Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , просить визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батьків, [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до [PERSON] , просять встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його батька [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , право власності на 1/12 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , що померла [INFO] , право власності на 1/3 частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , право власності на 1/12 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , що померла [INFO] , право власності на 1/3 частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] \~ позовні\~ вимоги\~обґрунтовує тим,\~що її батькам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належав будинок [ADDRESS] , збудований ними за час шлюбу за спільні кошти подружжя та введений в експлуатацію на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №545 від 17 червня 1998 року «Про експлуатацію самовільно здійсненої прибудови до будинку [ADDRESS] та збудованого окремостоячого житлового будинку». Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 889 від 16 вересня 1998 року «Про присвоєння номера [ADDRESS] . На підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 889 від 16 вересня 1998 року видане свідоцтво серії [NUMBER] від 07 жовтня 1998 року про право власності на жилий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Проте, незважаючи на оформлення права власності на житловий будинок на [PERSON] , такий за правилами ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції від 1 квітня 1996 року належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , оскільки був збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя. [PERSON] помер [INFO] , заповіту не залишив, відповідно належну йому 1/2 частку в будинку [ADDRESS] успадкували на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України в рівних частках, тобто по 1/4 кожна, як спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] , які проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляли про відмову від спадщини. Отже після смерті батька [PERSON] успадкувала частину належного йому майна і стала власницею 1/4 частки будинку [ADDRESS] , а її матір [PERSON] стала власницею 3/4 часток цього будинку. [INFO] померла [PERSON] , яка на випадок своєї смерті заповітом, посвідченим Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 12 лютого 2015 року за реєстровим №3-339, заповіла належне їй майно [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, оскільки [PERSON] народилася [INFO] , станом на 04 травня 2017 року, день відкриття спадщини, їй виповнилося 58 років 4 місяці, згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона є особою, яка досягла пенсійного віку, а тому є непрацездатною, у зв`язку з чим має право на обов`язкову частку у спадщині матері незважаючи на зміст заповіту. 14 листопада 2017 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] серії [NUMBER] , реєстровий №3-3905, [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] серії [NUMBER] , реєстровий №3-3906, [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2021 року у справі № 463/1031/19, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 05 липня 2022 року, вказані свідоцтва визнані недійсними. При цьому, Верховний Суд в постанові від 05 липня 2022 року зазначив, що після смерті [PERSON] частка [PERSON] у праві власності на житловий будинок склала 3/8 частин (1/4 частина житлового будинку, успадкована після смерті батька, + 1/8 обов`язкова частка у спадщині після смерті матері). Частка [PERSON] та [PERSON] за заповітом після смерті [PERSON] склала по 5/16 часток. 31 серпня 2022 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. за заявою [PERSON] зареєстровано спадкову справу [PERSON] за № 69629197. Постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 31 серпня 2022 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить її батькові [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на це майно. Крім того, постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 31 серпня 2022 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю виділеної частки у спільному майні подружжя та реєстрації права власності на частку [PERSON] у спільному майні подружжя. З урахуванням наведеного позивач змушена звертатися до суду із позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно, які просить задовольнити. Ухвалою від 11.11.2022 постановлено вказану справу прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 05.12.2022, яке у зв`язку з неявкою відповідачів було відкладено на 01.02.2023. 14.12.2022 від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.72-98), у якому остання просить відмовити [PERSON] у позовних вимогах у зв`язку із неналежним розрахунком часток у спадковому майні та у зв`язку із пропуском нею строків позовної давності. Зазначає, що вимога [PERSON] про визнання за нею 1/4 будинку за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є необґрунтованою, оскільки визначена без врахування частки його сина (батька відповідачів у справі) [PERSON] у даному майні, який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки усі члени родини на час відкриття спадщини проживали в одному будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] , вели спільно господарство, здійснювали утримання господарських споруд, земельної ділянки кадастровий номер 4610137200:08:008:0085, на якій розташовані два житлових будинки, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] та житловий будинок по [ADDRESS] . Щодо вимог про визнання за [PERSON] права власності на 1/8 обов`язкової частки у спадщині після смерті матері, а саме: будинку по [ADDRESS] , то вважає, що оскільки ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років, отримання особою пенсії на пільгових умовах не свідчить про її непрацездатність, а тому в особи, яка на момент відкриття спадщини не досягла встановленого чинним законодавством пенсійного віку, але має право на отримання пенсії на пільгових умовах, право на обов`язкову частку в спадщині не виникає. Крім того, враховуючи той факт, що [PERSON] успадкував 1/3 частки після смерті [PERSON] у будинку за адресою [ADDRESS] від усього будинку), то і частка [PERSON] у спадщині після смерті чоловіка становила не 1/2 як зазначає позивач (1/4 від усього будинку), а 1/3 частки [PERSON] (1/6 частки від усього будинку), тому розрахунок щодо 1/8 обов`язкової частки після смерті матері є не вірним. Вважає, що з врахуванням 1/3, яку успадкував [PERSON] розрахунок повинен бути наступний: 2/3 частини будинку в цілому розділяється між трьома спадкоємцями за законом = 2/3:3= 2/3*1/3=2/9, оскільки обов`язкова частка встановлюється в розмірі половини частки, що спадкувалася б за законом, то 2/9:2=2/9*1/2=2/18=1/9. Крім цього, оскільки [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] не звернулася до суду з вимогою про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батька в строк 3 роки з дати його смерті, вважає, що вона пропустила строки позовної давності для звернення до суду з такою вимогою. 26.12.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.103-107), у якій останній звертає увагу на те, що згідно з довідками від 11 лютого 2019 року №1160 та №1161 на час смерті [PERSON] з ним проживали і були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , а тому покликання представника відповідачів на наявність третього спадкоємця, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] - [PERSON] є безпідставними і необґрунтованими, оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] не проживав, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, отже за правилами ст. ст. 1268, 1269 ЦК України відсутні передбачені законом підстави вважати його таким, що прийняв спадщину. Розрахунок належної позивачу частки у праві власності на житловий будинок на [ADDRESS] наведений у постанові Верховного Суду від 05 липня 2022 року у справі № 463/1031/19, тому вважає, що підстави для перерахунку розміру належної позивачу частки в цьому будинку у даній справі відсутні. Щодо строку позовної давності, то вважає, що такий слід відраховувати від дня відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину 31.08.2022, оскільки саме тоді позивач дізналася про порушення своїх прав, а не від дня смерті спадкодавця, як зазначає представник відповідача. Ухвалою підготовчого засідання 01.02.2023 постановлено в задоволенні клопотання представника відповідачів [PERSON] про витребування доказів відмовити; Клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задовольнити; Зобов`язати Обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» подати до суду протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали завірену копію інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] ; Зобов`язати Четверту Львівську державну нотаріальну контору подати до суду протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали завірені копії спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , зареєстрованої за №257, та спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , зареєстрованої за №69629197, а судове засідання відкладено на 22.03.2023. 15.02.2023 на виконання вимог ухвали від 01.02.2023 з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори надійшли копії спадкової справи №257 після смерті [PERSON] , та спадкової справи №496 після смерті [PERSON] . 15.03.2023 від представника відповідачів надійшло клопотання про об`єднання вказаної справи в одне провадження зі справою №463/310/23 (провадження №2/463/837/23) за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна конторі про визнання права власності на майно в порядку спадкування. [PERSON] \~та [PERSON] \~позовні вимоги\~обґрунтовують тим,\~що [INFO] помер їхній дідусь, [PERSON] , а [INFO] їхня бабуся, [PERSON] , яка мала у власності два житлових будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] . Будинок, що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON] набула на підставі Договору довічного утримання від 29 липня 1969 року, а будинок по [ADDRESS] виник внаслідок реконструкції літньої кухні будинковолодіння по [ADDRESS] . Однак дані будинки належали померлим [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, оскільки вони перебували у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 16 серпня 1954 року та збудований ними за час шлюбу на спільні кошти. [INFO] померла [PERSON] та залишила заповіт, на підставі якого 14 листопада 2017 року державним нотаріусом Четвертої Львівської нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за якими [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/2 будинку [ADDRESS] , однак такі рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 22 січня 2021 року були визнані недійсними. [PERSON] , батько позивачів, помер [INFO] . Він був сином їхнього покійного діда, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23 лютого 1956 року. [PERSON] та [PERSON] , як батько і син, проживали у спільному будинковолодінні по [ADDRESS] , спільно вели господарство, спільно обслуговували господарські споруди, які знаходяться у будинковолодінні та спільно проводили всі роботи, що стосувалися даного будинковолодіння, тому на час смерті [PERSON] його дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] були спадкоємцями першої черги на час його смерті. Оскільки [PERSON] проживав у спільному будинковолодінні разом з батьком [PERSON] , після його смерті заяву про відмову від спадщини не подавав, а тому спадщину прийняв, що відповідає положенням ст.1268, 1270 ЦК України, отже вважається таким, що успадкував належну йому частку майна і став власником 1/3 частки будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, оскільки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 10.12.2014, то не може звернутися за встановленням факту прийняття спадщини, між його сестрою [PERSON] та його дітьми [PERSON] і [PERSON] існує спір про право спадкування, тому останні як спадкоємці [PERSON] , які прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України так як з ним проживали та не заявили про відмову від неї, просять встановити факт прийняття спадщини їхнім батьком ( [PERSON] ) після смерті його батька ( [PERSON] ) в порядку позовного, а не окремого провадження. Померлому [PERSON] належала 1/2 частка будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . Цю частку успадкували 3 його спадкоємці - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частка [PERSON] становить 1/6 частку будинку в цілому. Відповідно [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті батька по 1/12 будинку, який знаходиться у [ADDRESS] . [PERSON] на час смерті на праві спільної сумісної власності належала 1/2 частка будинку та 1/6 частка вказаного будинку - після смерті її чоловіка [PERSON] , отже її частка становить 2/3 частки будинку у [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за заповітом прийняли спадщину, подавали заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , тому вважають, що їхня частка становить по 1/3 будинку по [ADDRESS] , належить співвласникам у такому співвідношенні: [PERSON] - 1/12 частка після смерті батька [PERSON] та 1/3 частка після смерті бабусі [PERSON] ; [PERSON] - 1/12 частка після смерті батька [PERSON] та 1/3 частка після смерті бабусі [PERSON] ; [PERSON] - 1/6 частка будинку після смерті батька [PERSON] . Оскільки між спадкоємцями існує спір про право спадкування, а також померлий [PERSON] та померлий [PERSON] за життя документально не оформили право власності, даний спір можливо вирішити лише у судовому порядку, тому просять позовні вимоги задовольнити. Ухвалою підготовчого засідання від 22.03.2023 постановлено справу №463/6904/22 (провадження №2/463/476/23) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування об`єднати в одне провадження зі справою №463/310/23 (провадження №2/463/837/23) за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна конторі про визнання права власності на майно в порядку спадкування, об`єднаній справі присвоїти №463/6904/22 (провадження №2/463/476/23); Клопотання про витребування доказів задовольнити; Зобов`язати Четверту Львівську державну нотаріальну контору подати до суду протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали завірені копії спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . У зв`язку з цим судове засіданні було відкладено на 04.05.2023, а в подальшому у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів на 21.06.2023 та за клопотанням відповідача на 27.07.2023. 14.04.2023 від представника [PERSON] надійшов відзив (т.2 а.с.2-4) на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] , у якому зазначено, що [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті його батька [PERSON] , а також про визнання за позивачами права власності на частки у спадковому майні після смерті [PERSON] , оскільки такі вимоги є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах Закону, а питання визначення кола спадкоємців після смерті [PERSON] було предметом дослідження у справі №463/1031/19 за позовом [PERSON] до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Крім цього, при визначенні розміру часток у спадковому майні позивачі не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06 липня 2022 року у справі № 463/1031/19, зокрема, в частині, що стосується права [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] , а також визначення розміру часток у спадковому майні, що належать спадкоємцям. Разом з цим [PERSON] не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на частки у спадковому майні після смерті [PERSON] , з врахуванням висновків Верховного Суду та розрахунку розміру належних позивачам часток, викладених у постанові від 06 липня 2022 року у справі № 463/1031/19. Зокрема, [PERSON] погоджується з висновками Верховного Суду про те, що частка [PERSON] та [PERSON] за заповітом після смерті [PERSON] склала по 5/16 часток. Проти задоволення позовних вимог в цій частині [PERSON] не заперечує, в іншій частині позовних вимог просить відмовити за безпідставністю. На виконання вимог ухвали від 01.02.2023 з Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на адресу суду 04.04.2023 надійшла інвентаризаційна справа на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а 05.04.2023 копія інвентаризаційної справи на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.05.2023 на виконання вимог ухвали від 22.03.2023 з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №633 після смерті [PERSON] . В підготовчому засіданні 27.07.2023 задоволено клопотання представника відповідачів про виклик свідків і з урахуванням думки учасників справи постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.08.2023, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 12.03.2024. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] заперечили частково з підстав, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] проти позову [PERSON] заперечили з підстав, викладених у відзиві, та просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] з підстав, викладених у їхній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторонами визнано та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] відповідно їхніми внуками (дітьми [PERSON] ). Крім цього, сторонами визнано та підтверджується матеріалами справи, що за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули право власності, зокрема на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстроване за [PERSON] , однак належало до спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.166), [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.140), [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.125). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 27.09.1975 (т.1 а.с.54) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де до дня смерті - 23.08.2008 був зареєстрований також [PERSON] (т.1 а.с.167 зворот) та з 21.10.1968 до дня смерті [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.126). [PERSON] з 01.12.1998 (т.1 а.с.52), а [PERSON] з 14.10.2004 (т.1 а.с.53) зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , де з 01.12.1998 до 20.01.2015 був зареєстрований також [PERSON] (т.1 а.с.93 зворот). Разом з тим, в ході розгляду справи, зокрема пояснень сторін та показів свідка [PERSON] встановлено, що хоча будинок [ADDRESS] є окремими об`єктами нерухомості, разом з тим останній переоблаштовано з літньої кухні, такі розміщені на одній земельній ділянці, мають спільне подвір`я, усі члени родини спілкувалися, дбали один про одного та фактично вели спільне господарство, що дає суду підстави вважати, що усі сторони постійно проживали разом із їхніми спадкодавцями на час відкриття спадщини, а тому згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. За вказаних обставин суд вважає встановленим, зокрема факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його батька [PERSON] , однак не вбачає підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в цій частині з урахуванням висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року №523/14489/15-ц, який відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинене враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин та відповідно до якого у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.6 постанови від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Предметом спору у цій справі є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який як зазначалося вище є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , оскільки набутий ними у власність за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахуванням наведеного на час смерті [INFO] [PERSON] йому належала на праві власності та відповідно увійшла до складу спадщини 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS] . З копії спадкової справи (т.1 а.с.163-175) вбачається, що на випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не складав, а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержали спадкоємці першої черги, а саме: його дружина [PERSON] та його діти [PERSON] і [PERSON] , частки кожного з яких у спадщині відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України є рівними та відповідно становлять 1/6 частку будинку за адресою: [ADDRESS] (належна спадкодавцю 1/2 частка будинку поділена на трьох спадкоємців). Таким чином після смерті [PERSON] його діти [PERSON] та [PERSON] стали власниками 1/6 частки будинку за адресою: [ADDRESS] , кожен, а його дружина [PERSON] 4/6 часток (1/6 частка в порядку спадкування + 1/2 частка у спільному майні подружжя). [INFO] помер [PERSON] , якому з урахуванням вищенаведеного на час смерті належала на праві власності та відповідно увійшла до складу спадщини 1/6 частина будинку за адресою: [ADDRESS] . З копії спадкової справи (т.2 а.с.38-47) вбачається, що на випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не складав, а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержали його діти [PERSON] та [PERSON] , а також його мати [PERSON] та дружина [PERSON] , які відповідно успадкували 1/18 частці будинку за адресою: [ADDRESS] , кожен (належна спадкодавцю 1/6 частка будинку поділена на трьох спадкоємців). Таким чином після смерті [PERSON] співвласникам будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/18 частці кожному, [PERSON] 13/18 часток (належні їй 4/6 (12/18) частки + 1/18 частка в порядку спадкування = 13/18), а [PERSON] 3/18 частки (=1/6 набутій в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] ). [PERSON] померла [INFO] . З копії спадкової справи (т.1 а.с.120-162) вбачається, що на випадок своєї смерті [PERSON] 12.02.2015 склала заповіт, яким належний їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS] заповіла своїм внукам: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. 14.11.2017 державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] серії [NUMBER] , реєстровий №3-3905, [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] серії [NUMBER] , реєстровий №3-3906, [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , які рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22.01.2021 (т.1 а.с.17-28) у справі № 463/1031/19, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 06.07.2022 (т.1 а.с.29-40) визнані недійсними з тих підстав, що такими порушено право [PERSON] на обов`язкову частку. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). [PERSON] , [INFO] , на день смерті своєї матері [PERSON] [INFO] , була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку відповідно до ст.26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції від 06 лютого 2017 року, якою встановлено, що право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними 57 років 6 місяців, якщо вони народилися з 1 жовтня 1958 року по [INFO] . Судом встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом після смерті [PERSON] мала б її дочка [PERSON] , а також її син [PERSON] , який не був живим на час відкриття спадщини, однак частка якого відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України перейшла до його дітей внуків [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Оскільки на час смерті [PERSON] їй належали на праві власності та відповідно увійшли до складу спадщини 13/18 часток будинку за адресою: [ADDRESS] частка спадщини кожного зі спадкоємців за законом становила б 13/36 часток будинку, відповідно обов`язкова частка [PERSON] у спадщині після смерті матері становить 13/72 часток будинку за адресою: [ADDRESS] , а решта спадщини, що становить 39/72 часток будинку (13/18(=52/72)-13/72) переходить до спадкоємців за заповітом, якими є [PERSON] та [PERSON] по 39/144 кожному. Таким чином\~після смерті\~ [PERSON] \~співвласникам будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ [PERSON] \~належить 50/144\~часток (1/6 (=24/144) частка набута в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] + 13/72 (=26/144) часток обов`язкова частка у спадщині після смерті матері [PERSON] ), а [PERSON] та [PERSON] - по 47/144 часток кожному (належні по 1/18 (=8/144) частці в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] + по 39/144 в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] ). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання за [PERSON] права власності на 50/144 частин житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , а за [PERSON] та [PERSON] по 47/144 частин житлового будинку [ADDRESS] за кожним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , а тому позовні вимоги усіх позивачів підлягають до часткового задоволення. При цьому, судом не можуть бути взяті до уваги посилання позивача [PERSON] на те, що Верховний Суд в постанові від 05 липня 2022 року зазначив, що після смерті [PERSON] частка [PERSON] у праві власності на житловий будинок склала 3/8 частин (1/4 частина житлового будинку, успадкована після смерті батька, + 1/8 обов`язкова частка у спадщині після смерті матері), частка [PERSON] та [PERSON] за заповітом після смерті [PERSON] склала по 5/16 часток, оскільки предметом позову у справі №463/1031/19 були свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані відповідачам, а не визнання права власності на майно. Крім цього, вказані частки розраховані без врахування факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] , оскільки такі не були предметом дослідження у цій справі. В той же час, безпідставним суд вважає і посилання відповідачів на пропуск [PERSON] позовної давності, оскільки як зазначалося вище, судом встановлено, що усі сторони постійно проживали разом із їхніми спадкодавцями на час відкриття спадщини, а тому згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. При цьому, абсурдним було б вважати батька відповідачів [PERSON] , таким, що в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , а його сестру, позивача у справі, [PERSON] за цих же обставин, такою, яка спадщину після його смерті не прийняла. Крім цього, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] понесла 1162 грн. 50 коп. судових витрат на сплату судового збору (т.1 а.с.1), а [PERSON] та [PERSON] по 1073 грн. 60 коп. кожен (т.1 а.с.189). Враховуючи наведене, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково на її користь з [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог по 565 грн. 11 коп. з кожного. Аналогічно пропорційно розміру задоволених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню з [PERSON] і понесені ними судові витрати в сумі 976 грн. 97 коп. на користь кожного з них. В той же час відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи вищенаведене, оскільки розмір судових витрат, що покладено на [PERSON] є більшим, а тому останню слід зобов`язати сплати [PERSON] та [PERSON] різницю в сумі 411 грн. 86 коп. (976 грн. 97 коп. 565 грн. 11 коп.) кожному.

Outcome: partial