Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач, комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»), звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення до 30 квітня 2018 року в розмірі 72004, 87 грн, заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 4871,21 грн, інфляційні втрати в сумі 2791,25 грн та 3433,86 грн як три проценти річних; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 86897,43 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води в сумі 4750,48 грн, інфляційні втрати в сумі 5842,58 грн та 4037,57 грн як три проценти річних; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 33 грн та 2102 грн витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову, позивач вказує, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги №601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії. Відповідач є власником та проживає у квартирі [ADDRESS] , однак своєчасно не сплачує за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 серпня 2020 року становить 91647,91 грн (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 86897,43 грн та заборгованість за послуги з постачання гарячої води в сумі 4750,48 грн). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити інфляційні втрати та три проценті річних. Таким чином, інфляційні втрати та три проценти річних від зазначеної суми становлять 9880,15 грн. Крім того, відповідач має заборгованість за спожиті послуги, що надані відповідачу ПАТ «Київенерго» до 01 травня 2018 року, а саме 72004, 87 грн, заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 4871,21 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України інфляційні втрати складають 2791,25 грн та 3433,86 грн як три проценти річних. На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 28 вересня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Рішенням суду від 01 лютого 2021 року позов комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року - задоволено. 09 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] з 01 березня 2019 року, отже відповідач не зобов`язаний сплачувати заборгованість колишнього власника квартири. Окрім того, що стосується заборгованості нарахованої за період з 01 березня 2019 року по липень 2020 року, зазначає наступне. Квартира [ADDRESS] була створена шляхом перетворення нежитлового приміщення технічного поверху будинку (горища) в житлове. Відповідно з часу зведення будинку [ADDRESS] та на поточний час у квартирі відсутнє централізоване опалення, відсутні відповідні комунікації та точки водо/теплорозбору (ввід та розводка груб, радіатори опалення, тошо). Відповідно до наявних у відповідача рахунків-повідомлень станом на 01 жовтня 2019 року та на 01 листопада 2019 року відсутні нарахування та заборгованість з послуг централізованого опалення (ЦO) тa постачання гарячої води (ГВП). Кpiм того, 02 жовтня 2019 pоку зa участі представника позивача було складено акт № 1/02-10-19/ІЦ, яким при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що квартира знаходиться на чердачному приміщенні; прилади опалення (радіатори) відсутні; розведення теплокомунікацій по квартирі відсутнє; гаряче водопостачання по квартирі відсутнє: точки водоразбору ГВП та ХВП відсутні. B листопаді 2019 р. було проведено гарячу воду у квартиру та одночасно встановлено два лічильника гарячої води (№19059902A тa №190599034A), про що 19 листопада 2019 pоку, між KП «Київтеплоенерго» та відповідачем складено акт прийняття на комерційний облік лічильників гарячої води. Таким чином, з листопада 2019 року. у квартиру відповідача відповідно до встановлених приладів обліку почали надавати послуги ГBП. Але одночасно з цим відповідно до рахунку-повідомлення за 01 грудня 2019 року KП «Київтеплоенерго», починаючи з листопада 2019 року, почало нараховувати відповідачу оплату за послуги ЦО, які останній ніколи від позивача не отримував. До того ж в рахунок відразу було внесено велику заборгованість за невідомий період в розмірі 134 471,52 грн., яка кожного місяця збільшувалася, та внесені показники неіснуючого лічильника теплової енергії (в розмірі 32 Ккал. станом на 01.12.2019 р. та в розмірі 38,2799 Ккал, станом на 01.01.2020 p., та які також кожного місяця збільшувалися). З приводу необґрунтованого нарахування оплати за ЦО відповідач неодноразово зверталася до КП «Київтеплоенерго» з листами з вимогою припинити таке нарахування та надати підстави і відповідні обґрунтування нарахувань, але станом на сьогодні отримувала лише відписки про необхідність доопрацювати питання. Також за вимогою відповідача за участю представника КП «Киiвтеплоенеpго» неодноразово, а саме 20 січня 2020 року, 02 вересня 2020 року, 07 квітня 2021 року, 14 грудня 2021 року складались акти обстеження квартири, якими зафіксована (в тому числі шляхом фотографування) відсутність у квартирі приладів опалення (радіаторів), розведення теплокомунікацій, відсутність трубопроводів та підключення до ЦО, стояк ЦО знаходиться за межами квартири. Позивач без будь яких підстав, з посиланням на неіснуючі прилади обліку теплової енергії провів нарахування оплати за ненадані ним послуги ЦО. Додані позивачем до позову так звані докази надання послуги з ЦО та ГВП до 01 травня 2018 року та з 01 травня 2018 pоку не доводять надання послуг ЦО та ГВП у квартирі відповідача. Крім того, в наданих позивачем розрахунках обсягу теплопостачання зазначено про їх відношення до 2-ї зони кв.130-160, тобто вони апріорі не мають відношення до квартири відповідача [ADDRESS]. 05 березня 2023 року від представника позивача надійшли пояснення по справі, з яких вбачається, що відповідачем не надано доказів, що підтверджують законне відключення від загально будинкової системи централізованого опалення. Окрім того, з технічного паспорту квартири [ADDRESS] вбачається 25 листопада 2005 року вбачається, що в квартирі наявне центральне опалення. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01 травня 2018 надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01 травня 2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189. Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього з закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону (тобто до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договір за правилами такого Закону між позивачем та відповідачем не укладався, а тому на теперішній час договір укладений до 01 травня 2019 року. Відповідно до абзацу 10 ч.1ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 №1875-ІV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила). Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем -фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідно до ст.20 Закону, п.п.18,20,30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 11 жовтня 2018 року ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» уклали договір про відступлення права вимоги №601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Як вбачається з інформації з державного реєстру речових справи на нерухоме майно, відповідач є власником квартири [ADDRESS] з 01 березня 2019 року, отже відповідач не зобов`язаний оплачувати комунальні послуги за період з червня 2016 року по 01 березня 2019 року. Що стосується вимог стягнення заборгованості за період з 01 березня 2019 року по липень 2020 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. На підтвердження надання послуг позивачем надано акт №2-8103 прийняття теплового вузла обліку на об`єкт за адресою [ADDRESS], акт № 305-0109 про готовність вузла комерційного обліку до роботи за адресою [ADDRESS], докази надання послуг з 01 травня 2019 року ТОВ «Житло-сервіс», особовий рахунок [NUMBER] , [ADDRESS]. Представником відповідача на заперечення вимог позивача надано акт № 1/02-10-19/ІЦ від 02 жовтня 2019 року, яким при обстеженні квартири [ADDRESS] , встановлено, що квартира знаходиться на чердачному приміщенні; прилади опалення (радіатори) відсутні; розведення теплокомунікацій по квартирі відсутнє; гаряче водопостачання по квартирі відсутнє: точки водоразбору ГВП та ХВП відсутні. Також надано акт № 1/20-01-20/ІЦ від 20 січня 2020 року, яким при обстеженні квартири [ADDRESS] , встановлено, що квартира знаходиться на чердачному приміщенні; прилади опалення (радіатори) відсутні; розведення теплокомунікацій по квартирі відсутнє; гаряче водопостачання по квартирі відсутнє: точки водоразбору ГВП та ХВП відсутні. Окрім того, також надано рахунки повідомлення станом на 01 жовтня 2019 року та 01 листопада 2019 року, з яких вбачається, що заборгованість за опалення відсутня. Починаючи з грудня 2019 року позивачем зазначено борг 134 471,52 грн. 17 лютого 2020 року відповідачем направлено позивачу заяву про надання пояснення з приводу розрахунку заборгованості та повідомлено позивача про відсутність центрального опалення в квартирі. Листом директора КП «Київтеплоенерго» повідомлено відповідача, що питання про проведення перерахунку за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою кв. [ADDRESS] буде винесено на розгляд Комісії з проведення пepepaxyнкiв за комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води побутовим споживачам. У paзi позитивного рішення Комісії, зазначений перерахунок буде відображено у платіжних документах наступних розрахункових періодів. За таких обставин стороною відповідача є доведеним факт відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання спірної квартири та наявність індивідуальної системи опалення та підігріву гарячої води. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). КП «Київтеплоенерго» не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами надання послуг з централізованого опалення в квартиру [ADDRESS] , оскільки надані докази позивачем стосуються квартир за адресою [ADDRESS]. Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed