Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.02.1995 року. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім. 11.12.2009 року шлюб між ними розірвано. В цей час син навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу на денній формі навчання, не має можливості працювати, тому потребує матеріального утримання. Вважає, що відповідач, як батько, може надавати грошову допомогу синові у період навчання, тому просила стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення сином навчання або досягнення віку 23 років. У судове засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій заяві вимоги позову визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у визначеному позивачкою розмірі. Просив проводити розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав вимоги заявленого позову, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та навчається на денній формі навчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, оскільки відповідач визнав вимоги позову, підстав для відмови у прийнятті його визнання немає, суд, вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання або досягнення сином віку 23 років. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України шляхом стягнення на користь держави з відповідача судового збору, оскільки від сплати такого позивачка у цій справі звільнена. Водночас, особливості розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду урегульовані нормами ст. 142 цього Кодексу. Зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн (50% від 1211,20 грн). На підставі наведеного ст. 199 СК України,

Outcome: approved