Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

05 грудня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, про визнання права особистої приватної власності та зняття [PERSON] , [PERSON] із зареєстрованого місця проживання, мотивуючи вимоги наступним. Позивачці на праві спільної часткової власності належить житловий будинок загальною площею 166,2 кв.м, житловою площею 98,1 кв.м; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 156548753109; який розташований за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається з житлового будинку А-1; житлової прибудови А1-1; житлової прибудови; А2-1, прибудови а; погріба а1; сараю Ж; сараю 3; вигрібної ями 3; вигрібної ями 4; вигрібної ями 5; воріт з хвірткою 7; огорожі 8; газопроводу 9; водопроводу 10; вимощення І. Так, 6/25 частин житлового будинку з надвірними побудовами належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13 вересня 2013 року; 7/25 частин житлового будинку та земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2809610253109, кадастровий номер 5310900000:50:028:0321, площа 0,0078 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташована частина житлового будинку, належить на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2023 року; 7/25 частин житлового будинку належить на підставі договору дарування від 20 листопада 2023 року. За змістом вказаних правовстановлюючих документів позивачка є власником 4/5 частин житлового будинку, відомості щодо власника недостатньої частки житлового будинку розміром 1/5 частини відсутні. За змістом технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого 28 квітня 1992 року, житловий будинок складався з 4-х квартир загальною площею 218,8 кв.м та житловою площею 130,9 кв.м. Загальна площа квартири [ADDRESS] становила 53,9 кв.м, житлова площа 33,1 кв.м. 04 січня 2002 року [PERSON] купив частку житлового будинку розміром 1/5 частин згідно договору купівлі-продажу нерухомості № НМ-0506, зареєстрованого на Українській універсальній біржі, зареєстрував своє право власності на цю частку. На підставі рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради від 29 квітня 2002 року № 69 [PERSON] переобладнав власну квартиру [ADDRESS] під магазин з влаштуванням окремого входу. 12 жовтня 2016 року [PERSON] подарував [PERSON] вищевказані нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку. Після виділу частки [PERSON] не було врегульовано на законодавчому рівні розмір часток в житловому будинку, тому по правовстановлюючим документам [PERSON] належить 4/5 частини житлового будинку, а фактично вона є власником усього житлового будинку. 04 травня 2016 року у житловому будинку зареєстрував власне місце проживання [PERSON] , який вже на той час не був співвласником житлового будинку, членом сім`ї позивачки і не проживав в житловому будинку. З 01 березня 2005 року в житловому будинку зареєстрований, але не проживає [PERSON] . На даний час наявність реєстрації відповідачів [PERSON] , [PERSON] призводить до порушення її прав як власника житлового будинку, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 15 січня 2024 року закрито провадження у справі в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про зняття із зареєстрованого місця проживання в зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки [PERSON] добровільно знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 127). Позивачка, відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивачки в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідачів під час судового розгляду пояснив, що [PERSON] є власником майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , і його реєстрація за цією адресою, без визначення квартири, не порушує права власності позивача, тому заперечує проти задоволення позовних вимог до відповідачів. Представник третьої особи надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив провести судовий розгля у його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідачів, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13 вересня 2013 року серії ВТМ №110526, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно від 18 жовтня 2023 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частка житлового будинку розміром 6/25 з надвірними побудовами; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 156548753109, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа житлового будинку складає 166,2 кв.м, житлова площа - 98,1 кв.м. В цілому житловий будинок складається з наступних складових: житловий будинок А-1; житлова прибудова А1-1; житлова прибудова; А2-1, прибудова а; погріб а1; сарай Ж; сарай 3; вигрібна яма 3; вигрібна яма 4; вигрібна яма 5; ворота з хвірткою 7; огорожа 8; газопровід 9; водопровід 10; вимощення І (а.с. 11, 12). Згідно з договором купівлі-продажу від 24 жовтня 2023 року, витягом з Державного реєстру речових прав від 24 жовтня 2023 року № 351627859, № 351628806 [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частка житлового будинку розміром 7/25 частин, а також земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2809610253109, з кадастровим номером 5310900000:50:028:0321, площею 0,0078 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташована частина житлового будинку (а.с. 13-16). Відповідно до договору дарування від 20 листопада 2023 року, витягу з Державного реєстру речових прав від 20 листопада 2023 року №354996770 [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частка житлового будинку розміром 7/25 частин (а.с. 17-19). За змістом технічного паспорта на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 28 квітня 1992 року, будинок технічно складався з 4-х квартир загальною площею 218,8 кв.м та житловою площею 130,9 кв.м. Зазначено, що загальна площа квартири [ADDRESS] становить 53,9 кв.м, житлова площа 33,1 кв.м. В технічних паспортах на вказаний житловий будинок, виготовлених 02 вересня 2013 року, 12 вересня 2023 року, інформація щодо квартири [ADDRESS] загальною площею 53,9 кв.м відсутня, документів щодо виділу в натурі частки житлового будинку немає. За змістом цих технічних паспортів будинок складається з 3-х квартир загальною площею 166,2 кв.м, житловою площею 98,1 кв.