Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Ромейківської сільської ради Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Воронківської сільської ради Володимирецького (на даний час Вараського) району площею 1,34 га та 0,74 га. Вказану спадщину вона прийняла як спадкоємець за законом, однак спадкову справу оформити не змогла, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату їй відмовлено. Просить\~ визнати за нею право власності, оскільки \~підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Також просила розглянути справу без її участі. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду 18.08.2023 року. Ухвалою суду від 22.02.2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.11.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник відповідача Володимирецької селищної ради, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають задоволенню. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] , померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] , фактично належали земельні ділянки площею 1,34 га та 0,74 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Воронківської сільської ради Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №333352 та серії ЯБ №333406. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.07.2020 року у справі №556/771/20 встановлено факт належності даних державних актів спадкодавиці. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 26.06.2023 року спадкодавиці видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0230122, а взамін сертифікату були видані спірні державні акти. Факт родинних відносин позивачки та спадкодавиці підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] де її матір`ю записана [PERSON] , свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки, серії [NUMBER] . Як спадкоємець за законом позивачка [PERSON] , прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавицею на момент її смерті що підтверджується довідкою №1400 від 29.08.2022, яка видана Володимирецькою селищною радою Вараського району Рівненської області. Згідно постанови Володимирецької державної районної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 295/01-16 від 22.06.2023 року, вбачається, що оформити спадкові права на земельну ділянку через нотаріальну контору [PERSON] , не має можливості, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯБ №333352, серії ЯБ №333406 від 01.02.2006 року видані після смерті [PERSON] .. Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] , здійснюється за законом, оскільки заповіт покійною не складався. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавець фактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] , набула право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним сетифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації № 315 від 10.10.2005 року був замінений Державними актами. При цьому, [PERSON] , є спадкоємцем майна [PERSON] , за законом першої черги, і єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину у відповідності до вимог до вимог ст.1269 ЦК України, оскільки проживала із спадкодавцем на момент її смерті, у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню. Питання про повернення сплаченого\~\~при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. Враховуючи викладене,

Outcome: approved