Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Заявник [PERSON] , через свого представника - адвоката Клюйка А.О., звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] у період з 2015 року по 07 листопада 2023 року проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 18 жовтня 2018 року та по теперішній час, [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою. 07 листопада 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що зареєстрований Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №140. Разом з цим, від першого шлюбу [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] . 10 листопада 2014 року [PERSON] розірвала шлюб із біологічним батьком своїх дітей - [PERSON] , а рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2014 року останнього зобов`язано сплачувати на користь неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі. Проте, [PERSON] від свого обов`язку по сплаті аліментів на користь дітей ухилявся, що призвело до виникнення відповідної заборгованості перед [PERSON] . З метою урегулювання заборгованості по сплаті аліментів, [PERSON] передав у власність дітей нерухоме майно. Починаючи з тих пір, біологічний батько трьох неповнолітніх дітей [PERSON] взагалі не приймає участі в утриманні дітей, самоусунувся від їх виховання без поважних причин, проживає за межами Рівненської області, зв`язку з дітьми не підтримує. Поряд з цим, з початку спільного проживання з [PERSON] , [PERSON] взяв на своє виховання та утримання падчерок [PERSON] та [PERSON] і пасинка [PERSON] , яких продовжує утримувати і по даний час, адже вважає їх своїми дітьми, оскільки рідній батько самоусунувся від виховання та матеріального утримання дітей. [PERSON] свідомо та за власним розсудом несе обов`язок щодо забезпечення своєї родини, разом з [PERSON] веде спільне господарство, створює належні умови проживання та виховання дітей, бере участь у для їх фізичному, інтелектуальному, моральному, культурному, духовному та соціальному розвитку. У зв`язку з оголошенням воєнного стану та загальної мобілізації, 25 березня 2023 року [PERSON] був призваний до Збройних Сил України та на даний час проходить службу у військовій частині [NUMBER] . Водночас, у зв`язку з військовою службою він не може брати повноцінну участь у вихованні дітей, що є необхідним, при цьому продовжує підтримувати свою дружину [PERSON] та трьох неповнолітніх дітей матеріально. Факт перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років має для [PERSON] юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків в останнього, визначених Законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки даний факт є підставою для його звільнення з військової служби, а законом не передбаченого іншого порядку його встановлення. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник - адвокат Клюйко А.О. не з`явилися, подали заяву про проведення розгляду справи без їх участі, заяву підтримують та просять суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, наведені у заяві [PERSON] обставини підтверджує, заперечень щодо задоволення заяви не має. Представник заінтересованої особи - Дубровицької міської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень щодо задоволення заяви не висловив. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги заявника не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що від першого шлюбу [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , батьком яких є [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.15-17). Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 листопада 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та залишено дітей - дочку [PERSON] [INFO] , дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , проживати разом із матір`ю (а.с.18). Крім того, рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] [INFO] , дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] (а.с.19). Як вбачається із заяви, починаючи з тих пір, біологічний батько трьох неповнолітніх дітей [PERSON] взагалі не приймає участі в утриманні дітей, самоусунувся від їх виховання без поважних причин, проживає за межами Рівненської області, зв`язку з дітьми не підтримує. У зв`язку з тим, що [PERSON] не сплачував аліменти, рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 червня 2017 року, з [PERSON] та користь [PERSON] стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів (а.с.20). З метою урегулювання заборгованості по сплаті аліментів, [PERSON] передав у власність дітей нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на квартиру (а.с.7-8) З початку спільного проживання з [PERSON] , заявник [PERSON] взяв на своє виховання та утримання падчерок [PERSON] та [PERSON] і пасинка [PERSON] , яких продовжує утримувати і по даний час, адже вважає їх своїми дітьми, оскільки рідний батько самоусунувся від виховання та матеріального утримання дітей. Встановлено, що 07 листопада 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що зареєстрований Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №140. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 листопада 2023 року (а.с.23). Згідно акту обстеження місця проживання №133 від 09 листопада 2023 року вбачається, що заявник [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі, а 07 листопада 2023 року уклали шлюб. Батько неповнолітнії [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] участі у вихованні дітей та утриманні дітей не бере. В рахунок сплати аліментів, встановлених рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області, [PERSON] передав у власність дітей квартиру. Після цього жодного разу не допомагав дітям матеріально та не займався їх вихованням. З початку спільного проживання з [PERSON] і по даний час, [PERSON] займається вихованням дітей дружини від першого шлюбу та забезпечує їх матеріальне утримання (а.с.22). Як вбачається з письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , що містяться в матеріалах справи, вони з [PERSON] є сусідами. [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , від якого у них народилися діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Близько 9 років тому, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Лідія була ініціатором розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу діти залишилися на її утриманні. Починаючи з того часу [PERSON] участі у вихованні та утриманні дітей не брав. Приблизно 6 ровік тому, [PERSON] почала зустрічатися з місцевим жителем [PERSON] та вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] , будучи вітчимом трьох дітей [PERSON] , виконує роль зразкового батька для дітей, забезпечує дітей всім необхідним для навчання, дозвілля, лікування. Восени 2023 року, [PERSON] та [PERSON] офіційно уклали шлюб. Сім`я [PERSON] та [PERSON] характеризується позитивно. [PERSON] дійсно бере участь у вихованні та утриманні трьох дітей Лідії (а.с.36-37). Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно частини 1 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України, наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, "членами сім`ї" є мачуха, вітчим, які проживають однією сім`єю з малолітніми або неповнолітніми пасинком, падчеркою. Згідно частини 1 статті 268 Сімейного кодексу України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, судом встановлено та не заперечувалось заінтересованими особами те, що неповнолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом із своїм вітчимом [PERSON] та перебувають на його матеріальному утриманні, який в свою чергу створив всі умови для проживання падчерок та пасинка, займається їх вихованням, здійснює догляд та піклується про їх стан здоров`я, забезпечує харчування, одяг, лікування, освіту та дозвілля. З огляду на встановлене суд вбачає, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення і такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, дані вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved