Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовувала наступним. 04.11.2005 року був зареєстрований шлюб між позивачкою та [PERSON] , відповідачем по справі. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2020 року цей шлюб розірвано. Рішенням суду було встановлено, що фактично шлюбні відносини були припинені у квітні 2020 року. Позивачка звертається із позовом до суду про визнання домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя та присудження Позивачу грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на зазначене майно, з огляду на наступне. Позивачка зазначає, що під час перебування з відповідачем у шлюбі, у 2011 році її матір`ю [PERSON] продано власний будинок на Правому березі, на Великому лузі за 20 000 (двадцять тисяч) доларів і подаровано (передано) всю суму позивачу для поліпшення та розширення домоволодіння у якому проживали на той момент позивачка, її чоловік, та старша донька. На час отримання грошових коштів від її матері, вона вже була вагітна другою дитиною, будь-яких переживань чи тривогу із приводу грошей вона не відчувала, і відповідно дані кошти були передані відповідачу для будівництва нових приміщень та завершення ремонту у домоволодінні взагалі. За час шлюбу, чоловік добудував у домоволодінні, яке існувало і дорівнювало 31,18 кв.м. за кошти надані матір`ю Позивача: кімнату 11.0 кв.м., хол - 9.91 .кв.м., коридор- 4.56 кв.м.,туалет - 3.98 кв.м., кімнату - 12.77.кв.м., кімнату - 18.82 квм., балкон - 5.97. кв.м., приміщення 2.68. кв.м, приміщення - 7.48 кв.м., приміщення - 14.63. кв.м. Загальна площа домоволодіння дорівнює 142, 49 кв.м. та гараж 6,17*3,13= 19,31 кв.м. Позивач вказує, що колишній чоловік оформлював самовільні будови домоволодіння вже будучи у шлюбі на себе, тому вона не задавалась питаннями правильності їх оформлення і не наполягала на оформлені на себе чи дітей. На сьогоднішній день, вона з колишнім чоловіком і доньками проживають у їх спільному домоволодінні, чоловік ховає всі документи на будинок, погано ставиться до неї та дітей та всілякими способами прагне виселити їх із домоволодіння. Іншого житла вона не має, дітей перевезти у інше приміщення не має можливості. Відповідач постійно тисне на неї за оплату комунальних послуг за проживання та вчиняє приниження її гідності. Згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] у частці 17/100, площа земельної ділянки дорівнює 850 кв.м. Позивач вважає, що до реєстру не внесено всіх кінцевих даних по домоволодінню та суттєвих поліпшень, що були вчиненні у період шлюбу. Сам факт перебування сторін у шлюбі у період, коли було здійснено самовільне будівництво та його легалізація, народження двох дітей, продаж будинку матері для отримання грошової суми для поліпшення умов Позивача, підтвердження свідків, свідчать про те, що таке будівництво здійснено саме за істотної участі [PERSON] . На підставі вищевказаного, позивачка просить суд: 1. Визнати майно, а саме: домоволодіння загальна площа, якого дорівнює 142.49 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки домоволодіння, що належить Позивачу за законом. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2021 р. відкрито провадження у цій справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, встановлений сторонам строк для надання заяв по суті спору. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2022 р., задоволено клопотання позивачки, та постановлено: витребувати із Запорізького обласного державного нотаріального архіву копію договору відчуження (купівлі-продажу/дарування) будинку за адресою: [ADDRESS] , що був посвідчений між продавцем [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] (матір`ю позивачки) та покупцем, [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , у 2011 року. Листом Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 12.07.2022 р. вищевказана ухвала суду від 21.06.2022 р. не виконана, оскільки в ухвалі не зазначені реквізити договору - дата посвідчення договору, реєстровий номер договору, прізвище приватного нотаріуса, який посвідчував договір, або назва державної нотаріальної контори. Позивачкою, після надходження вищевказаного листа, повторно клопотання про витребування зазначеного вище договору купівлі-продажу із деталізацію інформації відносно цього договору, не заявлялося. Протокольною ухвалою суду від 18.01.2023 р. частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів, датоване 12.09.2021 р., та зобов`язано відповідача надати технічні паспорти спірного домоволодіння: який діяв станом на день укладення шлюбу та який діє наразі. В іншій частині заявлені в цьому клопотанні вимоги про витребування з Департаменту реєстраційних вимог Запорізької міської ради реєстраційної справи по спірному домоволодінню, за заявою представника позивача, залишені без розгляду. Протокольною ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2022 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Протокольною ухвалою суду від 13.09.2023 р., на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України, відмовлено в задоволені клопотання представника позивачки - адвоката Фельського С.Л. про прийняття до розгляду письмового доказу - копії експертного дослідження ринку нерухомості, датованого 07.06.2023 р., в зв`язку з порушенням строку подання доказів. Відповідач скористався своїм правом та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Частину домоволодіння (17/100 частини) № 23/22 по Піонерській/Красіна він придбав ще 2 вересня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу, тобто до укладення шлюбу з позивачкою. Домоволодіння, частка якого придбана в 2003 році, відповідно до договору купівлі- продажу складався з: житлового будинку, площею 52,1 кв.м. літ. А; житлового будинку площею 21,9 кв.м., літ Б; гаражів літ. В,Е; недобудованої літньої кухні літ. В1; сараю літ. 3; вбиральні літ. І,Н; душу літ. К; парканів № 1,8,9,10,11,13; замощення I, II; водопроводів № 4,5. З вересня 2003 року по вересень 2005 року він виконав наступні види робіт у належному йому будинку: загальна стяжка підлоги по всій площі будинку, штукатурка - монтаж гіпсокартону на стелі та підлогу, заміна цегляного перестінку, перестінок з гіпсокартону, встановлення нового перестінку, шпакльовка стін, фарбування стелі та клейка шпалер. Також за цей період часу були повністю встановлені в будинку нові вікна, замінено водогін та виконані роботи щодо стоковідведення. Була також здійснена реконструкція газопроводу зі встановленням нового придбаного ним газового обладнання (котел, колонка, газова варильна поверхня). Придбані нові унітаз, умивальник та ванна. Тобто, всі ці роботи ним були здійснені ще до укладення шлюбу з позивачкою і є його особистою власністю. \\ Також відповідач зазначив, що Протягом літа - осені 2006 року він самостійно виготовляв шлаколиті блоки, з яких невдовзі, навесні 2008 року, в спорудив гараж. У 2009 році, коли він підробляв на розгрузці ракушняка, по бартеру придбав 1000 л некондиційного матеріалу, з котрого в 2010 році він здійснив прибудову житлової кімнати та приміщення. Це була здійснена добудова до існуючого, належного йому будинку. Для подальшого оздоблення прибудов, мансарди, на початку квітня 2011 року він позичив у свого батька, [PERSON] , [INFO] грошові кошти в сумі 3000 доларів США. У свого брата - [PERSON] він позичив грошові кошти у сумі 1000 доларів США. Також він позичав для цієї мети грошові кошти у [PERSON] , грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Також невелику безповоротну фінансову допомогу на здійснення прибудов йому надав його молодший брат [PERSON] . Після чого, в квітні 2011 року він почав працювати над будівництвом мансардної частини будинку. Наприкінці червня 2011 року позивачка звернулася до цього за допомогою з проханням допомогти її матері з визначенням підробленої валюти та забезпечити безпеку - транспортування грошових коштів, які вона мала отримати за продажу будинку. Зараз це позивачка трактує як факт отримання ним грошових коштів від її матері. Проте, це не відповідає дійсності і не підтверджено жодним доказом. На той час вже практично всі будівельні роботи були ним завершені. На грошові кошти, які належали позивачці були придбані фарба, шпалери, ламінат, плінтус для виконання оздоблювальних робіт в кімнаті на першому поверсі. Після чого, в цій новій кімнати почала мешкати їх з позивачкою старша донька. На сьогоднішній день, будинок та гараж мають вигляд об`єкта незавершеного будівництва та не має високої грошової цінності. Це є прибудови, виконані ним власними силами та за власні кошти. До того ж, прибудови до житлового будинку незавершені в повному обсязі та потребують подальших вкладень та ремонту. У березні 2020 року він замовив новий технічний паспорт на будинок, з урахуванням нових прибудов. Всі втрати на оформлення він ніс самостійно. Позивачка також не вклала в це своїх грошових коштів. Після того, як документи були виготовлені, він подав їх до ЦНАП для подальшої реєстрації 15.02.2021 року, що підтверджує копія чеку на оплату послуг. Проте, йому було відмовлено у державній реєстрації нового технічного паспорту у зв`язку з тим, що даний документ містив помилки. Відповідно до нового технічного паспорту від 19 листопада 2021 року, час здійснення прибудов до будинку: прибудова літ. Б1 була здійснена у 2010 році, мансарда МС - у 2011 році, гараж літ. С - у 2008 році. Саме ці новостворені об`єкти були споруджені за час спільного шлюбу і тому на ці об`єкти позивачка має право вимагати визнання права сумісної власності, а не на весь будинок в цілому. Відповідач зазначив, що неодноразово пропонував позивачці мешкати в окремо визначеній частині належного йому житлового будинку. Також він не проти того, щоб у будинку мешкали їх доньки, які самі цього бажають. Він не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на частку новостворених добудов до належного його будинку, на який вона не має права, оскільки він придбав його задовго до їх шлюбу. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов, з підстав, зазначених в ньому. Вважає, що в частку домоволодіння, належної відповідачем входить житловий будинок Б, яким сторони користувалися, після реконструкції він введений в експлуатацію, оскільки подано декларацію і її зареєстровано. Зазначив, що розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 1 038 500,00 грн. Відповідач та його представниця заперечували відносно позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні, в зв`язку з їх необґрунтованістю. Також просили врахувати, що декларація про готовність до експлуатації об`єкта не відповідає технічному паспорту. Суд, вислухав пояснення представника позивачки, відповідача та його представницю, дослідивши матеріали справи та інші докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2021 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОП «ЗМБТІ» 19.09.2003 р., копії договору купівлі-продажу від 02.09.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняк О.С., відповідач [PERSON] 02.09.2003 р. набув у власність 17/100 частки домоволодіння за адресою: за адресою: [ADDRESS] . В даних реєстрах зазначено, що площа земельної ділянки на якій знаходиться домоволодіння - 850 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 110266, вартість самочинно збудованого майна 18563. Право власності на дану частку зареєстровано за відповідачем 19.09.2003 р. Відповідно до зазначеного договору, на згаданій земельній ділянці розташовано: житловий будинок, пл.52,1 кв.м, стіни глинобитні обкладені цеглою, на плані А; житловий будинок, пл.21,9 кв.м, стіни глинобитні обкладені цеглою, на плані Б; гаражі, на плані В, Е; недобудована літня кухня, на плані В1; сарай, на плані 3; вбиральні, на плані І, Н; душ, на плані К; паркани, на плані № 1, 8, 9, 10, 11,13; замощення, на плані I, II; водопроводи, на плані № 4, 5. Вартість частки, що відчужується - 6921 грн., продаж здійснено за 22790 грн. Сторони по справі з 04.11.2005 р. по 20.11.2020 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2020 р. по справі №333/4679/20. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] , [NUMBER] . Місце проживання сторін по справі та їх дітей зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів сторін, будинкової книги. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зі змінами станом на 19.09.2003., на земельній ділянці, загальною площею 850 кв.м., за вищевказаною адресою розташовані: тиблові будинки А,Б; гаражі Е,В; літня кухня В-1; вбиральні І,Н, сарай 3; душ К; замощення 1,11; водопроводи 4,5; зливні ями №6,7; паркани №1,8,9, 11,13. Всього під забудовою - 289 кв.м., з них під житловий будинок - 209 кв.м., під інші службові споруди - 80 кв.м, піж садом 113 кв.м. Будинок літ. Б складається з двох кімнат, кухні, загальна площа будинку 33,3 кв.м., житлова - 21,9 кв.м. З відповіді Районної адміністрації Запорізької міської ради від 27.08.2021 р. на адвокатський запит представника позивача, вбачається, станом на день надання відповіді, [PERSON] не звертався до їх установи з питань оформлення права власності/введення в експлуатацію/присвоєння поштової адреси на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 09.04.2020 р. [PERSON] подав до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками, а саме: реконструкцію житлового будинку та господарських будівель за вищевказаною адресою. Зазначено, що адреса буде присвоєна після отримання права на виконання будівельних робіт. Основні показники об`єкта будівництва: загальна площа житлового будинку 127,4 кв.м., житлова площа - 55,8 кв.м., поверховість житлового будинку - 1 з масандрою, площа гаражу 22,0 кв.м. Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією - 500000,00 грн., в тому числі будівельні роботи - 50000,00 грн. 31.07.2020 р. Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками. Відповідно до якої, [PERSON] здійснив реконструкцію житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . Під час реконструкції здійснено: демонтаж та монтаж огороджувальних конструкцій. Демонтаж та монтаж дверних та віконних блоків, заміна інженерних мереж та сантехнічного обладнання, опоряджувальні роботи. Проект будівництва затверджений 07.04.2020 р. Дата будівництва 10.04.2020 р., 12.06.2020 р., строк введення об`єкту в експлуатацію 3 квартал 2020 р. За результатами проведеної ТОВ «ТИХЕЯ ПРОЕКТ» технічної інвентаризації об`єкта встановлено: опис об`єкта: несучі конструкції фундамент - бетон. стіни - газобетон; перекриття - бетон: огороджувальні конструкції газобетон: фасади газобетон. Перелік інженерногообладнання об`єкта: холодне та гаряче водопостачання, водовідведення; вид індивідуальних опалювальних установок - електричне. Загальна площа об`єкта, кв. метрів: житловий будинок - 132,0; гараж - 23,21. Кількість поверхів - 1 з масандрою, матеріали стін - газобетон. Кількість квартир в будинку - 1, чотирикімнатна, загальною площею 132,0, житловою площею - 55,00. Основні показники об`єкта: Загальна площа об`єкта - 132 кв.м, житлова - 55,00 кв.м., допоміжна площа - 77,00, кількість кімнат - 4, 1 поверх масандрою, площа гаражу - 23,21 кв.м. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію - 50000,00 грн. Вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , складеного ТОВ «ЗМБТІ» 19.11.2021 р., власниками його ( за даними ТОВ «ЗМБТІ» станом на 01.01.2013 р.) є [PERSON] - 21/100, [PERSON] - 17/100, [PERSON] - 31/50. З даного паспорту та витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації , вбачається, що дане домоволодіння входить: житловий будинок А - загальною площею 120,1 кв.м., з прибудовами а, а-1, а-3, а-4, верандою а-2, ; житловий будинок Б - загальною площею 115,8 кв.м. з прибудовами б; житлова прибудовою Б-1, масандрою; гаражі В (площа 21,8 кв.м.), Е (площа основи 29,1 кв.м), С (площа основи 23); сараї В-1, М; вбиральні Н,О; намети Л,Р, паркани №1,10,11,12,14,15,16; водопроводи - №4,5; зливні ями 6,7; ворота 8,9, хвіртка №13; підпірна стінка №17; барбекю - №18, замощення. Загальна площа земельної ділянки - 863 кв.м., на ній всього під забудовою - 367 кв.м., під основною будівлею - 241 кв.м., господарські допоміжні будівлі і споруди - 126 кв.м., під двором - 496 кв.м. В житловому будинку Б та житлові прибудові Б-1 розміщені: коридор №1 площею 5,4 кв.м.; санвузол №2 - 4,7 кв.м., кухня №3 - 9,2 кв., кімната №4 - 12,3 кв.м., кімната №5 -11,00 кв.м., хол №6 - 6,2 кв.м, сходи №7 - 5,1 кв.м., коридор 8 - 5,4 кв.м., кімната №9 - 19,6 кв.м, санвузол 10 - 3,9 кв.м., комора 11 - 4,1 кв.м., комора 12 - 6,6 кв.м., веранда 13 - 6,0 кв.м, комора №14 - 2,7 кв.м, кімната №15 - 13,6 кв.м. Загальна площа в житловому будинку Б та в житловій прибудові Б-1 - 115,8 кв.м., житлова - 56,5 кв.м., допоміжна - 59,3 кв.м. Відповідно до характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , викладеній у вищевказаному технічному паспорті на будинок, складеного ТОВ «ЗМБТІ» 19.11.2021 р., житловий будинок А споруджений в 1928 р., прибудова а - 1928 р., прибудова а-1, ганок цегляний та козирок металевий до літери а-1 - 1965 р.н., веранда а-2 - 1979 р., прибудова а-3 - 1979 р., прибудова а-4 - 1995 р.н.; житловий будинок Б - 1926 р., прибудова б - 1966 р., житлова прибудова 2010 р. - 2010 р., масандра -2011 р.; гараж В - 1979 р.н., оглядова яма в літ. В - 1979 р., сарай В-1 - 1979 р., гараж Е - 1981 р., оглядова яма в літ. Е - 1981 р., вбиральня Н - 1980 р.н., вбиральня О - 2005 р., сарай М -1990 р., ганнок бетонний до літ. М - 1990 р.н.; намет Л - 1990 р., намет Р - 1980, гараж С - 2008 р., паркан №1 - 1960 р., водопроводи №4,5, - 1980 р., зливні ями №6 - 1979 р. ворота №№8,9, паркани №10,11,12, 14, хвіртка №13 - 1980 р., паркани №15,16 - 2008 р., підпірна стінка №17 - 2008 р., барбекю №18 - 2008 р., замощення 1 - 1980 р., замощення 111 - 2008 р. Відповідачем до додаткових пояснень до відзиву на позов додано копії фотокарток, дослідивши які, суд приходить до висновку, що вони не є достовірними доказами у справі, оскільки не містяться дати фото фіксації об`єктів, зображених на них. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою позивачки. Їй відомо, що їх с позивачкою мати приблизно в 2010 р., точної дати не пам`ятає, продала свій будинок в районі Великого Лугу в Запоріжжі, та кошти від продажу будинку 20000,00 доларів США передала відповідачу, для будівництва будинку. При самій передачі коштів, свідок не була присутня. При укладанні договору купівлі-продажу будинку вона також не була присутня. Дані обставини відомі їй зі слів матері, сестри. Після отримання [PERSON] цих коштів будівництво спірного домоволодіння пришвидшилося. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є чоловіком сестри позивачки - [PERSON] та зятем позивачки. Йому відомо, що близько років десять тому, на словах його теща пообіцяла його дружині подарувати свій будинок, але потім продала його, а гроші віддала [PERSON] . Свідок не був присутній при переданні коштів. З якою метою передали кошти відповідачу, як останній розпорядився цими коштами, він також не знає. Суд критично ставиться до пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , відносно повідомлених ними обставин щодо передання матір`ю позивачки грошових коштів відповідачу, оскільки вони не були безпосередніми свідками цих обставин, про які їм стало відомо зі слів інших осіб. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є подругою відповідача, також знайома з позивачкою. В гостях у відповідача була декілька разів. Їй відомо, що відповідач вже давно купив будинок на мікрорайоні Космос в м. Запоріжжі. Потім одружився на позивачці. Він офіційно працював, отримував зарплатню, тому постійно щось будував на придбаному домоволодінні, що будинок ставав все краще і краще. Також в 2011 р. вона йому під розписку давала кошти в борг - 3000 доларів США, наразі ці кошти він ще не повернув. Також він позичав гроші в своїх батька та брата для продовження будівництва. Згідно з копією розписки від 07.04.2011 р. [PERSON] , взяв в борг у [PERSON] суму коштів - 1000,00 доларів США, зобов`язавшись повернути позичені кошти зі своєї частки грошей, які будуть отримані від продажу батьківської квартири. Суд критично ставиться до цієї розписки, оскільки вимога суду про надання оригіналу розписки суду не виконано. Згідно з копією розписки від 10.04.2011 р. [PERSON] , взяв в борг у [PERSON] суму коштів - 3000,00 доларів США, зобов`язавшись повернути позичені кошти зі своєї частки грошей, які будуть отримані від продажу батьківської квартири. Відповідно до копії постанови Запорізького апеляційного суду від 21.07.2023 р. по справі 333/2036/22 (наданої відповідачем з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку подання даного доказу, з якими суд погодився), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено 1/2 частка вартості комунальних послуг, утримання будинку за вищевказаною адресою. Відповідно до частини першої статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Так, положеннями статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, а майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Конструкція статей 60, 70 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) та є сталим у судовій практиці при вирішенні спірних правовідносин. Таким чином, вирішуючи питання про поділ майна подружжя, встановивши факт набуття цього майна подружжям у період перебування в шлюбі, застосуванню підлягають положення статей 60, 70 СК України з урахуванням презумпції спільності права власності подружжя на майно. Визначення режиму особистої приватної власності майна одного з подружжя передбачено у статті 57 СК України, відповідно до якої особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі статтею 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно доправових висновків, викладених в Постанові Верховного Суду по справі № 154/2487/16 від 30 серпня 2022року. Втручання у право власності може бути визнано обґрунтованим та здійсненим із дотриманням балансу інтересів подружжя у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що привели до істотного збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у кожній конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх її обставин. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної власності, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником. Із системного аналізу норм статей 57, 60, 63, 66-68, 70 СК України випливає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними. Ці вимоги застосовуються і у разі, якщо особиста приватна власність одного з подружжя зазнала перетворень і збільшилася у вартості, однак таке збільшення не було істотним, то інший з подружжя, не власник, має право на відповідну частину збільшення вартості такого майна, якщо воно пов`язане з вкладенням у об`єкт особистої приватної власності спільних коштів подружжя за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Позивачка просить визнати майно, а саме: домоволодіння загальна площа, якого дорівнює 142.49 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З матеріалів справи вбачається, відповідач з 2003 р. є співвласником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , і власником 17/100 частки цього домоволодіння. Належно підтверджених актуальних відомостей, кому належить інша частка домоволодіння, сторонами суду не надано. За даними оновленого технічного паспорту, які вказані ТОВ «ЗМБТІ» з урахуванням інформації яка наявна станом на 2013 р., домоволодіння за вищевказаною адресою належить: [PERSON] - частка власності у домоволодінні 21/100, [PERSON] - 17/100, [PERSON] - 31/50. На земельній ділянці, на якій розташоване домоволодіння, відповідно до технічної документації, знаходяться два житлових будинка А, Б, до останнього прибудована житлова прибудова Б-1, декілька гаражів, інших господарських будівель та споруд. Відповідно до доказів, які містяться в матеріалах справи, частки співвласниками, в тому числі [PERSON] , не виділялися в натурі, порядок користування житлових та господарських об`єктів в цьому домоволодінні між його співвласниками не встановлювався, тому з наданих доказів не можливо визначити, які об`єкти в цьому домоволодінні входять в 17/100 частки домоволодіння, належної відповідачу [PERSON] . Інші співвласники даного домоволодіння до участі у справі позивачкою не залучалися. Також не обґрунтована позивачкою належними доказами наявність за вищевказаною адресою домоволодіння, загальною площею 142,49 кв.м., яке вона просить визнати спільною сумісною власністю подружжя. В позові позивачка також не конкретизує, який самі об`єкти з домоволодіння, з урахуванням наявної технічної документації домоволодіння, збільшилися, змінилися, були побудовані. З досліджених судом доказів вбачається, що в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , під час перебування сторонами у шлюбу проводились реконструкція житлового будинку, при цьому якого саме, ні в повідомлені про початок будівництва, ні в Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, не зазначено. Технічні характеристики реконструйованого будинку, зазначені в Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, різняться з технічними характеристиками об`єктів домоволодіння, в технічному паспорті, виготовленому після реєстрації цієї Декларації. Дані суперечності сторонами не усунуті. Заявлена в позові вимога про стягнення грошової компенсації не конкретизована, оскільки не зазначено, яка сума має бути їй сплачена в якості компенсації. Вже під час розгляду справи по суті, представником позивача в клопотанні про долучення доказів заявлено, що сума грошової компенсації становить 1038 500,00 грн., при цьому позовні вимоги позивачем в установленому законодавством порядку та строки не уточнювалися; належними доказами, поданими в установлені законодавством строки, зазначена сума не підтверджена. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані належними, достатніми, достовірними доказами, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed