Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

АТ «КРЕДОБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 69471810FCLIPS03 від 06.09.2016 у розмірі 44442,59 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.09.2016 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір з грейс періодами (рахунок) № [NUMBER] . На виконання умов вищевказаного договору ПАТ «Платинум Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору. 04.08.2017 між ПАТ «Платинум Банк» та ПАТ "Кредобанк" було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступило, а ПАТ «Кредобанк» набуло право вимоги за кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, в тому числі за кредитним договором з грейс періодами (рахунок) № 69471810FCLIPS03, боржником за яким є відповідач. Позивач вказує, що всупереч умовам зазначеного кредитного договору, відповідач своєчасно не здійснював платежі для погашення заборгованості за кредитом, тобто зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 04.09.2023 складає суму в розмірі 44442,59 грн. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором, позивач як правонаступник ПАТ «Платинум Банк» вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості в примусовому порядку. Представник позивача за довіреністю Павленко С. подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі, в якій проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. 06.09.2016 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір з грейс періодами (рахунок) № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, встановлено, що сторони узгодили те, що банк надає позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному розмірі. Відповідно до п. а) п. 1.2. Кредитного договору, банк надав відповідачу кредит у розмірі 26490,59 грн. до 07.09.2019 на наступні цілі: на поточні потреби позичальника. Відповідно до п. в) п. 1.2. Кредитного договору, фіксована процентна ставка за користування кредитом 0,0001 % річних. Відповідно до п. д) п. 1.2. Кредитного договору, комісія за обслуговування кредиту 1057,00 грн. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, проценти за користування кредитом 0,0001 % річних, комісія за обслуговування кредиту - 527,00 грн., щомісячний платіж - 1264,00 грн. Відповідач зазначений договір та графік платежів підписав, чим підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та умови повернення коштів, тобто зобов`язався виконувати договір. Зазначений договір на час розгляду даного спору є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, та доказів зворотному матеріали справи не містять. На виконання умов зазначеного договору ПАТ «Платинум Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши йому кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Однак, в порушення вимог кредитного договору, свої зобов`язання щодо вчасної сплати платежів на користь банку, відповідач належним чином не виконував, в зв`язку з чим у відповідача перед банком виникла заборгованість за кредитом. 04.08.2017 між ПАТ «Платинум Банк» та ПАТ "Кредобанк" було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступило, а ПАТ «Кредобанк» набуло право вимоги за кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, в тому числі за кредитним договором з грейс періодами (рахунок) №, боржником за яким є відповідач [PERSON] . Судом встановлено, що ПАТ «Кредобанк», згідно із рішенням акціонера № 03/2018 від 29.11.2018, змінило своє найменування на АТ «Кредобанк», що узгоджується з п.1.2. Статуту АТ «Кредобанк» у новій редакції, затвердженої рішенням акціонера № 01/2022 від 28.03.2022. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач вказує, та судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань, як перед первісним кредитором, так і перед його правонаступником, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 04.09.2023, становить суму в розмірі 44442,59 грн., з яких: 22775,59 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 21667,00 грн. - сума заборгованості за комісіями. Зазначене підтверджується наданим позивачем розрахунком, який стороною відповідача в ході розгляду справи спростовано не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань за укладеним договором та сплати коштів в добровільному порядку. 04.09.2023 АТ «Кредобанк» направило відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, однак, остання була залишена відповідачем без належного реагування, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи положення ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Положення ст. 81 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Поруч із цим, в частині вимог про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 4444,25 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу, стороною позивача було надано копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019, копію довіреності № 12783 від 24.11.2022 на ім`я адвоката Павленка С.В., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531. Проте, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не було надано суду детальний розрахунок та вартість витрат на правову допомогу, а також документальне підтвердження їх фактичного понесення позивачем в пред`явленій до стягнення сумі, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2440,00 грн. (44442,59 грн./(44442,59 грн. + 4444,25 грн.) х 2684,00 грн.= 2440,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial