Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

25.01.2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.11.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Підліській сільській раді, Тисменицького району, Івано-Франківської області, актовий запис № 10. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. [PERSON] не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, матеріальної допомоги сім`ї не надає, шукав різні причини для вчинення скандалів та сварок у сім`ї, безпідставно її ревнував до інших, принижував її честь і гідність. Крім того, відповідач іноді зловживав спиртними напоями та прийшовши додому в нетверезому стані, безпідставно вчиняв сварки та скандали. Крім того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею і відповідачем розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Крім того зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке зберігається в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 29.02.2024 року про вирішення вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 08.11.2014 року у Підліській сільській раді Тисменицького району, Івано-Франківської області, актовий запис № 10 (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми (а.с.5, 6). Разом з тим, судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у неї немає. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з матір`ю - [PERSON] , оскільки сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання малолітніх дітей. Також, згідно ст.113 СК України, після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу від 22.01.2024 року, квитанції серії АЕ № 000281 від 18.01.2024 року витрати на правничу допомогу склали 3000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ № 000281 від 18.01.2024 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат - 5422 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved