Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

22.12.2023 позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у фактичних шлюбних відносинах у сторін в 2012 році народилася донька, однак спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з чим відповідач покинув родину, з донькою не бачиться тривалий час, не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги, ні в матеріальній, ні в натуральній формі, дитина проживає з нею. Стверджує, що рішенням суду відповідача позбавлено батьківських прав щодо доньки, проте це його не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. Сторони в судове засідання не з`явилися, від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. У відзиві відповідач просить врахувати, що не відмовлявся від сплати аліментів на утримання дитини, однак позивачка ніколи до нього з цим питанням не зверталася. Зазначив, що у зв`язку з війною змушений був переїхати з м. Харкова за кордон, до Словаччини, де проживає разом з дружиною та сином, [INFO] . Просив при визначенні розміру аліментів врахувати, що його житло в м. Харкові, як і підприємство, зруйноване, останнє перестало приносити ті прибутки, які були до війни, однак не припинило роботу тощо. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повторно 15.11.2022 стверджується, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] є позивака та відповідачка. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.05.2017 у справі №644/8665/16-ц відповідача позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 12.06.2017. Довідкою від 12.08.2022 №2106-7501208941 підтверджується взяття на облік [PERSON] , [INFO] , як внутрішньо переміщеної особи з м. Харкова, на фактичне місце проживання [ADDRESS] . За адресою [ADDRESS] позивачка з дитиною орендує квартиру (строком на 6 місяців) за 400 доларів США в місяць, що стверджується договором оренди від 30.05.2023. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач наразі перебуває з дружиною, [PERSON] , за кордоном, на його утриманні є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Відомостей про місце роботи відповідача, зокрема про підприємство, власником якого він є, а також про розмір отримуваного ним доходу, під час судового розгляду здобуто не було. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що твердження відповідача, про те, що питання утримання дитини між ним та позивачкою вирішено не підтверджено ніякими доказами. В свою чергу, стягнення аліментів на утримання дитини в судовому порядку не потребує обов`язкового досудового врегулювання. З огляду на вищевказане вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки у частці від доходу (заробітку) останнього підлягає до задоволення з визначенням такої у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі вказаної пільги позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Відтак суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд судом вимоги немайнового характеру. За ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved