Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь: 17 177,00 грн - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, 232,77 грн - 3% річних, 1 161,23 грн - інфляційне нарахування, 2 880,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, 2 684,00 грн - судовий збір. У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Зазначений будинок перебуває на утриманні у позивача. Однак, відповідач за спожиті послуги не сплачує. У зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася вищевказана заборгованість. 09 січня 2024 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Співвласниками квартир в будинку [ADDRESS] визначено позивача відповідальною особою за утримання будинку та отримання відповідних грошових внесків від споживачів за користування житлово-комунальними послугами. Згідно ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано письмові докази про здійснення грошових витрат та вчинення належних дій, що спрямовані на утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, які не спростовані відповідачем. Відповідачем також не надано належних та допустимих доказів щодо сплати ним у повному обсязі грошових коштів за утримання будинку, в якому знаходиться квартира відповідача. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] у нього перед позивачем утворилася заборгованість за період з 01.03.2020 по 01.12.2023 у розмірі 17 177,00 грн, а також з 3% річних у розмірі 232,77 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 161,23 грн. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконував своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів на утримання квартири, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 880,00 грн та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 319, 322, 525, 526, 625 ЦК України та

Outcome: approved