Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

У лютому 2024 року адвокат Богачук Ярослав Олександрович звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому представник просив розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 15.08.2000. Обґрунтовуючи позов представник позивача зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність в сім`ї взаєморозуміння та спільних інтересів, що призвело до припинення шлюбних відносин та фактичного розпаду сім`ї. Сторони проживають окремо, відносин не підтримують, шлюб існує формально, тому збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Богачук Я.О. позовні вимоги підтримав, додатково вказав, що у шлюбі між сторонами народилося четверо дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми, які проживають з позивачем в Республіці Польща. Сторони протягом останніх двох років проживають окремо, у них відсутній спільний бюджет, шлюб існує формально. Повідомив, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення не можливе. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити собі прізвище « [PERSON] », судові витрати у справі залишає за собою. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, правом подати відзив на позов не скористався. Враховуючи положення статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2000 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 15.08.2000 Люблинецькою селищною радою Ковельського району Волинської області, актовий запис №1). Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей, двоє з яких дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , є неповнолітніми (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.11.2008 та серії [NUMBER] від 03.10.2014 відповідно). Сторони проживають окремо, що не заперечується відповідачем та не спростовано відповідними доказами. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). У пункті 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№ 11\~від 21.12.2007 надане роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати, не вживаючи заходів примирення. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як повідомив представник позивача, позивач просила після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до заявленого нею клопотання.

Outcome: approved