Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] 25.10.2023 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами за порушення та невиконання відповідачем ТОВ "Енера Вінниця" укладеного договору про постачання електричної енергії, факт укладення якого підтверджено судовими рішеннями по справах №130/2553/19 та №130/893/20, стягнути з останнього матеріальну шкоду в сумі 48724 грн, як суму стягнутих з нього грошей, та моральну шкоду в сумі 450000 грн за відключення його від постачання електричної енергії за 2021-2023 роки по сьогоднішній день. В обгрунтуванні позову вказав обставини того, що подає його до суду на виконання постанови Апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2023 року в справі №130/2829/22, згідно якої суд відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що замість того, щоб\~ представити докази в своєму позові, позивач просто зазначає де ці докази знаходяться. Між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії. При розгляді в суді справ №130/893/20, №130/1505/21, №130/3071/21 та інших відповідач постійно вводить суд\~ в оману, зазначаючи, що укладений договір набув чинності, а його умови почали виконуватися. Він на протязі 2019-2023 років був не взмозі спростувати цю брехню внаслідок пандемії COVID-19, війни, відмови відповідача надати йому додаток №1 до договору, тому він робить це в даному позові.\~ Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 30.10.2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.11.2023 року за клопотанням позивача визначено подальший розгляд даної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20.11.2023 року представником відповідача ТОВ "Енера Вінниця" подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого останній просив позовну заяву [PERSON] залишити без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України. Також вказав, що ТОВ "Енера Вінниця" повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, вважає їх безпідставними та не обгрунтованими, заперечує проти їх задоволення. Позивачу [PERSON] здійснюється постачання електроенергії за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов публічного договору приєднання Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № [NUMBER] . Факт наявності між сторонами вказаних договірних відносин доведено відповідачем у судах першої та апеляційної інстанції в справах №130/893/20 та №130/2553/19, судовими рішеннями у яких встановлено, що між сторонами укладено договір №20360553 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових споживачів) шляхом приєднання відповідача до умов публічного договору приєднання, а факт споживання електричної енергії та оплата виставлених рахунків свідчить про приєднання відповідача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Факт укладення між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є безспірним в силу вимог ст.82 ЦПК України, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зауважив, що на розгляді\~ Жмеринського міськрайонного суду перебуває справа за №130/2289/23 про стягнення шкоди за обман суду при розгляді справ №130/893/20, №130/1505/21. У вказаній справі позивач обгрунтовує свої позовні вимоги підставами та обставинами, тотожними справі №130/2289/23, а саме 1) "між сторонами укладено договір постачання електричної енергії"; 2) "цей договір набирає чинності, а його умови починають виконуватися …"; 3) "при розгляді справ №130/893/20, №130/1505/21, відповідач обдурив суд…"; 4) посилання на обставини пандемії COVID-19. Також тотожні матеріально-правові вимоги (предмет позову) стягнення шкоди. Зазначив, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області в справі №130/2289/23, позовні вимоги позивача залишено без задоволення. На момент подання вказаного відзиву, зазначене рішення суду не набрало законної сили, а тому у позивача є можливість оскаржити його в апеляційному порядку. Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Верховного суду від 08.02.2022 року №209/3085/20 (пункт 24). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 15.01.2024 року оголошено перерву в судовому засіданні та за клопотання позивача постановлено витребувати у відповідача копію укладеного з [PERSON] договору про постачання електричної енергії від 02.01.2019 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги. Вказав, що відповідач надав до суду примірник іншого договору, розміщеного на його офіційному сайті, у якому зазначена інша посадова особа, інші прізвища, без дати укладення даного договору. У своєму відзиві відповідач зазначає, що вимога позивача повністю співпадає з вимогою у справі №130/2289/23, однак відповідач не враховує, що назва його позову звучить, як виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 18.10.2023 року в справі №130/2829/22. Тобто у даному позові він усунув недоліки, на які вказав апеляційний суд і просить суд надати правову оцінку договору, чому відповідач постійно у відзивах посилається на укладення між ними договору від березня 2022 року, якщо між ними укладено договір у січні 2019 року. Суду слід з`ясувати, чому відповідач договір від січня 2019 року вважає примірником договору від березня 2022 року. Наданий на його вимогу договір є окремим договором, укладеним на його вимогу між\~ сторонами у справі, оскільки за однією адресою побутового споживача можливо укласти лише один договір про постачання електричної енергії. Зауважив, що він визнає, що між сторонами у справі укладений договір, який згідно ст.629 ЦК України підлягає виконанню, та що він три місяці не оплачував спожиту електричну енергію. Він приєднався до умов укладеного договору від січня 2019 року згідно надісланої йому попозиції та заяви-приєднання в липні 2022 року. Відповідач подав до суду до нього позовну заяву, згідно якої він порушив умови договору, однак такого договору до 2022 року не існувало. Вважає, що відповідач порушив п.3.3 умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 року. Щодо оспорюваної матеріальної шкоди зазначив, що її розмір визначений тим, що його відключено від електропостачання за умовом договору, якого він не укладав і з нього стягнуто матеріальну шкоду за порушення умов, до яких він не приєднувався. Оспорювана моральна шкода полягає в тому, що йому хочеться їсти, а він не має можливості приготувати їжу без електроенергії. Вказав, що йому невідомо чи є ТОВ "Енера Вінниця" єдиним постачальником електричної енергії в Україні. Просив задоволити його позов. Представник відповідача ТОВ "Енера Вінниця" Топольницький А.Й. даний позов не визнав у повному обсязі та вважав, що позовні вимоги [PERSON] підлягають залишенню без задоволення, й наявні підстави для закриття провадження в справі у зв`язку із набранням рішення суду в справі №130/2289/23 законної сили. Зазначив, що з даного позову випливає, що підставами є договір, до умов якого приєднався позивач, сторони ті самі, що у справі №130/2289/23, а також той самий предмет позову, тобто матеріально-правова вимога про стягнення коштів, тому у своєму відзиві сторона відповідача просила залишити даний позов без розгляду. Щодо обгрунтування позивачем своїх позовних вимог з посиланням на інші рішення судів, вважає, що дане обгрунтування позивача спрямоване на утилізування рішення судів, які набрали законної сили, що не відповідає цивільно-процесуальному законодавству, оскільки рішення, яке набрало законної сили не може братись під сумнів та підлягає обов`язковому виконанню. Пояснив, що НКРЕКП неодноразово вносились зміни до типового договору та позивачу [PERSON] на його вимогу неодноразорво направлявся письмовий примірник договору підписаний стороною відповідача, який відповідає типовому договору, що затверджений\~ НКРЕКП на момент звернення споживача з такою вимогою. Просив суд врахувати, що у своїй позовній заяві [PERSON] не посилається як на одну з підстав позову щодо різних редакцій договору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані учасниками справи у її матеріалах докази, суд вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення з таких підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 ЦК України, серед решти за приписами частини другої якої підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України). Відповідно ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями статей 525, 526 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. У відповідності до положень ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги включають, зокрема електропостачання. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (Правила). За змістом п.1.1.1 Правил учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Власник електричних мереж юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії, або юридична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі електричної енергії (п.1.1.2 Правил). У відповідності до п.8 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин 01.01.2019 року, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до п.1.2.8 розділу 1 Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Згідно ч.1-2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1,4 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. У відповідності до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.\~ Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2023 року в справі №130/2289/23 згідно відомостей, що містяться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, набуло законної сили 18.01.2024 року. Даним рішенням суду за результатом розгляду справи по суті надано правову оцінку оспорюваним позовним вимогам позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача ТОВ "Енера Вінниця" моральної шкоди з аналогічних підстав введення останнім суду в оману при розгляді цивільних справ №130/893/20, №130/1505/21 та інших, зазначаючи, що укладений між ними договір набрав чинності, а його умови почали виконуватися, які зазначені у позовній заяві в даній цивільній справі №130/2946/23, та які не були змінені заздалегідь позивачем у встановленому порядку заявою у письмовій формі до початку першого судового засідання в ній. Відповідну правову оцінку обґрунтованості позову судом здійснено на підставі представлених сторонами вказаної справи доказів, що з огляду на безпосередню участь [PERSON] у судовому розгляді справи №130/2289/23\~ жодним чином не позбавляло його можливості захисту власних прав та інтересів шляхом належного доведення власних доводів та спростування заперечень відповідача в суді першої інстанції або в апеляційному суді. У зв`язку з цим суд визначає, що висунення позивачем [PERSON] наразі вимог щодо визнання обставин того, що до укладання договору, розміщеного на веб-сайті відповідача та наданого його примірника до суду, між сторонами був укладений інший письмовий договір з іншими умовами та підписами; а також невиконання відповідачем вимог письмового договору, вчинено позивачем у непередбачений законом спосіб за власної бездіяльності як сторони даної цивільної справи в порушення принципів диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, а тому позов у цій частині вимог підлягає залишенню без задоволення. При цьому суд не погоджується з доводами сторони відповідача стосовно наявності на їх думку підстав закриття провадження у даній цивільній справі внаслідок участі в ній тих самих учасників, одного й того ж предмету позову та за тих самих підстав, оскільки заявлення позивачем [PERSON] додатково до меж позовних вимог у цивільній справі №130/2946/23 вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 48724 грн становить відмінний предмет спору майнового характеру у даній цивільній справі. Разом з тим, суд визнає недоведеним позивачем [PERSON] жодної з визначених законом підстав відшкодування майнової шкоди за правомірності дій відповідача ТОВ "Енера Вінниця" щодо оспорюваної матеріальної шкоди в сумі 48724 грн, оскільки її розмір він пов`язує з раніше стягнутою судовими рішеннями заборгованістю за спожиту електричну енергію згідно судового наказу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2021 року та рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2021 року від 08.12.2020 року (а.с.3,9), які за даними Єдиного державного реєстру судових рішень набули законної сили 13.08.2021 року та 03.03.2021 року відповідно. Також судом зауважується, що позовна заява [PERSON] у даній цивільній справі заздалегідь не містила вказівок щодо порушення чи невиконання відповідачем ТОВ "Енера Вінниця" певних положень укладеного договору про постачання електроенергії, чим не є довільна вказівка на правочин, факт укладання якого підтверджено судововими рішеннями у справах №130/2553/19, №130/893/20. Тому згадувані твердження позивача [PERSON] безпосередньо\~ в судовому засіданні про те, що до укладання договору, розміщеного на веб-сайті відповідача та наданого його примірника до суду, між сторонами був укладений інший письмовий договір з іншими умовами та підписами; а також невиконання відповідачем саме окремих умов письмового договору, вчинено позивачем у непередбачений законом спосіб за власної бездіяльності як сторони даної цивільної справи в порушення принципів диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, а тому позов у цій частині вимог також підлягає залишенню без задоволення. При цьому суд визнає безпідставними доводи позивача [PERSON] стосовно здійснення ним у даному цивільному спорі усунення недоліків, які були визначені постановою Вінницького апеляційного суду від 18.10.2023 року в справі №130/2829/22, оскільки згадуване судове рішення суду апеляційної інстанції не містило пропозицій щодо усунення недоліків позовної заяви, а тому звернення з новим позовом за потреби захисту оспорюваного права передбачає процесуальний обов`язок позивача до чіткого та належного зазначення змісту та окреслення меж позовних вимог, а також викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто підстав власного позову, й за потреби зміни предмету або підстави позову вчиняти це у спосіб подання відповідної письмової заяви до визначеної законом стадії судового провадження, вимог чого позивач [PERSON] вочевидь не дотримався.\~\~\~ Доводи позивача та представлені ним докази не спростовують вказаних висновків суду. Таким чином, суд доходить висновку, що правові підстави для застосування у даному випадку положень статей 1166, 1167, 1172 ЦК України та відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 48724 грн та моральної шкоди в розмірі 450000 грн, враховуючи наявні у справі докази, відсутні, у зв`язку з чим позов у цій частині вимог задоволенню не підлягає. З урахуванням викладеного суд визначає, що позовні вимоги [PERSON] в межах їх первісного обгрунтування за змістом позовної заяви у даній цивільній справі до ТОВ "Енера Вінниця" слід залишити без задоволення в повному обсязі. Оскільки позивач [PERSON] з визначених законом підстав при подачі позову за предметом спору про захист прав споживачів звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed