Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 25 грудня 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовом до Шумської міської ради - територіальної громади (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування. 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] оку померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається із частини житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Вказує, що дане будинковолодіння належить до суспільної категорії - колгоспний двір, станом на 01.07.1990 року, згідно погосподарської книги № 8, особовий рахунок № [NUMBER] , в колгоспному дворі [ADDRESS] проживали: [PERSON] (голова колгоспного двору) та [PERSON] - дружина; [PERSON] -син, [PERSON] , - дочка (члени колгоспного двору). [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, внаслідок смерті чоловіка [PERSON] та доньки [PERSON] , згідно вимог ст. 530, 549 ЦК УРСР, що був чинним на час відкриття спадщини прийняла спадщину після смерті останніх, вступивши у фактичне володіння і користування спадковим майном, тобто, ( частку [PERSON] мала як член колгоспного двору, та 2/4 частки успадкувала за правилами вступу після смерті [PERSON] та [PERSON] ). На випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповітне розпорядження, посвідчивши 23 січня 2001 року в Суразькій сільській раді заповіт, згідно якого призначила позивача спадкоємцем усього належного їй майна. Окрім того, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП «Вілія» Шумського району Тернопільської області, на яке завідуючою Шумською державною нотаріальною конторою Килимар О.Д. 25.03.2003 р. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВАЕ №162477. Зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , проте при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою [ADDRESS] після її смерті. Таким чином, оскільки позивач позбавлена можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, просила позов задовольнити. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 09 січня 2024 року. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2024 року за клопотанням позивача витребувано з Шумської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №113, зареєстровану у спадковому реєстрі № 2681283, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в с. Сураж Шумського району Тернопільської області, у зв`язку із витребуванням доказів підготовчий розгляд справи відкладено на 24 січня 2024 року. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2024 року за клопотанням позивача витребувано з Державного нотаріального архіву Тернопільської області, який знаходиться за адресою: вул. Промислова, 20, м. Тернопіль належним чином завірену копію спадкової справи №113, зареєстровану у спадковому реєстрі № 2681283, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в с. Сураж Шумського району Тернопільської області, у зв`язку із витребуванням доказів підготовчий розгляд справи відкладено на 14 лютого 2024 року 6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду на 29 лютого 2024 року. 7. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак в матеріалах справи наявна заява від 29 лютого 2024 року, згідно якої остання просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. 8. Представник відповідача Шумської міської ради у судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника. 9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. [INFO] померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 19 липня 1993 року зроблено відповідний актовий запис № 14, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19 липня 1993 року Суразькою сільською Радою Шумського району Тернопільської області. 11. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається із: частини житлового будинку з господарськими будівлями у [ADDRESS] . 12. Матір та батько [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, внаслідок смерті дочки, згідно вимог ст. 530, 549 ЦК УРСР, що був чинним на час відкриття спадщини, прийняли спадщину після смерті останньої, вступивши у фактичне володіння і користування спадковим майном, що підтверджується довідкою №261 виданою 05 грудня 2023 року Шумською міською радою Тернопільської області. 13. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 13 серпня 1999 року зроблено відповідний актовий запис № 17, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13 серпня 1999 року Суразькою сільською Радою Шумського району Тернопільської області. 14. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається із: частини житлового будинку з господарськими будівлями у [ADDRESS] . 15. Дружина [PERSON] - [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, внаслідок смерті чоловіка, згідно вимог ст. 530, 549 ЦК УРСР, що був чинним на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після смерті останнього, вступивши у фактичне володіння і користування спадковим майном, що підтверджується довідкою № 260 виданою 05 грудня 2023 року Шумською міською радою Тернопільської області. 16. [INFO] померла матір позивача [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 02 квітня 2001 року зроблено відповідний актовий запис № 11, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02 квітня 2001 року Суразькою сільською Радою Шумського району Тернопільської області. 17. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається із частини житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . ( частку [PERSON] мала як член колгоспного двору, та 2/4 частки успадкувала за правилами вступу після смерті [PERSON] та [PERSON] ) Окрім того, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП «Вілія» Шумського району Тернопільської області, на яке завідуючою Шумською державною нотаріальною конторою Килимар О.Д. 25.03.2003 р. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВАЕ №162477. 18. За життя [PERSON] склала заповіт, який 23 третього січня 2001 року посвідчено секретарем Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області Крищук Г., зареєстрований у реєстрі за №5, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона згідно з законом буде мати право, заповіла [PERSON] . 