Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

До суду надійшов позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру отриманих коштів допомоги фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі у розмірі 24 710,66 грн та суму судового збору у розмірі 2 684 грн. В обґрунтування позову відзначено, що [PERSON] перебував на обліку в Управління як отримувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі. Відповідач звернувся 11.05.2022 до Управління з заявою про призначення допомоги по догляду за [PERSON] , 1955 року народження, останні документи були донесені 06.06.2022. Допомогу було призначено на період з 01.05.2022 по 30.04.2023. 28.04.2023 під час здійснення контролю за цільовим використанням коштів, було отримано інформацію з комп`ютерної бази даних Приморського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області про те, що [PERSON] померла [INFO] , про що [PERSON] . Управління не повідомив. Таким чином, відповідач втратив право на отримання зазначеної допомоги з 01.07.2022. [PERSON] було надіслано лист про необхідність повернення надміру виплачених коштів, однак він не повертає кошти, на телефонні дзвінки не відповідає. Ухвалою суду від 17.10.2023 провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 15.11.2023. Представник [PERSON] - [PERSON] 15.11.2023 звернулася до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Розгляд справи у судовому засіданні 15.11.2023 було відкладено до 10.01.2024. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 10.01.2024 о 10:00 год розгляд справи було відкладено до 07.03.2024. У судове засідання призначене на 07.03.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 08 березня 2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження відповідача серії [NUMBER] та свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9, 11). [PERSON] має встановлену першу А групу інвалідності, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №525954 (а.с.10). 11.05.2022 [PERSON] звернувся до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення Приморського району з заявою про згоду надати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за [PERSON] (а.с.12). 10.06.2022 Управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної підтримки Одеської міської ради прийнято рішення про призначення компенсації [PERSON] по догляду за [PERSON] з 01.05.2022 по 30.04.2023 (а.с.15). Розпорядження встановлено розмір допомоги у розмірі 2 589 грн (а.с.17). [PERSON] згідно відомостей про оформлення допомоги на похованні померла [INFO] (а.с.17). Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси 28.04.2023 видало розпорядження про припинення виплати та зняти з обліку у зв`язку зі смертю підопічної [PERSON] . Утримати надміру виплачені кошти за період з 01.07.2022 по 30.04.2023 (а.с.19). За період з 01.07.2022 по 30.04.2023 [PERSON] було виплачено 24 714 грн (а.с.18). Як вказує позивач, банк на вимогу Управління повернув 3,34 грн. 08.05.2023 Департамент праці та соціальної підтримки ОМР надіслав [PERSON] лист про необхідність повернення надміру сплачених коштів у розмірі 24 710,66 грн, яке було отримано ним 18.05.2023 (а.с.20, 21). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем. Постановою Кабінету Міністрів України № 859 від 23 вересня 2020 року затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (далі - Порядок №859). Пунктом другим даної постанови установлено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги, щомісячні компенсаційні виплати, призначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. № 558 "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги", проводяться до дати призначення таким фізичним особам іншої виплати на догляд, установленої законодавством, або до 31 грудня 2022 року. Пункт один Порядку №859, встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: - особами з інвалідністю I групи; - дітьми з інвалідністю; - громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; - невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; - дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161. Відповідно до пункту 11 Порядку №859, виплата компенсації припиняється в разі: 1) зміни місця проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, чи фізичної особи, яка надає соціальні послуги; 2) смерті особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; 3) смерті фізичної особи, яка надавала соціальні послуги; 4) отримання особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, соціальних послуг з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду або перебування такої особи на повному державному утриманні; 5) перебування фізичної особи, яка надає соціальні послуги, за межами України понад 30 календарних днів. До 30-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні перебування фізичної особи, яка надає соціальні послуги, разом з особою, яка потребує надання соціальних послуг, на лікуванні за кордоном, що підтверджується відповідними документами. Порядок надання відомостей стосовно фізичних осіб, які надають соціальні послуги, про перетин державного кордону або перебування за межами України в період отримання компенсації визначається законодавством; 6) перебування фізичної особи, яка надає соціальні послуги, на стаціонарному або санаторно-курортному лікуванні протягом 30 календарних днів. У разі виникнення обставин, визначених у підпунктах 1, 4-6 цього пункту, внаслідок яких припиняється надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, фізична особа, яка надає соціальні послуги, особа/законний представник особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зобов`язані в десятиденний строк письмово повідомити про припинення надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі уповноваженому органу, що здійснює виплату компенсації. Її виплата припиняється з місяця, наступного за місяцем, у якому сталися зміни. Отже, відповідач протягом десяти днів повинен був повідомити Управління про смерть [PERSON] , однак він цього не зробив, що і призвело до надміру виплачених бюджетних коштів. Про обов`язок повідомляти Управління про обставини які можуть вплинути на виплату компенсації [PERSON] був повідомлений, під час оформлення соціальної допомоги. Частиною першою та третьою пункту 19 вказаного Порядку №859 передбачено, що суми компенсації, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку фізичної особи, яка надає соціальні послуги, через подання документів із завідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату компенсації тощо, стягуються відповідно до законодавства. Якщо фізична особа, яка надає соціальні послуги, не повернула добровільно надміру виплачені їй суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви уповноваженого органу, що призначив компенсацію. Уповноважені органи, що призначають та виплачують компенсацію, здійснюють контроль за наданням соціальних послуг фізичними особами, які надають соціальні послуги (п.20 Порядку №859). За положеннями ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України). Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо наявності правових підстав для набуття та збереження спірних грошових коштів. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оскільки одержані кошти відповідачем в рахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі були надмірно перераховані у зв`язку з недобросовісними діями відповідача, а також те, що на вимогу органу, що призначив допомогу, відповідач не повернув в повному обсязі відповідну надміру виплачену суму коштів, а тому сума залишку надміру перерахованої компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі має бути повернута відповідачем у примусовому порядку, як така, що одержана без належної правової підстави. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved