Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Керівник Бердянської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Запорізька обласна державна адміністрація про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування земельної ділянки в державну власність. В обґрунтування позовної заяви вказано, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.11.2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва [PERSON] та передано йому у власність земельну ділянку загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032, яка розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за межами населеного пункту. 26.01.2022 року підставі договору купівлі продажу, право власності на спірну земельну ділянку набув [PERSON] , який 27.01.2022 року відчужив земельну ділянку [PERSON] 28.01.2022 року власником спірної земельної ділянки став [PERSON] . При цьому земельна ділянка з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032 знаходиться на відстані 47 м до берегової смуги Азовського моря. У зв`язку з тим, що вищевказана земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги Азовського моря та в силу закону відноситься до земель водного фонду, позивач вважає, що наказ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва від 27.11.2020 року виданий з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню, а земельна ділянка підлягає поверненню державі. 21.02.2023 року представник [PERSON] подав відзив, в якому зазначив, що відсутні підстави для витребування земельної ділянки, оскільки відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем. Також зазначено, що позивач як на підтвердження розташування земельної ділянки в зоні прибережної захисної смуги Азовського моря, посилається на план геодезичної зйомки земельної ділянки, який виготовлений ПП «Інфотера» на безоплатній основі, що прямо заборонено положеннями ст. 54 Закону України «Про запобігання корупції». Крім того, даний план виготовлений та підписаний інженером-геодезистом, кваліфікаційний сертифікат якого був призупинений на момент виготовлення плану, у зв`язку з чим це є недопустимим доказом. Інші докази, долучені до позовної заяви також є недопустимими, оскільки завірені неуповноваженою особою. 27.02.2023 року представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області через систему «Електронний суд» подав відзив, в якому зазначив, розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою. До ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області проект землеустрою щодо організації встановлення меж земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель ті їх режимоутворюючих об`єктів по території вздовж Азовського моря на території Приморської міської ради Приморського району Запорізької області на погодження не надходили. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази або відомості, що зазначений проект землеустрою виготовлявся. Таким чином, позивачем не доведено, що спірна земельна ділянка належала до земель водного фонду. Крім того, зазначено, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, а саме визнання недійсними договорів купівлі-продажу, оскільки для витребування майна не потрібно оспорювати ланцюг договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право. 03.03.2023 року позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якому спростовує твердження у відзивах, посилаючись на те, що відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом, у зв`язку з чим спірна земельна ділянка взагалі не могла бути передана у приватну власність. Щодо тверджень про те, що план геодезичної зйомки земельної ділянки, який виготовлений ПП «Інфотера» на безоплатній основі спростовано тим, що положеннями ст. 54 Закону України «Про запобігання корупції» передбачена заборона отримання державними органами безоплатних послуг, які використовуються на користь такого державного органу. Мається на увазі безоплатна поставка товарів, проведення робіт щодо ремонту, проте аж ніяк не отримання документів, які необхідні при безпосередньому здійсненні своєї діяльності, яка передбачена Конституцією та законами України. На підтвердження того, що план геодезичної зйомки є належним доказом, позивачем надано витяг №15773 від 01.03.2023 року з Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, який був отриманий через офіційний електронний портал Держгеокадастру, відповідно до якого інформація щодо зупинення дії чи позбавлення кваліфікаційного сертифіката [PERSON] відсутня. Крім того, на дату написання відповіді на відзив на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру взагалі відсутня загальнодоступна інформація щодо реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, а тому інженер-геодезист мав повноваження складати план геодезичної зйомки. Дана справа перебувала в провадженні судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М. На підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2023 року з причини відсторонення від здійснення правосуддя судді Новік Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл справи №175/2201/22 (провадження 2/175/646/22). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 року справу №175/2201/22 передано у провадження судді Журавель Т.С. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Дніпропетровського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~від 08.02.2024\~року вжито\~заходи забезпечення\~позову шляхом\~заборони відчуження\~земельної ділянки, кадастровий номер 2324884200:02:025:0032. В судовому засіданні прокурор заявлені у позові вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на доводи, зазначені у відзиві та просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши думку прокурора та представника відповідача, дослідивши докази, судом встановлено наступне. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.11.2020 року № 8-9283/15-20-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва [PERSON] та передано йому у власність земельну ділянку загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032, яка розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2022 року, [PERSON] відчужив земельну ділянку загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032 на підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 26.01.2022 року [PERSON] . 