Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] з позовом до Антонівської сільської ради Рівненської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги ообгрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивачки. Після смерті останньої залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,578 га, які знаходяться на території Великоцепцевицької (нині Антонівської) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. За життя [PERSON] , залишила заповіт, який посвідчений секретарем Антонівської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області Іщик Ж., 27.12.2004, який зареєстрований в реєстрі за №81, яким вона усе належне їй майно заповіла своїй дочці - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , позивачці стало відомо, що за життя спадкодавицею було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №078876 від 27.12.2005. А тому, оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору не має можливості, оскільки втрачений оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Окрім того, для спадкування за заповітом, має значення встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Так, маючи намір оформити належним чином спадщину щодо земельного паю та отримати свідоцтво про право на спадщину, який належав спадкодавиці, заявниця звернулася до нотаріальної контори, де отримала письмове роз`яснення про те, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка при написанні прізвища спадкодавиці, а саме: зазначено помилково прізвище « [PERSON] », тоді ж як згідно свідоцтва про смерть правильно - « [PERSON] ». А тому даний факт необхідно встановити в судовому порядку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 05 грудня 2023 року. Ухвалою Володимимрецького районного суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити. Представник Антонівської сільської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Що стосується факту належності правовстановлюючого документу, то судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] . Згідно відомостей про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.09.2023, земельні ділянки, загальною площею 1,578 га кадастрові номери 5620882200:04:001:0350; 5620882200:04:043:0115; 5620882200:04:018:0132; 5620882200:04:001:0140, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Великоцепцевицької (нині Антонівської) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ЯБ №078876 від 27.12.2005 року. Окрім того в заповіті від 27.12.2004, посвідченого секретарем Антонівської сільської ради, в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 06.10.1999, в свідоцтві про народження, серії [NUMBER] , прізвище спадкодавиці записане « [PERSON] ». На даний час нормативно-правові акти, що регулювали порядок видачі та заповнення державних актів втратили чинність, оскільки відповідно до п.п.9,10 Розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки здійснюється до 1 січня 2013 року. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Той факт, що даний державний акт на право приватної власності на землю належить спадкодавиці, стверджується, зокрема тим, що в державному акті та в свідоцтві про смерть збігаються ім`я особи та по батькові. А тому, суд рахує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії ЯБ №078876 від 27.12.2005, виданий на ім`я - « [PERSON] », належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, то судом встановлено наступне: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок, загальною площею 1,578 га кадастрові номери: 5620882200:04:001:0350; 5620882200:04:043:0115; 5620882200:04:018:0132; 5620882200:04:001:0140, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Великоцепцевицької (нині Антонівської) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, які належали останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ЯБ №078876 від 27.12.2005, що підтверджується записами у Відомостях про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.09.2023. За життя [PERSON] , залишила заповіт, який посвідчений секретарем Антонівської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області Іщик Ж., 27.12.2004, який зареєстрований в реєстрі за №81, яким вона усе належне їй майно заповіла своїй дочці - [PERSON] . Згідно довідки №1253/01-16 від 30.11.2023, виданої завідувачем Володимирецької державної нотаріальної контори №1253/01-16 від 30.11.2023, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у Володимирецькій державній нотаріальній конторі Рівненської області, згідно даних зі Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено. А як зазначено в роз`ясненні чинного законодавства, наданого Володимирецькою державною нотаріальною конторою №1254/01-16 від 30.11.2023, на усне звернення [PERSON] , щодо оформлення спадщини, після померлої " [INFO] матері, [PERSON] . Відповідно до п.4.12 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №295/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. А як зазначено у п.4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №295/5, свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. [PERSON] надала копію Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ№078876. На підставі вищевикладеного, останній рекомендовано для реалізації своїх спадкових прав, звернутись до суду з позовом про визнання права власності на вказані земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] , оскільки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено. Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтвержує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів, тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема : довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі). Згідно п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на рухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.(ст.392 ЦК України) Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України, визначають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадщину після смерті матері. Отже, способом захисту прав та інтересів позивача, у даному випадку, є визнання за ним права власності на спірне майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним сертифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації був замінений Державним актом. При цьому,\~ позивачка\~ [PERSON] \~є спадкоємцем\~майна \~за заповітом, у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню. Питання про повернення сплаченого\~\~при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. На підставі наведеного,

Outcome: approved