Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №034115, виданий 18 червня 2004 року Горохівською райдержадміністрацією на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . Мотивує свою заяву тим, що [INFO] в с.Шклинь Луцького району Волинської області помер її батько [PERSON] . За час життя останній склав заповіт, в якому все своє майно заповів заявниці. Остання після померлого батька прийняла спадщину шляхом спільного проживання. З метою оформлення належної їй спадщини [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Голодевич Г.С. Проте, нотаріус у постанові №3/02-31 від 10.01.2024 р. відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку через розбіжності в написанні імені спадкодавця у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №034115 та у свідоцтві про його смерть, в яких останнього зазначено відповідно « [PERSON] » та « [PERSON] ». У зв`язку з даними розбіжностями в написанні імені батька у документах заявниця не може оформити належну їй спадщину. Враховуючи вищенаведене, просить заяву задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 16.01.2024 р. дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник заявниці в судове засідання не з`явилась, 26.02.2024 р. подала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, заяву по даній справі задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, вимоги заяви визнала повністю. Суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 надано роз`яснення, що коли виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ) (а.с.6). Як вбачається з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №034115, [PERSON] , на підставі розпорядження Горохівської районної державної адміністрації від 11 червня 2004 р. №175, належала земельна ділянка площею 2,41 га, яка розташована на території Шклинської сільської ради (а.с.11). Згідно заповіту, посвідченого 25.10.2019 секретарем Шклинської сільської ради Горохівського району Волинської області, який зареєстровано в реєстрі за №52, [PERSON] все належне йому майно заповів [PERSON] (а.с.13). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що заповіт чинний та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 52. Довідкою Шклинської сільської ради від 07.09.2020 р. №307 стверджується, що [PERSON] постійно проживав в с.Шклинь. Заповіт останнього посвідчувався Шклинською сільською радою 25.10.2019 р. за №52, заповіт не змінювався і не скасовувався. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] (а.с.10). [PERSON] є батьком заявниці [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Дані обставини стверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.7,9). [PERSON] з метою оформлення належних їй спадкових прав зверталась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Голодевич Галини Степанівни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 січня 2024 року №3/02-31 приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Голодевич Галина Степанівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,41 га, яка розташована на території Шклинської сільської ради Луцького району Волинської області, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що спадкоємець не подав документи на оформлення спадщини в повному обсязі. Нотаріус у постанові зазначила, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №034115 виданий на ім`я [PERSON] , а у свідоцтві про смерть останнього зазначено [PERSON] . 07.03.2024 р. на запит суду надійшла спадкова справа №40/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] від належної їй обов`язкової частки майна після смерті чоловіка [PERSON] відмовилась. Отже, як встановлено судом, зі змісту Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №034115 та свідоцтва про смерть спадкодавця вбачається відмінність у зазначенні імені останнього « [PERSON] », « [PERSON] », що позбавляє заявницю як його спадкоємницею оформити належні їй спадкові права на вищезазначену земельну ділянку. Згідно експертного висновку щодо ідентичності документальних записів від 15.01.2024 р. №525, наданого інститутом післядипломної освіти та доуніверситетської підготовки Львівського національного університету імені Івана Франка, документально засвідчені чоловічі імена « [PERSON] » і « [PERSON] » ідентичні. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги [PERSON] та встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №034115, виданого Горохівською райдержадміністрацією 18 червня 2004 року, що відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме спадкодавцю [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №03411, судом під час розгляду справи встановлено не було, спір про право відсутній. Згідно ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що заявницею [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що підтверджено належним письмовим доказом по справі (а.с.1). Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявницею [PERSON] судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved