Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в подальшому уточненому, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання до досягнення трьох років донькою [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем у справі 25.04.2023 було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції, актовий запис №360. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний момент вони з відповідачем проживають окремо, мають бажання розлучитися. Майже з моменту реєстрації шлюбу відповідач подружні, а згодом і батьківські обов`язки виконувати припинив, матеріальної допомоги на виховання дитини не надавав і не надає, в той час як вона не може працювати, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною. Таким чином, відповідач не виконує добровільно свій обов`язок по утриманню дитини, у зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти на дитину та на неї до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 27.12.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, до його початку подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги уточнила, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. За загальним правилом ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Судом на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1\~ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 25.04.2023 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.04.2023, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії [NUMBER] , актовий запис №360. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.11.2023. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя. Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначала про те, що дитина перебуває на повному її утриманні, а відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою\~статті 51 Конституції України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Положеннями ч.1, 2\~ст.141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2, 3\~ст.181 СК України\~встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1\~ст.182 СК України). При цьому, як передбачено ч.2\~ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, у заявленому розмірі - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.11.2023 і до повноліття дитини. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Згідно з ч.2 ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За ч.1\~ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.80 СК України\~розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з тим, зі змісту вказаних вище норм слідує, що визначальною умовою\~стягнення аліментів на дружину\~є та обставина, чи може платник аліментів надавати таку матеріальну допомогу. Як вже було встановлено судом, дитина проживає з матір`ю, що не спростовано відповідачем. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем, не було надано до суду будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що дитина перебуває на її утриманні та батько не надає матеріальної допомоги. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 26.11.2023. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved