Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] , в т.ч. на 1/2 частину будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , та на 1/2 частину цього ж будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що Свідоцтво про право власності на вищевказане будинковолодіння втрачене, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітами, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. належним чином засвідчені копії спадкових справ після смерті матері [PERSON] та [PERSON] 05.02.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославську Н.В. надати суду належним чином посвідчену копію спадкових справ, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання яких було с. Хотимир Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 09.02.2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В надійшли копії спадкових справ № 44/2019 та № 210/2022. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Марущак В.І. в підготовче судове засідання не з`явились, однак до суду подали письмові заяви, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують, просили позов задовольнити та розгляд справи провести без їх участі. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просила розгляд справи провести без її участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.10.2000 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному) належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до довідки Хотимирського старостинського округу № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 56/09-10/3 від 05.03.2024 року рішенням сесії Хотимирської сільської ради № 156-18/09 від 06.08.2009 року відбулась нова нумерація будинків та назв вулиць, у зв`язку з чим вищевказаному домоволодінню присвоєно нову адресу: [ADDRESS] (а.с. 198). Згідно з копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 23.11.2023 року за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які побудовані у 1975 році, не є самовільним будівництвом (а.с. 9-22). Також відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 Хотимирського тсаростинського округу № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , який був головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 41). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Ще за життя [PERSON] та [PERSON] посвідчили на ім`я [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідачка) заповіти, якими заповіли їм все належне їм майно, що підтверджується копіями заповітів від 26.09.2018 року (а.с. 27, 28). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 67 зворот) та 13.11.2023 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, успадкувавши земельну ділянку, яка не є предметом даного позову (а.с. 29-31). Відповідно до довідки Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 256/09-10/3 від 23.11.2023 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав разом з дружиною [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 40). [PERSON] , яка мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] , в нотаріальному порядку відмовилась від прийняття спадщини за законом, подавши у шестимісячний термін відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 69). [PERSON] (відповідачка) також в нотаріальному порядку відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, подавши у шестимісячний термін відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 73 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 44/2019 від 19.03.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (а.с. 66-96), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиною спадкоємицею за заповітом на спадкове майно, зазначене в позовній заяві, після смерті [PERSON] , а інших спадкоємців, які б бажали прийняти та прийняли спадщину, немає. Також [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 98) та 15.05.2023 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, успадкувавши земельну ділянку, яка не є предметом даного позову (а.с. 32-34). Відповідно до довідки Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 256/09-10/3 від 23.11.2023 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] (а.с. 40). [PERSON] (відповідачка) в нотаріальному порядку відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, подавши у шестимісячний термін відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 99 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 210/2022 від 15.05.2023 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (а.с. 97-131), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиною спадкоємицею за заповітом на спадкове майно, зазначене в позовній заяві, після смерті матері [PERSON] , а інших спадкоємців, які б бажали прийняти та прийняли спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, в т.ч. на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітами на спадкове домоволодіння після смерті [PERSON] та [PERSON] , оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності на житловий будинок), який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. № 532/02-31, №533/02-31 від 13.11.2023 року (а.с. 42,43). Як вбачається з копії оголошення в газеті «Галичина» в редакції за 1-7 березня 2024 року року, вищевказане свідоцтво про право власності, видане Хотимирською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області від 24.10.2000 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] , втрачено (а.с. 199-202). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітами. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved