Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Заявниця 09.02.2024 звернулася до суду із вищевказаною заявою та просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.02.2003 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» № 3660-а від 14.01.2003 року стосовно квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , право приватної спільної сумісної власності на яку зареєстровано у Криворізькому бюро технічної інвентаризації і записано у реєстрову книгу за № 20ПВШ-22-11214, в якому її прізвище зазначено як « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04.02.2003 року органом приватизації ВАТ «ІнГЗК», їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована та проживає до цього часу. У листопаді 2023 року вона звернулася до нотаріальної контори з метою укладення договору дарування вказаної квартири сину, але нотаріусом у посвідченні договору було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на квартиру, в технічному паспорті на житло, довідці БТІ її прізвище зазначено « [PERSON] », що не відповідає паспорту, отриманому нею у 2023 році у формі ID карти, згідно з яким її прізвище « [PERSON] ». Оскільки заявниця вважала, що описку у написанні прізвища допущено органом приватизації при перекладі з російської мови на українську, то звернулася до ПРАТ «ІГЗК» як правонаступника ВАТ «ІнГЗК» із заявою про виправлення помилки у свідоцтві про право власності. Однак, отримала відповідь, якою була проінформована про відсутність можливості виправлення помилки, оскільки орган приватизації, створений на підприємстві у 1993 році, був ліквідований при передачі житлового фонду у комунальну власність міста, і видача документів на приватизацію житла проводилася ним тільки до 30.11.2004 року. Зазначила, що за наявності такої розбіжності у написанні прізвища, вона позбавлена можливості розпорядитися належною їй квартирою, і не має іншого шляху для вирішення питання належності їй правовстановлюючого документу, як звернення до суду із цією заявою. Ухвалою від 14.02.2024 було відкрито провадження у справі. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник заявника через систему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та без участі заявника, заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Від представника заінтересованої особи також надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала, просила винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2003 [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру загальною площею 45,2 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] було видано органом приватизації Ват «Інгулецький гірничозбагачувальним комбінат» згідно із розпорядженням від 14.01.2003 року № 3660-а. Право власності на вказане житло було зареєстровано у Криворізькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 20ПВШ-22-11214 /а.с.9/. Згідно з архівною довідкою БТІ, станом на 31.12.2012 року квартира, розташована у [ADDRESS] , зареєстрована на праві спільної сумісної власності на ім`я: [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 04.02.2003 року Відкритим акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» згідно з розпорядженням № 3660-а від 14.01.2003 року /а.с.11/. Згідно з паспортом громадянина України (ID карта), який виданий заявниці 15.09.2023 року, її прізвище « [PERSON] », РНОКПП [NUMBER] /а.с.4/. За відомостями Реєстру Криворізької територіальної громади від 08.02.2024, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] /а.с.5/. 11.04.1994 року управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради було видано посвідчення № [NUMBER] з поміткою «дитина війни» на ім`я [PERSON] /а.с.6/. В свідоцтві про народження співвласника спірного житла [PERSON] , який народився [INFO] , батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] /а.с.7/. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Широківським відділом ДРАСЦ, 19.10.1971 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як зазначено в свідоцтві, після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому « [PERSON] », їй « [PERSON] » /а.с.8/. 04.12.2023 заявниця по справі [PERSON] звернулася до генерального директора ПРАТ «ІНГЗК» із заявою про виправлення помилки в її прізвищі у свідоцтві про право власності на житло за № [NUMBER] , і просила зазначити правильно її прізвище як співвласника квартири « [PERSON] », що відповідатиме її паспорту /а.с.12/. 14.12.2023 на ім`я заявниці ПРАТ «ІНГЗК» була надана відповідь, згідно з якою немає можливості виправити допущену помилку у свідоцтві про право власності на житло від 04.02.2003 року № [NUMBER] через те, що орган приватизації, створений на підприємстві у 1993 році, був ліквідований при передачі житлового фонду підприємством у комунальну власність м. Кривий Ріг, тому видача документів на приватизацію житла проводилася тільки до 30.11.2004 року /а.с.13/. Отже, наданими заявником доказами: свідоцтвом про право власності на житло, виданим українською мовою, архівною довідкою БТІ підтверджено, що воно видано на ім`я двох співвласників [PERSON] та її сина [PERSON] . Згідно з паспортом заявника, на момент звернення до суду вона має прізвище « [PERSON] ». Оскільки паспорт громадянина України (ID карта) був виданий заявниці після набуття права власності на житло, суд вважає, що розбіжності у написанні її прізвища, могли виникнути і при видачі документа, що посвідчує особу. Наявність розбіжностей в прізвищі заявниці в паспорті та в свідоцтві про право власності на житло позбавляє її, як співвласницю нерухомого майна, можливості розпорядитися належною їй часткою у квартирі, зокрема оформити договір дарування на вказану квартиру. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. При цьому суд враховує, що заявниця зверталася в позасудовому порядку до заінтересованої особи із заявою про внесення змін до правовстановлюючого документу на квартиру, отримала відмову, тому іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заявниця не має. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, представник заінтересованої особи по справі не заперечує проти задоволення заяви. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved