Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на транспортний засіб Toyota Land Cruiser, 2000 року випуску, чорного кольору, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] з 2010 року користується автомобілем Toyota\~Land\~Cruiser\~на підставі\~довіреності від\~07.08.2010р.,\~яка видана\~ онуку\~ [PERSON] ,\~посвідченою приватним\~нотаріусом Золотоніського\~міського нотаріального\~округу Сахно\~В.І. Вказана довіреність була видана строком до 07.08.2020 року, однак [INFO] [PERSON] померла, а її дочка [PERSON] , яка є спадкоємцем прийнявши спадщину після смерті своєї матері не виявила жодного наміру оформити свої спадкові права на вказаний автомобіль. Таким чином з 01.10.2013р. припинився усний договір доручення та припинилося представництво по довіреності, а позивач, як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, продовжив відкрито та безперервно володіти автомобілем. На даний час транспортний засіб знаходиться у фактичному володінні позивача, останній користується ним, здійснює його догляд та ремонт, однак не має можливості належним чином оформити своє право власності на нього. За цих підстав, посилаючись на норми ст. 344 ЦК України, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 27.10.2023р. відкрито провадження в порядку загального провадження, призначено підготовче засідання. вказаною ухвалою відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву та повідомлено відповідача, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Вказана ухвала судді із копією позовної заяви та доданих документів вручена відповідачу [PERSON] 04.11.2023р., що стверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. На адресу суду 03.11.2023р. надійшла заява [PERSON] , відповідно до якої остання вказала, що вона є спадкоємцем померлої [PERSON] , отримала спадщину на її майно, їй нічого не відомо про взаємовідносини між [PERSON] та [PERSON] та вона просить розгляд справи проводити за її відсутності. Жодних заперечень щодо позовних вимог відповідач не надала. Ухвалою суду від 08.12.2023р. підготовче провадження по цій цивільній справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав у повному обсязі з підстав, які вказані у позовній заяві, просив суд врахувати пояснення свідків, які допитані у судовому засіданні. Також вказував, що позивач користується вказаним автомобілем відкрито, без жодних претензій від [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він є двоюрідним братом [PERSON] та йому відомо, що [PERSON] у 2010 році видала довіреність, за якою уповноважила [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися від її імені автомобілем Toyota Land Cruiser, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Фактично автомобілем користується [PERSON] , який здійснює його технічне обслуговування та здійснює догляд за ним. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач є братом його дружини. [PERSON] він знає з 2011 року та позивач користувався вказаним автомобілем ще до їх знайомства. Автомобіль був оформлений на бабусю позивача і хоча вона померла, позивач продовжує користуватися цим автомобілем. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її сином. [PERSON] є рідною сестрою покійного чоловіка свідка, яка успадкувала майно після смерті [PERSON] , однак жодних претензій з приводу автомобіля вона ніколи не заявляла. У 2010 році [PERSON] вирішила передати вказаний автомобіль позивачу, який обслуговував і користувався вказаним автомобілем весь час. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сестрою позивача, а [PERSON] є її бабусею. За свого життя бабуся подарувала їм автомобіль, яким фактично користувався позивач, здійснював догляд за ним, здійснював технічне обслуговування. Жодних претензій від [PERSON] з приводу користування вказаним автомобілем ні вони ні позивач не отримували. Суд, вислухавши думку представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , автомобіль Toyota Land Cruiser, 2000 року випуску, чорного кольору, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] . Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Золотонісього міського нотаріального округу Сахно В.І., яка зареєстрована в реєстрі за №3128, наявність якої стверджується також витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей за №15496446, [PERSON] уповноважила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розпоряджатись від її імені (продати, обміняти, заставляти, здавати в оренду) автомобілем Toyota Land Cruiser, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно із свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ) [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за №324. Як вбачається із матеріалів справи спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка визнала факт прийняття спадщини після смерті своєї матері. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Статтею 41 Конституції України\~проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Згідно\~із ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Пунктом 66 Постанови Великої Палати ВС від 14.05.2019 року (Справа № 910/17274/17) визначено, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК України, а також частини 4\~ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, доказуванню підлягають, зокрема, такі обставини: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час\~ухвалення рішення суду. Таким чином, зміст\~статті 344 ЦК України\~встановлює, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити з того, що задоволення таких позовних вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Суд встановив, що відсутні спірні питання про право власності на автомобіль між позивачем та відповідачем, оскільки є проблема тільки із реєстрацією транспортного засобу, який зареєстрований за померлою особою, а спадкоємець не цікавиться долею цього майна, не має наміру оформляти свої спадкові права на нього та не набув відповідних прав на нього у встановленому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно, з 2010 року володіє цим автомобілем відкрито, безперервно, осіб, які б заявили свої права на це майно не встановлено, тому за ним може бути визнано право власності на це рухоме майно за набувальною давністю згідно із ст. 344\~ЦК України. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved