Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Шоста Київська державна нотаріальна контора, Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним в частині та визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. 19 січня 2024 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. Мотивуючи подану заяву, зазначає, що у відзиві на позовну заяву було вказано орієнтовну суму очікуваних судових витрат - 15 000 грн. Адвокатом Шевчуком А. А., який діяв у його інтересах на підставі договору про надання правової допомоги від 03 листопада 2022 року, до закінчення судових дебатів, під фіксацію, було заявлено, що докази на підтвердження суми судових витрат будуть подані відповідачем протягом п`яти днів з моменту ухвалення судом рішення. З урахуванням викладеного, відповідач 19 січня 2024 року подав до суду цю заяву та зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 15 000 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 03 листопада 2022 року, додатком № 1 від 03 листопада 2022 року до договору та актом приймання-передачі послуг від 16 січня 2024 року. Крім того, звернув увагу, що якщо договір передбачає фіксований розмір гонорару, то акт приймання-передачі робіт (послуг) може не містити кількість часу, витраченого адвокатом на виконання робіт чи послуг, перелічених в акті. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили, що не є перешкодою для розгляду даної заяви, у відповідності до вимог частини четвертої статті 270 ЦПК України. Матеріали справи містять клопотання заявника про розгляд заяви у його відсутність. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки учасники в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши зміст поданої до суду заяви, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевчук А. А. у судовому засіданні до закінчення судових дебатів зазначив, що докази понесених позивачем судових витрат будуть подані до суду після ухвалення рішення відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, та у встановлений законодавством 5?денний строк звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додав відповідні докази. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131 св 19. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів заяви 03 листопада 2022 року між адвокатом Шевчуком А. А. та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до пункту 1.1. договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. Згідно з пунктом 3.1 зазначеного договору за правову допомогу, передбачену цим договором замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеному додатком № 1 до цього договору. Відповідно до додатку № 1 від 03 листопада 2022 року до Договору про надання правової допомоги від 03 листопада 2022 року згідно з пунктом 3.1. договору замовник сплачує адвокату за правову допомогу при розгляді Солом`янським районним судом міста Києва справи № 760/6026/22 фіксовану винагороду в розмірі 15 000 грн. Згідно з пунктом 1 акту приймання-передачі послуг від 16 січня 2024 року згідно з умовами договору адвокат надав замовнику послуги з правової допомоги при розгляді Солом`янським районним судом м. Києва позову у справі № 760/6026/22 загальною вартістю 15 000 грн, а саме: усні та письмові консультації щодо формування та складання відзиву на позовну заяву - 5 000 грн; участь адвоката у судових засіданнях - всього 10 000 грн. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, оплата відповідачем [PERSON] судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, підтверджена належними та допустимими доказами. Під час розгляду даної справи від позивача не надходило заперечень щодо розміру визначеної відповідачем вартості судових витрат. Співмірності судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивач також не оспорювала. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved