Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (Позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 23.06.2006 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №10410152000, відповідно до умов якого, останній отримав кредит в сумі 133434,00 грн під 17% річних на споживчі потреби, зі строком користування до 23.06.2016. Також, 22.04.2008 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11337389000, відповідно до умов якого, останній отримав кредитні кошти в іноземній валюті, у розмірі 27520,00 дол. США під 14% річних на споживчі потреби, зі строком користування до 21.06.2016. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитними договорами між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено іпотечні договори №ОГ О2 Н 8331 З від 23.06.2006 та №11337389000-З від 22.04.2008, згідно з умовами яких [PERSON] передав позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана [PERSON] на підставі договору-купівлі продажу від 21.01.2000 за час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя. [INFO] [PERSON] помер. Відповідачі [PERSON] , як дружина померлого, та [PERSON] , як син померлого, належать до спадкоємців першої черги та прийняли спадщину після смерті іпотекодавця [PERSON] . Після смерті позичальника залишилися невиконаними кредитні зобов`язання, які станом на 29.08.2023 становлять: 1) за кредитним договором №10410152000 від 23.06.2006 у розмірі 141843,76 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 103401,14 грн; - заборгованість по відсоткам 29747,97 грн; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом понад встановлений термін\~ 8694,65 грн. 2) за кредитним договором №11337389000 від 22.04.2008 у розмірі 34583,00 дол. США, з яких: - заборгованість за кредитом 26110,56 дол. США; - заборгованість по відсоткам 6481,80 дол. США; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом понад встановлений термін\~ 1990,64 дол. США. Про смерть позичальника позивачу стало відомо у листопада 2011 року та у грудні цього ж року позивач направив за місцем відкриття спадщини заяву кредиторських вимог. Про наявність спадкоємців, які прийняли спадщину та про факт видачі свідоцтва про право на\~ спадщину нотаріус не повідомляла банк, як кредитора. На час подання позову спадкоємці не задовольнили вимоги банку, заборгованість за кредитними договорами не погасили. Відповідно до положень ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом, тому у позові позивач просить, в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заперечення та відзив до суду не надали. У зв`язку з такими обставинами та зі згоди представника позивача судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідачів відповідно до ст.ст. 279-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, визнавши їх достатніми для ухвалення рішення у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про іпотеку». Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.06.2006 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №0Г02Н8331Д, відповідно до умов якого, останній отримав кредит в сумі 133434,00 грн під 17% річних на споживчі потреби, зі строком користування до 23.06.2016. (а.с. 19-23) Крім цього, 22.04.2008 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11337389000, відповідно до умов якого, останній отримав кредитні кошти в іноземній валюті, у розмірі 27520,00 дол. США під 14% річних на споживчі потреби, зі строком користування до 21.06.2016. (а.с. 24-31) На підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2000 [PERSON] придбав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 36) З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитними договорами між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договори іпотеки №0Г 02 Н 8331 З від 23.06.2006 та №11337389000-З від 22.04.2008, згідно з умовами яких [PERSON] передав позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 31(зворот) - 35) Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №337352586 від 28.06.2023 встановлено, що право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON] (а.с. 42-43) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2010. (а.с. 37) Згідно з довідкою-розрахунком (а.с. 52-57), заборгованість [PERSON] за кредитним договором №10410152000 від 23.06.2006, станом на 29.08.2023 складає 141843,76 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 103401,14 грн; - заборгованість по відсоткам 29747,97 грн; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом понад встановлений термін\~ 8694,65 грн. Згідно з довідкою-розрахунком (а.с. 48-51), заборгованість [PERSON] за кредитним договором №11337389000 від 22.04.2008, станом на 29.08.2023 складає 34583,00 дол. США, з яких: - заборгованість за кредитом 26110,56 дол. США; - заборгованість по відсоткам 6481,80 дол. США; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом понад встановлений термін\~ 1990,64 дол. США. Зі спадкової справи №1/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що після смерті спадкодавця із заявами про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON] , який прийняв усе спадкове майно, що залишилось після смерті батька (а.с. 135) та його дружина [PERSON] , яка відмовилась від належної їй спадщини за законом на користь сина [PERSON] (а.с. 142) Згідно з довідкою КП ЖЕО №20 від 01.04.2011 вбачається, що [PERSON] , на момент смерті був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 136) Також в матеріалах спадкової справи мається заява представника позивача від 09.12.2011, якою позивач пред`явив свої вимоги кредитора до спадкоємців [PERSON] на загальну суму 429879,87 грн. (а.с. 150) Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст. 1281 і 1282 ЦК. Згідно зі ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч. 2 та 3 ст. 1281 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених у ст. 1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2019 року по справі №640/6274/16-ц. Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника пред`явлено у строки, визначені в ч.ч. 2 та 3 ст. 1281 ЦК, також матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявили про відмову від прийняття спадщини. Разом з цим, у відповідності до п. 1 ст. 33 Закону України від 05.06.2003 №898-IV «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.\~ Так, умовами Іпотечного договору №0Г 02 Н 8331 З від 23.06.2006, а саме п. 4.2\~ передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійсненне на підставі: - рішення суду; - виконавчого напису нотаріуса; - застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Згідно з п. 4.5 Іпотечного договору звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до законодавства України. Аналогічні за змістом положення зазначені й у Іпотечному договорі №11337389000-З від 22.04.2008. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»). У відповідності до приписів ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону). За змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові (Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки), підготовлене Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України). Таким чином, враховуючи той факт, що позивачем виконані умови договору іпотеки, додержані строки, обумовлені договорами, суд вважає вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки правомірними. Разом з цим слід врахувати, що згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який неодноразово продовжувався, утому числі й указом Президента України №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні досі триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 21097,43 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved