Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

19 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 15 березня 2017 року перебувала із відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням суду 19.01.2024 року. Від даного шлюбу у сторін є діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, батько не бере участі в утриманні дітей та не надає добровільно матеріальної підтримки. Тому, позивачка звертається до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей в розмірі 33 % від заробітної плати, починаючи з дня розірвання шлюбу 19.01.2024 року і до повноліття молодшої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 23 лютого 2024 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.01.2024 року шлюб, зареєстрований 15.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Від даного шлюбу у сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Наразі місце реєстрації малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] співпадає з місце реєстрації та проживанням їх матері, що вбачається з витягів з реєстру територіальної громади від 19.02.2024 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ\~(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~гарантовано, а\~статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 182\~СК України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень статей 183,\~184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалась позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги, є особою працездатного віку, доказів непрацездатності суду не надано, а тому має можливість надавати допомогу своїм малолітнім дітям. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти з 19 лютого 2024 року, а не з дня розірвання шлюбу, оскільки така вимога не передбачена цивільним законодавством. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: dismissed