Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної м. Київ державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 04.06.2011 р. перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.03.2013 р., за рішенням Святошинського районного суду м. Києва. У період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу, відповідач не проявляє зацікавленості в подальшій долі спільної дитини, не цікавиться її життям і здоров`ям, не приймає участі у її вихованні та фінансовому утриманні, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчанням. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.20213 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , 2011 р.н., у розмірі частини від усіх видів його доходів щомісячно,і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач допустив заборгованість зі сплати аліментів, яка за період з квітня 2018 по квітень 2023 р. становить 64685,50 коп. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , [INFO] , і тим самим шкодить інтересам доньки. Позивач вважає, що така свідома поведінка батька [PERSON] , зокрема, те, що останній не спілкується з дитиною, не проявляє зацікавленості - подальшій долі спільної доньки, не цікавиться її життям і здоров`ям, не приймає участі у її вихованні та фінансовому утриманні, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками по відношенню до неповнолітньої доньки, цо є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. За вказаних обставин позивач вимушена звернутись до суду та просить : позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.08.2023 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01.11.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити. Вказала, що відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає. Востаннє, дитина бачила батька, в 2017р. Відповідач взагалі не цікавиться життям дитини, аліменти не сплачує. Донька також наміру спілкуватись з батьком не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом отримання рекомендованих повідомлень, про що містяться підтвердження в матеріалах справи. Відзив щодо позовних вимог не подавав, будь-яких заяв та клопотань не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації - Мацкевич В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Вказала, що питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. На контакт зі службою відповідач не виходив, на прохання надати документи відмовився, на повідомлення не відповідав, на засідання комісії не з`явивсь. На засіданні комісії також було заслухано думку дитини [PERSON] , яка вказала, що батька не бачила з вересня 2017 р. Відповідач участі у вихованні дочки не приймає, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку. Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] , з 04.06.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20.02.2013, яке набрало законної сили, 06.03.2013 - ( а.с.8-9). Сторони є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] ( а.с.6). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 2/2608/6312/12 від 13.02.2013 р., складеного Коростишівським відділом ДВС у Житомирському районі Житомирської області станом на 01.05.2023 р. заборгованість [PERSON] щодо несплати аліментів на користь [PERSON] становить 64682,50 грн. (а.с.10). Відповідно до характеристики учениці 5-а класу спеціалізованої школи № 317 м. Києва [PERSON] слідує, що за час навчання [PERSON] в спеціалізованій школі № 317 батько учениці [PERSON] , жодного разу до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився ( а.с. 13.). Позивач, з 23.09.2023 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та після державної реєстрації її прізвище є « [PERSON] » ( а.с. 54). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно висновку Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації за №40-1930 від 04.10.2023 року, останні вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , ( а.с. 60-62). За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні була заслухана думка малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що батька вона не бачила з вересня 2017 р.н, він її життям не цікавиться, не відвідує її, тай вона не має наміру спілкуватись з ним, щодо позбавлення батьківських прав батька не заперечила. Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. При цьому суд враховує, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання, а тому несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - малолітня дитина фактично залишились без батьківського піклування. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дочки, а й свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки, а тому є всі підстави про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав. Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач [PERSON] відзиву відносно позовних вимог не подав, доводів позивача належними та допустимими доказами не спростував. Таким чином перелічені докази, що логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави, що даний позов знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає до задоволення. На підставі ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати - судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що згідно ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved