Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

08 листопада 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що [INFO] він - [PERSON] , уклав шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Сезенківською сільською радою Баришівського району Київської області (актовий запис № 02). Після укладення шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON] . Під час шлюбу у них з відповідачкою народилися три дитини - сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сини вже досягли повнолітнього віку. Окрім синів, у них з відповідачкою під час шлюбу народилася дочка - [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №1 від 03.09.2014 року). Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року, за позовом відповідачки, шлюб між ним та [PERSON] розірвано. В подальшому відповідачка уклала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Однак, ще приблизно за шість місяців до розводу відповідачка пішла від них з дітьми до іншого чоловіка і проживала з ним. Діти залишилися з позивачем. Вони всі проживають разом з батьками позивача, [PERSON] і [PERSON] в їх будинку по [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу відповідачка забрала дочку до себе. Він постійно брав участь у вихованні дитини, її розвитку та надавав необхідне матеріальне забезпечення. Однак відповідачка не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дочки. Зазначені факти неодноразово перевірялися працівниками соціальної служби Баришівської селищної ради з наступними адміністративними мірами реагування. На його неодноразові прохання та вимоги до відповідачки змінити її ставлення до своїх обов`язків матері, відповідачка не реагувала. Більше року тому він забрав доньку від відповідачки. З того часу донька проживає з ним. За увесь цей час відповідачка лише двічі приходила до дочки, кожного разу в стані алкогольного сп`яніння. Життям дочки, а також життям синів відповідачка взагалі не цікавиться. За наявності вищенаведених обставин, в інтересах дочки, вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно [PERSON] , який просить задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 28.11.2023р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що зараз вона проживає окремо від дітей, однак приймає участь у житті доньки, за можливості навідує її, проводить з нею час, надає посильну матеріальну допомогу. Дійсно, на даний момент у неї існують певні проблеми із її чоловіком, який застосовує у відношенні неї фізичне і психологічне насильство, через що вона не має можливості забрати до себе доньку та приділяти їй належну увагу. Зазначила, що спиртними напоями вона на сьогоднішній день не зловживає, бажає брати участь у вихованні доньки, проти позбавлення її батьківських прав заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Броварської селищної ради Броварського району Київської області - Ілляш Ю.В. підтримала позовні вимоги, зазначила, що наявні всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, тому задоволення позову є цілком обґрунтованим та доцільним у даному випадку. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності з ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ґрунтується на факті спорідненості з дитиною і має місце у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, й матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2007 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. ратифікованою Верховною Радою України 27.02.199 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони держаними чи приватними установами. шо займаються питаннями соціального забезпечення. судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава по позбавленню батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідно в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку. Наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й, у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 травня 1999 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Сезенківською сільською радою Баришівського району Київської області (актовий запис № 02). Після укладення шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON] . Під час шлюбу у них з відповідачкою народилось троє дітей - сини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.12.2000р.), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31.01.2005р.), та дочка - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.09.2014р.) (а.с. 8-11). Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року, за позовом відповідачки, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6-7). В подальшому відповідачка уклала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб №65 від 30.10.2023р., [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають разом з батьками позивача, [PERSON] і [PERSON] в їх будинку по [ADDRESS] (а.с. 9). Зі змісту висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, який є додатком до рішення виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області від 15.12.2023р. № 395.4, вбачається, що орган опіки і піклування Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 33-36) Згідно рішення виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області від 15.12.2023р. №395.4, затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). Аналізуючи наведені факти, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється та свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, суд вважає за потрібне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В силу ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved