Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що з 31 жовтня 2023 року [PERSON] заборгував [PERSON] , грошові кошти в сумі 400 000,00 грн, що засвідчено напис аною ним розпискою в присутності [PERSON] та [PERSON] , в якій боржник зазначив кінцевий термін повернення боргу до 27.12.2023. Однак, у визначений термін, до 27.12.2023 [PERSON] свої зобов?язання не виконав та просив відстрочити повернення боргу, запропонувавши укласти договір позики, в якому він мав би щотижня повертати мені грошові кошти в сумі 100 000, 00 грн. 03 січня 2024 року, з метою врегулювання боргових зобов?язань, між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики. Відповідно з умовами вказаного договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 400 000,00 гривень без сплати відсотків (безпроцентний) за користування грошовими коштами. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується підписом [PERSON] на договорі позики від 03.01.2024. Відповідно до п. 2.2 Договору, сума позики має бути повернута частинами: щосереди, починаючи з 10 січня 2024 року, розмірами не меншими ніж 100 000,00 грн, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 03 лютого 2024 року. Згідно п.2.3 Договору виконання зобов?язання за договором має бути здійснено готівкою у межах Київської області за місцем проживання позикодавця або за іншою адресою, вказаною позикодавцем. Окрім цього п.2.4 Договору визначено, що при неповерненні суми позики своєчасно позикодавець вправі буде пред?явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України. Відповідач свої зобов`язання не виконав, 10 січня 2024 року визначену Договором суму 100 000,00 грн не повернув. Оскільки термін, визначений у Договорі, а саме: 03 лютого 2024 року минув, Відповідач протягом вказаного періоду свої зобов`язання не виконав, визначену договором суму боргу у розмірі 400 000,00 грн. не повернув, тому позивач вимушена звернутися до суду із заявою про збільшення позовних вимог. З урахуванням наведеного та поданої 07.02.2024 заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 03.01.2024 у розмірі 400 000,00 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Представник позивача [PERSON] - адвокат Ященко С.М. у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Подав до суду заяву, у якій просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 24). У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] заборгував [PERSON] , грошові кошти в сумі 400 000,00 грн, що засвідчено написаною ним розпискою в присутності [PERSON] та [PERSON] , в якій боржник зазначив кінцевий термін повернення боргу до 27.12.2023 (а.с. 8). 03 січня 2024 року, з метою врегулювання боргових зобов?язань, між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики (а.с.7). Відповідно з умовами вказаного договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 400 000,00 гривень без сплати відсотків (безпроцентний) за користування грошовими коштами. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується підписом [PERSON] на договорі позики від 03.01.2024 та розпискою (а.с. 7, 8). Відповідно до п. 2.2 Договору, сума позики має бути повернута частинами: щосереди, починаючи з 10 січня 2024 року, розмірами не меншими ніж 100 000,00 грн, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 03 лютого 2024 року. Згідно п.2.3 Договору виконання зобов?язання за договором має бути здійснено готівкою у межах Київської області за місцем проживання позикодавця або за іншою адресою, вказаною позикодавцем. Окрім цього п.2.4 Договору визначено, що при неповерненні суми позики своєчасно позикодавець вправі буде пред?явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України. Відповідач свої зобов`язання не виконав, 10 січня 2024 року визначену Договором суму 100 000,00 грн не повернув. Оскільки термін, визначений у Договорі, а саме: 03 лютого 2024 року минув, відповідач протягом вказаного періоду свої зобов`язання не виконав, визначену договором суму боргу у розмірі 400 000,00 грн. не повернув, позивач звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог (а.с. 21-22). Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають у тому числі з договорів. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, ст. 1046 ЦК України. Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки . Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Враховуючи те, що в наданій суду копії розписки прямо зазначено про отримання 26.10.2023 відповідачем [PERSON] грошових коштів від позивача [PERSON] в сумі 400 000,00 гривень, а також обов`язок їх повернути до 27.12.2023 та належним чином вказане зобов`язання не виконано, дані обставини не спростовані самим [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення судовий збір, що був сплачений ним при поданні позову до суду. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 15.01.2024 (а.с.4), він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved