Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 04 вересня 1982 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з укладенням цього шлюбу вона змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] . 10 липня 1979 року була заведена її трудова книжка серії [NUMBER] , заповнення якої здійснено російською мовою. Після укладення шлюбу та у зв`язку зі зміною прізвища до її трудової книжки директором Державного архіву Волинської області внесено відповідний запис, де допущено описку в написанні прізвища, зокрема неправильно написано її дівоче прізвище « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про її народження прізвище [PERSON] . Заявник вважає, що допущення такої помилки в її правоустановлюючому документі зумовлено неправильним перекладом прізвища з російської на українську мову. Допущена помилка при оформленні трудової книжки не дає їй можливості отримати пенсію по втраті годувальника, що зумовлює необхідність звернення до суду з цією заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Встановлення факту належності їй трудової книжки має значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення. На підставі наведеного заявник просить встановити факт належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] . Ухвалою судді від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~попередньо подала\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~її участі.\~У вказаній\~заяві заявник\~зазначає,\~що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримує та просить задовольнити. 04 березня 2024 року до суду від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшли письмові пояснення, в яких представник заінтересованої особи просить розгляд справи здійснювати без її участі. Крім того, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зазначає, що розбіжності в написанні прізвища заявника як « [PERSON] » та « [PERSON] » викликають сумніви щодо належності заявнику трудової книжки. При вирішенні заяви представник заінтересованої особи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи наведене, суд вважає можливим розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З дослідженої судом копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Боголюби Луцького району Волинської області (а. с. 7). Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 04 вересня 1982 року Першотравневою сільською радою Луцького району Волинської області, підтверджується, що 04 вересня 1982 року [PERSON] та [PERSON] одружились, після реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 6). З наданої заявником копії трудової книжки [NUMBER] , яка заповнена відповідальною особою 10 липня 1979 року, вбачається, що трудова книжка видана на ім`я « [PERSON] », [INFO] (а. с. 6). Також установлено, що директор Держархіву Волинської області Сайчук І. А. 15 жовтня 1982 року здійснив рукописний запис у вищевказаній трудовій книжці, а саме: «На підставі свідоцтва про одруження [PERSON] вважати [PERSON] » (а. с. 5). Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Відповідно до приписів нормативно-правової бази законодавства України, яке регулює порядок нарахування пенсії, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на належність [PERSON] трудової книжки [NUMBER] , а різнонаписання її дівочого прізвища як « [PERSON] » та [PERSON] зумовлено неправильним перекладом прізвища з російської на українську мову. Виявлені розбіжності в написанні прізвища заявниці зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Встановлення факту належності трудової книжки для заявника має юридичне значення, оскільки надасть їй можливість реалізації права на пенсійне забезпечення по втраті годувальника. З наведених мотивів суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved