Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи заяву про зміну предмета позову, просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 20000 грн. на кожну дитину, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 20 липня 2005 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами погіршилися, вони припинили вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відносини, внаслідок чого відповідач почав проживати окремо від сім`ї. Батько дітей [PERSON] добровільно коштів на утримання дітей не надає. Домовленості щодо добровільної сплати аліментів на дітей батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто, тому вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Мокалюк Т.В. у суді позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у суді позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову та стягнення з нього на користь позивача [PERSON] аліментів на двох їхніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 20000 грн. на кожну дитину не заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що 20 липня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Їхні діти: син [PERSON] і дочка [PERSON] проживають разом із матір`ю. Домовленості щодо утримання дітей батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд встановив, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають вони окремо, двоє їхніх малолітніх дітей: син [PERSON] і дочка [PERSON] проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] коштів на утримання малолітніх дітей позивачу не надає. Домовленості щодо утримання дітей батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Відповідач [PERSON] у суді заявлені позивачем [PERSON] вимоги про стягнення аліментів на двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 20000 грн. на кожну дитину із 01 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття визнав повністю, проти задоволення цих позовних вимог не заперечував. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач [PERSON] , враховуючи подану заяву про зміну предмету позову, фактичні обставини справи, просила суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на дітей: сина [PERSON] і дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 20000 грн., але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що сторонами домовленості щодо утримання дітей батьком не досягнуто, відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей: сина [PERSON] та дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, починаючи з 01 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню у межах заявлених вимог. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, суд враховує, що встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнена, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що згідно із ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків визначеної законом ставки судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved