Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] грошове зобов`язання за час прострочення виконання рішення суду в загальному розмір 655684,09 грн, з яких 3 % річних в розмірі 102264,52 грн, інфляційні витрати в розмірі 553419,57 грн, судові витрати покласти на відповідачку. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 15.11.2007 між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» (найменування змінено на ПАТ «Комерційний банк «Експобанк») та [PERSON] було укладено договір кредиту і забезпечення №188/АК-2007. В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням суду від 07.05.2014 у справі 583/1189/14-ц з відповідачки стягнуто на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість у розмірі 1135731,22 грн. На виконання цього рішення суду стягувачу було видано виконавчий документ, який був пред`явлений до примусового виконання. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 06.03.2019 право вимоги до відповідачки за кредитним договором набуло ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Ухвалою суду від 20.08.2018 замінено сторону стягувача з ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Станом на подання позову рішення суду відповідачкою не виконано, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. 25.10.2023 за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін. 14.12.2023 за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників процесу. Представник позивача\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Дніпрофінансгруп»\~в судове\~засідання нез`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву не скористалася, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У даному випадку суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи, у зв`язку з чим вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги викладене, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2014 у справі №583/1189/14-ц, яке набрало законної сили 23.07.2014, позовні вимоги ПАТ КБ «Експобанк» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Експобанк» заборгованість за договором кредиту і забезпечення №188/АК-2007 від 15.11.2007 в сумі 1132077,22 грн та в рахунок відшкодування судових витрат 3654 грн, а всього стягнуто 1135731,22 грн (а.с. 8-9). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2018 у справі №583/1189/14-ц замінено сторону виконавчого провадження за заочним рішенням №583/1189/14-ц від 07.05.2014 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту і забезпечення №188/АК-2007 від 15.11.2007, а саме: замінено стягувача з ПАТ КБ «Експобанк» на правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с. 10-11). Згідно зі змістом постанови ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2018 у справі №583/1189/14-ц судом було встановлено, що 06.03.2018 між ПАТ «КБ «Ексарбанк» (Банк) та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (Новий кредитор) укладено договір №50 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, поручителів фізичних осіб та поручителя юридичної особи, зазначених у Додатку №1 до цього договору (далі Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників за договором кредиту з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Згідно з витягом з Додатку №1 до Договору №50 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06.03.2018, Новий кредитор набув права вимоги до [PERSON] за договором кредиту і забезпечення №188/АК-2007 від 15.11.2007. Постановою заступника начальнику відділу Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Майлаченко А.А. від 08.12.2020 виконавчий лист №583/1189/14-ц, виданий 24.07.2014 Охтирським міськрайонним судом Сумської області, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» боргу в сумі 1135731,22 грн повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 12-13). Суду не надано належних та допустимих доказів виконання заочного рішення від 07.05.2014 №583/1189/14-ц. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Частиною 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Статтею 526\~Цивільного кодексу\~України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в кредитному договорі. Положеннями ст.\~611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Оскільки до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, до нього перейшло також і право кредитора на звернення до суду з вимогою про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Таким чином, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» має право на стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат у зв`язку із несвоєчасним виконанням [PERSON] грошового зобов`язання. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з 10.07.2020 по 10.07.2023 3% річних складає 102264,52 грн грн, а інфляційні витрати 553419,57 грн., а всього на суму 655684,09 грн. Разом з цим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі Указу Президента\~України від\~24.02.2022\~№64/2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Останнім Указом Президента\~України від\~05.02.2024\~року №49/2024\~«Про продовження\~строку дії\~воєнного стану\~в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Таким чином, підстав для нарахування 3% річних та інфляційних витрат після 24.02.2022 немає і стягненню підлягають ці нарахування за період з 10.07.2020 по 23.02.2022. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку 3% річних та інфляційних за період з 10.07.2020 по 23.02.2022. Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q- кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%. Отже 3% річних за період з 10.07.2020 по 23.02.2022 складають 55403,95 грн = (1135731,22 грн х 175 днів х 3%/ 366 / 100% (за період з 10.07.2020 по 31.12.2020)) + (1135731,22 грн х 419 днів х 3%/ 365 / 100% (за період з 01.01.2021 по 23.02.2022)) Розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I/ 100 - S) * Q/ DM, де S- сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%. Індекс інфляції за період з 10.07.2020 по 23.02.2022 = (99,4 : 100) x (99,8 : 100) x (100,5 : 100) x (101,0 : 100) x (101,3 : 100) x (100,9 : 100) x (101,3 : 100) x (101,0 : 100) x (101,7 : 100) x (100,7 : 100) x (101,3 : 100) x (100,2 : 100) x (100,1 : 100) x (99,8 : 100) x (101,2 : 100) x (100,9 : 100) x (100,8 : 100) x (100,6 : 100) x (101,3 : 100) x (101,6 : 100) = 1,165363. Отже інфляційні втрати за період з 10.07.2020 по 23.02.2022 становлять 187808,29 грн = 1135731,22 грн x 1,165363 1135731,22 грн. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.ст. 76, 77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, є підстави для ухвалення рішення про часткове задоволення позову, стягнення з відповідачки на користь позивача 55403,95 грн 3% річних та 187808,29 грн інфляційних витрат, а всього 243212,24 грн. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (37%), з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, а саме 3639,05 грн (9835,28 грн (сплачений судовий збір) х 37%).

Outcome: partial