Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Галько Р.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної злочином. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що 04.05.2018, приблизно о 07.30 перебуваючи на сходовій\~клітці III\~поверху поряд\~із квартирою\~ [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відповідач вчинив конфлікт із ним, під час якого завдав потерпілому два удари правими та лівими кулаками в область вісонної ділянки голови та правої частини обличчя. Після того, як [PERSON] впав, завдав йому декілька ударів ногами в область ніг, спини та тазу. Тоді, як він піднявся на ноги, і намагався заспокоїти [PERSON] , той скористався відсутністю сторонніх осіб та повторно завдав [PERSON] правим та лівим кулаком удари в область носа та обличчя, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03.09.2021 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Внаслідок вказаної вище події [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, синець на спинці носа, синець в скроневій ділянці голови ліворуч, синець на передній поверхні грудей ліворуч, синець в лопатковій ділянці спини ліворуч, три садна на лівому передпліччі, синець на правому коліні. З часу отримання травми позивач відчуває дискомфорт в області носа та обличчя, зокрема на даний час в нього ускладнене дихання та перенесена травма постійно нагадує про себе. Загальна сума\~лікування становила\~ 1892 грн. 89 коп. У результаті протиправних дій відповідача [PERSON] спричинено і моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та побоювання, що він ніколи не зможе нормально дихати та відчувати запахи, позивач відчуває сильне моральне пригнічення та психологічну напругу. Змушений докладати додаткових зусиль для організації свого сталого побуту та життєвих зв`язків. При цьому\~завдана [PERSON] \~шкода \~не відшкодована.\~ Наведені обставини стали причиною звернення до суду, позивач просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1892,89 грн та моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04.01.2022 відкрито спрощене судове провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився , його представник - адвокат Галько Р.В., в судовому засіданні підтримав позов, наводячи аргументи вказані в позовній заяві, просив такий задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не прибув, представник відповідача адвокат Тимощук О.І. у судовому засіданні позовні вимоги заявлені позивачем визнав частково, в розмірі 10000,0 грн, оскільки вимоги позивача є недостатньо обґрунтованими та безпідставними. Зокрема представник відповідача звернув увагу на відсутність доказів понесеної матеріальної шкоди та розрахунку такої, відсутність обґрунтування щодо стягнення 40000,00 грн. моральної шкоди. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши позицію учасників судового провадження, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 03.09.2021 ухвалою \~\~Яворівського районного суду Львівської області відповідач [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження за №12018140350000541 від 04.05.2018 відносно [PERSON] ,\~обвинуваченого у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.2\~ст. 125 КК України, закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов [PERSON] у кримінальному провадженні залишено без розгляду. Як убачається з ухвали суду, 04.05.2018,\~приблизно о\~07\~год 30\~хв,\~знаходячись в\~загальному коридорі\~біля дверей\~ кварти\~ [ADDRESS] , під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з [PERSON] , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наносив останньому удари кулаками по голові, грудях, лопатковій ділянці ліворуч, лівому передпліччі та ногами по ногах, внаслідок чого [PERSON] отримав закритий перелом кісток носа, синець на спинці носа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, синець в скроневій ділянці голови ліворуч, синець на передній поверхні грудей ліворуч, синець в лопатковій ділянці спини ліворуч, три садна на лівому передпліччі, синець на правому коліні, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставістатті 49 КК Україниу зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства, бо за змістомстатті 49 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1ст. 49 ККстроки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1ст. 49 ККстроків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину Відповідний висновок виклав Верховний Суд в постановах від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19, від 17 листопада 2020 року у справі №333/6733/16-к, провадження № 51-4179км20, ухвалах від 02 грудня 2020 року у справі №509/4247/17, провадження №51-5696ск20, від 27 січня 2021 року у справі №140/1547/15-к, провадження №51-336ск21, від 19 березня 2021 року у справі №451/1380/17, провадження №51-1253ск21. Так, згідно частини 6статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частин першої, сьомоїстатті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Звільнення від кримінальної відповідальності з підстав ч. 1 ст. 49 КПК України не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, що кореспондується з положеннями ч. 1ст. 1177 ЦК Українита ч. 1, 7ст. 128 КПК України. Водночас за змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не лише вирок, але і ухвала про закриття кримінального провадження із звільненням від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду у цивільному провадженні виключно в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Судом встановлено, що кримінальне провадження щодо [PERSON] було закрито не з причин відсутності події або складу злочину, а саме через збіг строків притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, передбачені ч. 2 ст. 125 КК України. Таким чином, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодування заподіяної її діяннями шкоди. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно з товарних чеків з 04.05.2018 по 08.05.2018, копії яких було досліджено в судовому засіданні, встановлено, що позивачем [PERSON] здійснено оплату за придбані ліки в сумі 1892,89 грн. Із вказаних товарних чеків убачається, що медичні препарати були придбані позивачем у період проходження ним лікування. Очевидної невідповідності в цих даних суд не вбачає. Враховуючи дані копії медичної карти хворого [PERSON] , суд не вбачає підстав сумніватись, що вказані у товарному чеку придбані медичні препарати були витрачені саме на його лікування, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат за придбанні ліків в сумі 1892,89 грн підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до такого. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи. Отже моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне - щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань (для людей). Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61?1132св22). З урахуванням встановлених обставин справи та розподілу тягаря доказування, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність заподіяння йому діями відповідача моральної шкоди, яка виразилася у протиправній поведінці щодо нього, та те, що між такими діями та заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а відповідачем не спростовано відсутність протиправності та його вини в завданні такої моральної шкоди. При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з огляду на засади розумності та справедливості, враховуючи характер правопорушення, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які призвели до погіршення здоров`я позивача, фізичного болю та страждань, душевних переживань, завдання позивачу додаткових незручностей, вимушених змін в організації життя, суд вважає, що сума у розмірі 15000,00 грн є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди. Приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1892,89 грн та моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Таким чином, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 363,00 грн. З урахуванням позиції представників сторін про надання доказів понесення витрат на правову допомогу за наслідком судового розгляду, суд не вирішує даним рішенням розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, між сторонами. На підставі наведеного вище,

Outcome: partial