Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (далі - ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» 24.10.2006 було укладено Кредитний договір № 01/03/10-2006, на підставі якого ПАТ КБ «Надра» надав відповідачу кредитні кошти на суму 37 000 доларів США. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «Надра» звернулося до Свалявського районного суду Закарпатської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 552 856,25 грн. 30.07.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено Договір №GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрований у реєстрі за №1456. Згідно умов вказаного договору право вимоги за кредитним договором № 01/03/10-2006 від 24.10.2006 перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.02.2021 замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на нового кредитора ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Вищевказане рішення суду про стягнення заборгованості не виконано дотепер. Відтак позивач вважає, що кредитор має право на отримання інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02.10.2020 по 01.10.2023. Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за період з 02.10.2020 по 01.10.2023 загальна сума відповідальності боржників перед позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання складає 311 679,95 грн., з яких: інфляційні втрати становлять 261934,19 грн. та 3% річних 49745,76 грн. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь, а також судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.59,60). Відповідач в судове засідання не з№явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.47, 57,58). Заяв про розгляд справи без участі чи відзиву на позов від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та права кредитора на отримання інфляційних втрат та 3% річних з боржника, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ КБ Надра в особі філії ВАТ КБ Надра Ужгородське РУ заборгованість за кредитним договором № 01/03/10-2006 від 24 жовтня 2006 року в сумі 552 856,25 грн. (а.с. 13). ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2021 року заяву ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було задоволено частково та замінено стягувача у виконавчому листі з ПАТ КБ «Надра» на нового кредитора ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (а.с.14-16). Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 02 жовтня 2020 року до 01 жовтня 2023 року у розмірі 261934,19 грн та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 02 жовтня 2020 року до 01 жовтня 2023 року у розмірі 49745,76 грн.(а.с.12). Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено про невиконання відповідачем рішення суду. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на відсутність в зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Згідно п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи положення п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача за період з 24 лютого 2022 року по 01 жовтня 2023 року інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено їх стягнення. Судом перевірено розрахунок наданий позивачем, та встановлено таке. За прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02 жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 552 856,251 та індексів інфляції 1.19001124 , а саме (IIc жовтень 2020 (101,00 : 100) x листопад 2020 (101,30 : 100) x грудень 2020 (100,90 : 100) x січень 2021 (101,30 : 100) x лютий 2021 (101,00 : 100) x березень 2021 (101,70 : 100) x квітень 2021 (100,70 : 100) xтравень 2021 (101,30 : 100) x червень 2021 (100,20 : 100) x липень 2021 (100,10 : 100) x серпень 2021 (99,80 : 100) x вересень 2021 (101,20 : 100) x жовтень 2021 (100,90 : 100) x листопад 2021 (100,80 : 100) x грудень 2021 (100,60 : 100) x січень 2022 (101,30 : 100) x лютий 2022 (101,60 : 100), сума інфляційних втрат становить 105 048,90 грн. З урахуванням суми грошового зобов`язання у розмірі 552856,25 грн та строку прострочки за період з 02 жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року (510 днів) три відсотки річних складають 552 856,25 х 3% х 510:365:100 =23 174,52 грн. За встановлених обставин, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог по цій справі частково та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрати за період з 02 жовтня 2020 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 105048,90 грн та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 02 жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 23174,52 грн. В решті позовних вимог відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні позовної заяви сплачено ставку судового збору в розмірі 4675,20 грн. (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2319,29 грн, виходячи з такого розрахунку (105048,90+23174,52=128 223,42) грн (сума задоволених позовних вимог) * 100 % / 552856,25 грн (ціна позову). Щодо вимоги представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. У позові позивач посилався на те, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката складає 25000 грн., та повідомлено, що докази на підтвердження таких витрат будуть надані відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно ч.1 п.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, після подання позивачем доказів на підтвердження вказаних витрат за заявою позивача суд може ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат.

Outcome: partial