27.01.2022 року право власності на земельну ділянку на підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 27.01.2022 року набув [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.02.2024 року, право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032 на підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 28.01.2022 року зареєстроване за [PERSON] . Згідно запиту Бердянської окружної прокуратури до Приморської міської ради №50/1-5283 вих-21 від 28.10.2021 року, відповідно до топографо-геодезичного плану визначення відстані до берегової смуги від ділянок з кадастровими номерами 2324884200:02:025:0028, 2324884200:02:025:0032 проведеної ПП «Інфотера» встановлено, що вказані земельні ділянки розміщенні на відстані 30-80 метрів від Азовського моря, що відносить їх до земель водного фонду. Вказані земельні ділянки наказом ГУ Держгеокадастру передано громадянам у приватну власність, у зв`язку з чим просять надати інформацію щодо того, чи вживалися та чи будуть вживатися міською радою заходи реагування щодо усунення допущених Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області порушень законодавства та повернення в розпорядження територіальної громади земель водного фонду. 12.11.2021 року Приморською міською радою надано відповідь на запит №04-11/6010, в які зазначено, що Приморська міська рада Бердянського району Запорізької області на підставі наданої відділом у Приморському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відповіді повідомляє, що на території Приморського району Запорізької області межі прибережної захисної смуги уздовж Азовського моря не встановлено. Землевпорядна документація, за якою могла бути встановлена прибережна захисна смуга уздовж Азовського моря на території Приморського району Запорізької області не розроблялася і не затверджувалася. Рішення щодо зазначеної у запиті земельної ділянки з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032 Приморського міською радою Бердянського району Запорізької області не приймалися. На сьогоднішній день земельні ділянки перебувають у приватній власності. Скасування державної реєстрації права власності згідно чинного законодавства України відбувається за рішенням суду. При цьому заходи перетензійно-позовного характеру не проводилися у зв`язку з недостатністю передбачених асигнувань в бюджеті на 2021 рік. 13.01.2022 року Бердянською окружною прокуратурою був скерований запит до Запорізької обласної державної адміністрації за №50/1-291 вих-22 про надання інформації чи було відомо Запорізькій ОДА та з якого часу про порушення вимог чинного законодавства щодо відведення земельної ділянки в межах прибрежної захисної смуги у приватну власність та чи вживалися на теперішній час та (або) будуть вживатися Запорізькою ОДА будь-які заходи представницького характеру щодо повернення земельної ділянки з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032 до державної власності. Листом від 25.01.2022 року №00575/08-46 Запорізька обласна державна адміністрація повідомила, що за результатами розгляду листа Бердянської окружної прокуратури 13.01.2022 року №50/1-291вих-22, факти, які викладені у вищевказаному листі, Запорізькій обласній державній адміністрації невідомі. Разом з тим, повідомили, що кошти для сплати облдержадміністрацією судового збору за подання до суду відповідних позовів, обмежені. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтями 19, 144 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб покладено обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18. Враховуючи, що Приморською міською\~радою та\~Запорізькою обласною\~державною адміністрацієюне було вжито заходів щодо усунення порушень законодавства в сфері земельних відносин, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі\~Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Положеннями ст. 122 ЗК України\~передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 88 Водного Кодексу України, з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Так, судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032, розташована на відстані 47 м до берегової смуги Азовського моря, що підтверджується планом геодезичної зйомки земельної ділянки. При цьому в порушення ст.\~88\~Водного Кодексу\~України,наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.11.2020 року, дана земельна ділянка була передана у власність для індивідуального садівництва. Суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні позивачем доведено належними та допустимими доказами, що земельна ділянка з кадастровим номером 2324884200:02:025:0032 відноситься до земель водного фонду, а тому протиправно була передана в приватну власність. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.11.2020 рок № 8-9283/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» є незаконним та підлягає скасуванню. Щодо вимоги визнання недійсними договорів купівлі-продажу, суд виходив наступного. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. З урахуванням того, що факт незаконного вибуття спірної земельної ділянки з державної власності вже встановлений\~судом, вимоги про визнання в подальшому укладених договорів купівлі-продажу від 26.01.2022 року, 27.01.2022 року та 28.01.2022 року недійсними не є ефективним способом захисту позивача у цій справі, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовна заява в цій частині задоволенню не підлягає. Суд звертає увагу на те, що держава, в інтересах якої звернулася прокуратура, має право володіти вищевказаною земельною ділянкою, а тому у відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 року у справі №466/9579/18 (провадження № 61-1659св23). Позивач просить суд зобов`язати [PERSON] повернути державі в особі Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області спірну земельну ділянку. При цьому суд звертає увагу на те, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша\~статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої\~статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально. Зазначені висновки викладені у п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі №757/31372/18-ц. Саме тому, виходячи з мети позову, що полягає у\~відновленні правового\~порядку в\~частині відновленні\~становища,\~яке існувало\~до порушення\~права власності\~Українського народу\~на землю, вимогу\~зобов`язати [PERSON] повернути державі в особі Приморської міської ради Бердянського району Запорізької області спірну земельну ділянку, слід розуміти як вимогу про витребування цієї ділянки з володіння [PERSON] на користь власника. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині витребування земельної ділянки на користь держави є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial