Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] 335730,70 гривень шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, 5035,96 гривень судового збору та 15000,00 гривень витрат на професійну правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 02.09.2023 року на автодорозі М-14-Одеса-Мелітополь-Новоазовськ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «БМВ» д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортним засобом «Тойота» д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Тойота» д.н.з. « [NUMBER] », що був застрахований ПрАТ «СК УНІКА» за договором добровільного страхування наземного транспорту №015127/4605/0000273. Постановою Комінтернівського районного суду від 12.12.2023 у справі №504/4112/23, відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Оскільки 01.09.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №015127/4605/0000273, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку із застрахованим автомобілем марки «Тойота» д.н.з. « [NUMBER] », сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування, відтак на підставі звернення страхувальника та складеного страхового акту, позивач 28.09.2023 року здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 335730,70 гривень. Оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то в силу ст.993\~ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування»\~до позивача перейшло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку суброгації. За наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 25 січня 2024 року було відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, натомість, як слідує з прохальної частини позовної заяви позивач просить розгляд справи проводити за відсутності представника, за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] \~в судові\~засідання не\~з`явився,\~повідомлявся про\~час та\~місце розгляду\~даної справи\~шляхом надіслання\~поштової кореспонденції\~на зареєстроване\~місце проживання.\~Конверт із\~судовою кореспонденцією\~повернуто засобами\~поштового зв`язку\~із позначкою\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою». Також викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу\~є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним,\~оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Водночас у своїй постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 352/54/19, провадження № 61-9596св21 ВС зазначив, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками\~«адресат відсутній», з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. За змістом частин першої та другої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується\~в повному обсязі\~особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправність поведінки; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,\~інше речове право,\~договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою\~статті 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За вимогами частини першої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується\~винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи\~мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що [PERSON] \~02.09.2023 року о 14 годині 10 хвилин в Одеській області, траса М-14, 54 км+150, керуючи транспортним засобом «BMW 523І» д.н.з. « [NUMBER] », не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з авто «TOYOTA» д.н.з. « [NUMBER] », який зупинився попереду. При ДТП авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Комінтернівського районного суду від 12.12.2023 у справі №504/4112/23, яка набрала законної сили 22.12.2023, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «BMW 523І» д.н.з. « [NUMBER] » не була застрахована, що стверджується відомостями від НПУ. Також як вбачається з централізованої бази даних МТСБУ інформація поліса та страховика, що видав поліс за транспортним засобом д.н.з. « [NUMBER] » - відсутня. Відповідно до ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. « [NUMBER] », на праві власності належить [PERSON] . Також судом встановлено, що 01.09.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №015127/4605/0000273, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку із застрахованим автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. « [NUMBER] » сплатити особі, яка має право керувати транспортним засобом на законній підставі, страхове відшкодування. Строк дії договору - до 09.09.2023 року. Згідно із умовами договору страховим випадком є ДТП. Сторонами договору добровільного страхування погоджено, що кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО. Загальна страхова сума\~2340509,00 гривень та франшиза становить 0 %. За змістом\~статті 993 ЦК України та\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною\~статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі\~статтею 8 ЦК України\~(аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Аналогічний висновок викладено у постановах: ВС № 753/11069/16 від 17.02.2021 року; № 910/17947/15 від 03.02.2021 року. З заяви №12917858467 про подію за ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №015127/4605/0000273/1 вбачається, що [PERSON] , як особа, яка має право на керування транспортним засобом на підставі наявного у нього посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу згідно із\~пунктом 2.2\~Правил дорожнього руху\~України, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, повідомив страховика про настання страхового випадку. З ремонтної калькуляції №1291785846 від 09.10.2023 року вбачається, що у автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. « [NUMBER] » наявний ряд механічних пошкоджень внаслідок ДТП. Вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 343589,15 гривень. Згідно із страховим актом №12917858467 від 27.09.2023 АТ «СК «УНІКА» визнало ДТП, яка мала місце 02.09.2023 року у с. Коблево, Миколаївської області за участю двох транспортних засобів один з яких застрахований, а саме «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. « [NUMBER] », страховим випадком і прийняло рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 335730,70. З платіжних доручень №114940 та №114946 від 28.09.2023 року вбачається, що АТ «Страхова компанія «УНІКА» перерахувало ТОВ «ВТП`Інжпроект» загальне страхове відшкодування на суму в 335730,70 гривень, призначення платежу зазначається як страхове відшкодування за договором №015127/4605/0000273 від 01.09.2022 [PERSON] . Таким чином, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди власнику застрахованого автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. « [NUMBER] ». Із врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно з ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч.3\~ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.11.2023 між позивачем та ФОП « [PERSON] » було укладено договір доручення №1 ВНМ на правові послуги, а 01.11.2023 додаткову угоду №1 до такого, згідно із умовами якої повірений має право залучати до виконання обов`язків по наданню правової допомоги адвокатів. 02.11.2023 між ФОП « [PERSON] » та Адвокатським бюро «БІЛИЙ» укладено договір № 2/23ю про надання правової допомоги, предметом якого є надання правової допомоги клієнту у справі за позовом ПрАТ «СК «УНІКА» та узгодили їх вартість послуг у сумі 15000 гривень. Відповідно до Акта прийому\~передачі наданих послуг № 1/34507 від 10.01.2023 року бюро надало правові послуги на суму 15000 гривень, а саме: здійснено повний збір та наліз усіх документів у справі; досліджено та оцінено матеріали справи на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні; досліджено та оцінено самостійно отримані Бюро документи на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні, обрано спосіб захисту прав та інтересів клієнта; складено та подано відповідний позов до суду. Така сума професійної правничої допомоги є спів розмірною із складністю справи та обсягом наданої правової допомоги, а тому, беручи до уваги узгоджені сторонами тарифи, суд дійшов переконання про задоволення вимоги щодо відшкодування коштів на професійну правничу допомогу у такій сумі. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви у розмірі 5035,96 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №4691 від 11.01.2024.

Outcome: approved