Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сім`я [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . перебуває на обліку служби у справах дітей та на соціальному супроводі КУ «Центр надання соціальних послуг» як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Сім`я [PERSON] - багатодітна, жінка має 7 дітей: [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , 2021 року народження. [PERSON] ,2004 року народження, на даний час ніде не працює, не вчиться, в свій час перебував на обліку у Відділі пробаціі за скоєний злочин. [PERSON] неповнолітня, [INFO] народила хлопчика, наразі проживає у місті Запоріжжя, де її співмешканець орендує житло. Причина взяття сім ї на облік - злісне невиконання матір`ю батьківських обов`язків щодо дітей. Виїзди у сім ю були регулярні. Під час рейдів та відвідування сім`ї діти завжди були брудні, недоглянуті, у будинку та на подвір`ї бруд, антисанітарія. З жінкою постійно проводилися бесіди, її неодноразово було попереджено про можливість вилучення дітей, про відповідальність за життя і здоров`я дітей, про необхідність належно виконувати батьківські обов`язки, надавалися терміни для наведення порядку [PERSON] неодноразово запрошувалася на засідання комісії, але безрезультатно. 21 березня 2023 року під час чергового рейду було з`ясовано, що матері немає вдома більше доби, вона поїхала у м. Запоріжжя. Діти були залишені без догляду, дуже голодні роздягнені ходили по подвір ю, самі розтопили плитку. Діти були направлені до НКП «Вільнянська багатопрофільна лікарня», де були складені акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, що: є підставою вилучення дітей з сім`ї. За час перебування у лікарні [PERSON] приїздила до дітей 1 раз, але не привозила ні солодощів, ні фруктів. На її прихід і відхід діти реагували спокійно, без плачу та сльоз. 10 квітня 2023 року діти були направлені до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №1 м. Київ. Запорізький обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей надав новий дитячий одяг та взуття. На даний час [PERSON] , 2021 року народження, знаходиться у Запорізькій обласній дитячій клінічній лікарні на медичному обстеженні. Дитина зовсім не говорить, має проблеми з серцем, нирками, розумову відсталість. Зі слів лікаря, перші дні дитина зовсім не спала, не могла наїстися, ймовірно, дитина голодувала. [PERSON] призупинено виплати на дітей. Службою у справах дітей, фахівцем з соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг», поліцейським офіцером громади та інспектором ювенальної превенції проведено рейд 02 травня 2023 року і відвідано сім`ю [PERSON] , про що складений акт від 02.05.2023 № 64. Вдома був повний безлад, бруд та антисанітарія. [PERSON] не прикладає ніяких зусиль для поверненння дітей у сім`ю. 05.05.2023 було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини Павлівської сільської ради. На питання, на що витрачалися кошти, які отримувала [PERSON] на дітей (щомісяця 17 тисяч гривень) жінка нічого не змогла пояснити. У дітей взагалі немає одягу, взуття, харчування без м`яса, фруктів, кисло - молочних продуктів, у будинку крім ліжок ніяких меблів немає. Тому вирішено було звернутися з позовною заявою до Вільнянського районного суду щодо позбавлення [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2011 року народження. [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2010 року народження. Відповідачі, покладених на них законом обов`язків, не виконують, не беруть педагогічної, посильної духовної, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення від виховання дітей батьками, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, тому просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно дітей та стягнути аліменти на їх утримання. Позивач в судовому засіданні пітримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила суду не позбаляти її батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачі за власною ініціативою самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідачів відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління мінстерства юстиції (м. Дніпро) від 14.07.2021, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мар`ячівської сільською радою Михайлівського району Запорізької області від 20.04.2010, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . З огляду свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області від 18.04.2013, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 28.09.2017, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . З оглянутого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області від 24.05.2011, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку міждисциплінарної групи про доцільність позбавлення батьківських прав № 01-30/0684 від 08.05.2023, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по відношенню ддітей: [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , 2021 року народження, [PERSON] , 2010 року народження. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав, а саме відбрати дітей у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, [PERSON] , [PERSON] - позбавити батьківських прав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду За правилами ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Враховуючи інтереси дітей, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання ним надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовна вимога підлягає задоволенню, шляхом стягнення з: - [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, на утримання [PERSON] , [INFO] на користь установ або осіб, на утриманні якої буде перебувати дитина, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 10.05.2023 року і до повноліття дитини. - [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь установ або осіб, на утриманні якої буде перебувати дитина, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 10.05.2023 року і до повноліття дитини. - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щомісячно, на користь установ або осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 10.05.2023 року і до спливу строку 1 рік 6 місяців, початок спливу якого рахувати з дня набрання судового рішення законної сили. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial