Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача , та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] спричинив умисне легке тілесне ушкодження за нижченаведених обставин. Так, 08.08.2021 року у вечірню пору доби біля господарства, де проживає [PERSON] , що за адресою: с. Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області , перебували жителі села Старі Кути [PERSON] та [PERSON] , між якими приблизно о 22:00 годині цього ж дня на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, в ході якого [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою в адресу [PERSON] . Під час даного конфлікту [PERSON] , взяв до рук камінь, який знаходився неподалік та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно кинув камінням в ділянку правої ноги позивачки. Своїми умисними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої гомілки із синцем та травматичним набряком м`яких тканин, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №117 Косівського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово- медичної експертизи від 18.08.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] , своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України. Неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача завдано позивачу немайнових втрат, тобто моральної шкоди. Спричинена у моральна шкода полягає у спричинених моральних стражданнях, які позначили негативні зміни у житті позивача [PERSON] : щоденні думки та спогади про нанесену травму. Враховуючи, що позивач та відповідач є сусідами, то у позивача є страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, почуття образи, обурення, приниженої гідності. У зв`язку з цим, позивач просила стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 гривень. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позиція учасників в судовому засіданні. В судовому засідання представник [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав повністю. Висловив доводи аналогічні письмові позовній заяві, та просив позов задовольнити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18.10.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі на 27.11.2023 року. Ухвалою від 27.11.2023 року розгляд справи відкладено на 09.01.2024 року за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 09.01.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про участь в режимі відеоконференції, та відкладено судове засідання на 08.02.2024 року. Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії доручення за №0710/04.4/111 від 26.09.2023 року про надання безоплатної правничої допомоги виданого Західним регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, адвоката Репало О.О. призначено представляти інтереси позивачки [PERSON] в судах та інших вказаних у дорученні державних органах (а.с.8). Як видно із копії вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 року відповідача у справі, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме, у спричиненні позивачці [PERSON] легких тілесних ушкоджень за обставин вказаних позивачкою у позовній заяві, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень (а.с.10-12). В порядку ч.5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судом було здійснено перевірку, щодо набрання вказаним вироком законної сили. Вказаний вирок набрав законної сили, 18.11.2021 року. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, та не можливістю вирішення даного спору в позасудовому порядку. Норми права, які за застосував суд. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення. Отже, в усіх інших випадках, питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах. Статтями 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 року доведено вину відповідача [PERSON] у вчиненні кримінально-караного правопорушення, що полягало у спричиненні позивачці [PERSON] легких тілесних ушкоджень, в результаті чого нею було перенесено фізичний біль та страждання, що безумовно негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. А тому, спричинена внаслідок винуватих дій [PERSON] моральна шкода завдана позивачу [PERSON] підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховує рівень фізичного болю та страждань, яких зазнали позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. Разом з тим, суд також враховує ту обставину, що між сторонами тривалий час існують особисті неприязні відносини. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань позивачу є відшкодування їй відповідачем спричиненої моральної шкоди у розмірі 7000 грн, на підставі чого позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у межах зазначеної суми, - і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та свобод фізичної особи. На підставі ст. 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ст. 118, 124, 126 КПК України,

Outcome: partial