла заява в якій він не заперечує проти задоволення позовної заяви та стягнення з нього аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але не більше 25% від доходу до закінчення сином університету. (а.с.17) 05 березня 2024 року було проведено розгляд справи по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилась, до позовної заяви надала заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.9) Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с.17) Враховуючи, що сторони по справі у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який 03 червня 2014 року розірвано, та після розірвання якого [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2014 року. (а.с.2) [PERSON] народився [INFO] , батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.7) Згідно довідки № 000023 від 11 січня 2024 року встановлено, що [PERSON] навчається на першому курсі в Українському державному університеті науки і технології на факультеті КТС на денній формі навчання за державним замовленням. Передбачений термін закінчення навчання - 30 червня 2027 року. (а.с.8) Позивачка разом із повнолітнім сином зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта [PERSON] та копією довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] (а.с.а.с.4, 5) Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до положень ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дав аналогічні роз`яснення щодо визначення осіб, які мають право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність у нього осіб на утриманні, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати повнолітнього сина суду не надано, тому суд приходить до висновку, що слід задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з 06 лютого 2024 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України суд виходить з того, що оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved