Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 25.05.1996 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного проживання [INFO] народилася дочка [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, не можливість дійти згоди при вирішенні простих побутових питань, у зв`язку із чим у них часто виникають непорозуміння та сварки. Крім цього відповідач зловживає спиртними напитками й перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння влаштовує дебоші. З відповідачем сімейних відносин не підтримують більше 5 років, вона втратила до нього почуття любові та поваги й за своїм глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки шлюб носить формальний характер. Через непорозуміння у сім`ї вони припинили взаємовідносини як подружжя, вони не змогли зберегти родину, а тому вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим й суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, тому необхідно його розірвати. Справу просить розглядати у її відсутності. 06.11.2023 року відповідач надав суду заяву (клопотання) в порядку ст. 182 ЦПК України, у яків зазначив, що їхній шлюб необхідно зберегти, бо є неповнолітня дитина, а тому з метою збереження сім`ї та з`ясування обставин підстав розлучення з боку позивачки та примирення просить зупинити розгляд справи та призначити строк для примирення 6 місяців. 22.11.2023 р. відповідач надав суду відзив на позов, у якому зазначив, що позов не визнає, викладене в позові не відповідає дійсності, у підтвердження чого надав характеристику з місця роботи (а.с 39) та УП «Комфорт Дім» за місцем мешкання (а.с. 40). Просить зупинити розгляд справи та призначити строк для примирення 6 місяців, оскільки основною метою для нього є збереження сім`ї в інтересах неповнолітньої дитини. 27.11.2023 р. від позивачки надійшла відповідь на відзив на позов про розірвання шлюбу, у які зазначила, що категорично проти примирення, оскільки негативна поведінка відповідача проявлялася не один день, а це триває декілька років. 27.11.2023 р. від позивачки надійшла заява про стягнення з відповідача на її користь всі судові витрати, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.11.2023 надано сторонам по справі термін для примирення строком на три місяці, однак за наданий термін сторони не помирилися. Сторони у судове засідання не з`явились. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони 25.05.1996 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 196 (а.с. 5). Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, про що складено відповідний актовий запис № 664 (а.с. 6). Позивачка разом із дочкою сторін [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Бази Громади Калуської міської територіальної громади від 26.07.2023 р. №2221414 (а.с. 7). Сімейне життя у сторін не склалося, між ними часто виникають сварки та непорозуміння через різні погляди на життя. Наведене призвело до втрати любові та поваги один до одного. У відповідності до вимог\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Судом надавався термін на примирення між сторонами, однак вони не примирилися, а позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст.\~56 Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Згідно із ч. 2\~ст. 104 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За приписами\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки просила не змінити на дошлюбне. В порядку ч. 2\~ст. 115 СК України\~після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується наданою платіжною інструкцією №0.0.3280974392.1 від 01.11.2023 р. (а.с. 4), а тому із відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн. сплаченого нею судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Щодо понесення позивачем витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 133\~ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 137\~ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із договору про надання правничої допомоги від 28.08.2023 р. (а.с. 12, квитанції №107863 від 31.10.2023 р. (а.с. 11), додатку від 31.10.2023 р. до договору про адання правничої допомоги від 28.08.2023 р. (а.с. 14) та акту виконаних робіт від 31.10.2023 р. (а.с. 15), позивачка оплатила кошти за правову допомогу адвоката Зубарєва Л.Б. в розмірі 2\~000,00 грн. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомоги, суд вважає, що такі судові витрати дійсно було пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота знайшла своє відображення у матеріалах справи, а тому із відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~000,00 грн. за отриману нею правову допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: approved