19. Із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 12 липня 1987 року, що видане на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів №130 від 22 травня 1987 року вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами у [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є померлий - [PERSON] . 20. Із довідки №03-01/2/1526 від 13 вересня 2022 року виданої архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області вбачається, що станом на 01.07.1990 р., згідно погосподарської книги №8, особовий рахунок № [NUMBER] , в колгоспному дворі [ADDRESS] проживали: [PERSON] (голова колгоспного двору) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (члени колгоспного двору). 21. Із довідки про технічні показники об`єкта нерухомого майна № 140 виданої 07 вересня 2022 року КП «Шумське БТІ» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] , зареєстрований за померлим [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів № 130 від 22.05.1987 р. Вартість житлового будинку з господарськими будівлями становить 102209 грн. 22. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . 23. Як стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 квітня 1967 року Суразькою сільською Радою Шумського району Тернопільської області, позивач [PERSON] , народилась [INFO] в с. Сураж Шумського району Тернопільської області та в графі батьки вказано - [PERSON] та [PERSON] . 24. Після проведення 11 листопада 1989 року за актовим записом № 19 державної реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON] дошлюбне прізвище позивача змінилось із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 07 лютого 1995 року Суразьською сільською радою Шумського району Тернопільської області. 25. Відповідно до інформації Шумського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області № 31/26.3.1007.4 від 29.03.2023 р. актовий запис № 28 про народження [PERSON] [INFO] складений 12 грудня 1974 року Суразькою сільською радою Шумського району; батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 26. Із довідок № 26, №27 виданих Суразькою сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що позивач проживала та була зареєстрована в одному будинку разом із матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини. 27. Судом встановлено, що державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д. за заявою дочки померлої - [PERSON] заведена спадкова справа № 113/2003 р. та 25 березня 2007 року, 31 березня 2007 року позивачу видані свідоцтва про право на спадщину серії ВАЕ №162477 та ВАЕ № 528197 на майно, що належало померлій [PERSON] . 28. Як вбачається із листа №100/01-16 від 01 жовтня 2022 року виданого завідуючою Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу виданого на ім`я померлої [PERSON] ІV. Оцінка Суду. 29. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 р. Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 р., змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. 30. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 31. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 32. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 33. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 34. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 35. На момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. 36. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст. ст. 120 - 126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 37. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. 38. За змістом ст. 123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. 39. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1975 році, тобто в період до 15.04.1991 р., до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. 40. Із довідки №03-01/2/1526 від 13 вересня 2022 року виданої архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області вбачається, що станом на 01.07.1990 р., згідно погосподарської книги №8, особовий рахунок № [NUMBER] , в колгоспному дворі [ADDRESS] проживали: [PERSON] (голова колгоспного двору) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (члени колгоспного двору). Таким чином, право власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] мали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках, тобто по . 41. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 42. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. 43. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. 44. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. 45. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. 46. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. 47. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. 48. За змістом статті 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 49. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. 50. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. 51. Статтями 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. 52. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (надалі - ЦК УРСР), чинної на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 53. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 54. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.03.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. 55. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд приходить до висновку, що спадкові права позивача [PERSON] , як спадкоємця майна померлих членів колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на частини житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . V. Розподіл судових витрат між сторонами. 56. Позивачем при подачі позову було сплачено 1073 грн. 60 коп. судового збору. 57. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК). В поданому позові позивач [PERSON] не просить стягнути з відповідача судові витрати за позовну вимогу. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами. З цих підстав,

Outcome: approved