м, яка стала менше на 52,6 кв.м (218,8 кв.м - 166,2 кв.м), що в цілому дорівнює площі квартири [ADDRESS] - 53,9 кв.м (а.с. 24-41). Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 04 січня 2002 року № НМ-0506, зареєстрованого на Українській універсальній біржі, [PERSON] купив у [PERSON] частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на цю частку було зареєстроване Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі № 38 (а.с. 43-44). [PERSON] як власник частки житлового будинку розміром 1/5 частин фактично користувався частиною житлового будинку, позначеною в технічній документації як квартира [ADDRESS] , загальною площею 53,9 кв.м, житловою площею 33,1 кв.м. 29 квітня 2002 року виконавчий комітет Миргородської міської ради прийняв рішення № 69, яким дозволив [PERSON] переобладнати квартиру [ADDRESS] під магазин з влаштуванням окремого входу (а.с.45). 30 серпня 2002 року виконавчий комітет Миргородської міської ради видав [PERSON] державний акт на право власності на землю серії РЗ № 673327 на земельну ділянку площею 0,0130 га, кадастровий номер 5310900000:50:028:0414, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відомості щодо права власності [PERSON] на цю земельну ділянку були внесені 12 жовтня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до акту від 27 червня 2003 року державною технічною комісією був прийнятий в експлуатацію закінчений будівництвом магазин [PERSON] площею 89, 1 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 57-59). Виконавчий комітет Миргородської міської ради прийняв рішення від 09 липня 2003 року № 683 про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом магазину ПП [PERSON] площею 89, 1 кв.м в [ADDRESS] ; про дозвіл управлінню архітектури та містобудування видати [PERSON] свідоцтво на право власності на вказаний магазин та про зобов`язання [PERSON] провести державну реєстрацію в ДКП «Миргородтехінвентаризація» Лубенського МБТІ (а.с. 56). 14 липня 2003 року виконавчий комітет Миргородської міської ради на підставі його рішення від 09 липня 2003 року № 683 видав [PERSON] свідоцтво серії [NUMBER] про право власності на приміщення магазину площею 89,1 кв.м, який розташований по [ADDRESS] (а.с. 47). На підставі цього свідоцтва [PERSON] зареєстрував право особистої приватної власності на нежитлову будівлю - магазин загальною площею 102,4 кв.м, що складається з будівлі магазину площею 53,5 кв.м та будівлі гаражу площею 48,9 кв.м, і розташована за адресою: [ADDRESS] (витяг з реєстру права власності на нерухоме майно від 08 серпня 2005 року № 7996644, а.с. 48). 12 жовтня 2016 року відомості щодо права власності [PERSON] на нежитлову будівлю -магазин загальною площею 102,4 кв.м були внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1052527453109; тип об`єкта: нежитлова будівля, магазин; опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 102.4; адреса: [ADDRESS] ; складові частини об`єкта нерухомого майна: магазин А-1, загальна площа (кв.м): 53,5; гараж Б, загальна площа (кв.м): 48,9. Згідно з договорами дарування від 12 жовтня 2016 року [PERSON] подарував [PERSON] вищевказані нежитлову будівлю магазину площею 102,4 кв.м та земельну ділянку площею 0, 013 га з кадастровим номером 5310900000:50:028:0414 (а.с. 50, 51). Відповідно до ст.ст. 115, 118 ЦК УРСР кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію. Якщо учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки коленого і така угода нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона обов`язкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей будинок. Ст. 152 Житлового кодексу України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до п.п. а п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно від 07 лютого 2002 року № 7/5 оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності: а) місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування: фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію; власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, унаслідок чого змінилися належні їм частки. У разі, якщо співвласники не згодні змінити частки добровільно, це питання вирішується в судовому порядку; фізичним та юридичним особам на об`єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені із житлових у нежитлові І навпаки, при наданні рішення відповідного органу. Проте частка розміром 53,9 кв.м, яка належала [PERSON] , фактично була виділена в натурі з житлового будинку без укладення договору між співвласниками або рішення суду, внаслідок чого право спільної часткової власності [PERSON] на житловий будинок припинилося. Після перебудови житлового будинку і утворення ще одного об`єкта нерухомості, особам, які залишилися співвласникам житлового будинку, не було видане свідоцтво про право власності на нього із залишковою площею 166,2 кв.м та зміненими розмірами часток цих співвласників. Це призвело до того, що після виділення в натурі частки [PERSON] з житлового будинку він продовжував обліковуватися в них як власник частки житлового будинку та залишається зареєстрованим за цією адресою. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачкою надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що їй належить житловий будинок загальною площею 166,2 кв.м, житловою площею 98,1 кв.м; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 156548753109; який розташований за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається з наступних складових: житлового будинку А-1; житлової прибудови А1-1; житлової прибудови; А2-1, прибудови а; погріба а1; сараю Ж; сараю 3; вигрібної ями 3; вигрібної ями 4; вигрібної ями 5; воріт з хвірткою 7; огорожі 8; газопроводу 9; водопроводу 10; вимощення І. Відповідно до п.п. 2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що право [PERSON] на проживання в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] припинилося з моменту виділення в натурі його частки та зміни її функціонального призначення, він підлягає зняттю із зареєстрованого місця проживання у цьому житловому будинку. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 710 грн (13 420/2), з [PERSON] в розмірі 7 783, 60 грн (13 420/2+1 073,60). На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved