Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Позивачі 25\~жовтня 2023\~року звернулись\~до Ленінського\~районного суду\~міста Дніпропетровська\~з вищезазначеним\~позовом,\~в якому\~просили визнати\~за [PERSON] \~право власності\~на \~частину кватири,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на \~частину кватири,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на \~частину кватири,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на частину кватири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивований\~тим,\~що квартира\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~знаходиться на\~тимчасово окупованій\~території.\~Позивачі є\~власниками вказаної\~квартири у\~рівних частках,\~тобто по\~ частині\~кожний,\~на підставі\~свідоцтва про\~право власності\~від 21\~січня 2015\~року.\~Під час\~бойових дій\~у м.\~Маріуполь Донецької області квартирна була суттєво пошкоджена або знищена, документи на вказану квартиру втрачені, оскільки залишились у цій квартирі. На сьогоднішній день у позивачів не має іншої можливості отримати документи, що посвідчують їх право власності на квартиру. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивачі не з`явились, натоміть їх представник адвокат Желдаков Я.І. письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі; прийняти рішення на розсуд суду; судові витрати по справі покласти на позивачів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69 кв.м., житловою площею 46 кв.м., належить у рівних частках, по частині, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер: [NUMBER] , виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради, 21 січня 2015 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 328375442 від 07 квітня 2023 року (а.с. 33-35). У відповіді\~Департаменту по\~роботі з\~активами Маріупольської\~міської ради\~від 18\~серпня 2023\~року №\~26-1576\~зазначено,\~що згідно\~з наказом\~Міністерства з\~питань Реінтеграції\~тимчасово окупованих\~територій від\~22\~грудня 2022\~року №\~309\~«Про затвердження\~Переліку територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією» вся\~територія Маріупольського\~району Донецької\~області (включно\~з м.\~Маріуполь)\~з 05\~березня 2022\~року визнана\~тимчасово окупованою\~російською федерацією.\~У зв`язку\~з військової\~агресією російської\~федерації проти\~України,\~через активні\~бойові дії,\~блокування та\~подальшу окупацію\~м.\~Маріуполя доступ\~до документів,\~які перебувають\~на обліку\~Департаменту по\~роботі з\~активами Маріупольської міської ради, в тому числі й до документів з питань приватизації, наразі відсутній. Розгляд питання щодо можливості виготовлення та видачі [PERSON] дублікату свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38-39). 10 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 12023162510000944 за ч. 1 ст. 438 КК України на підставі заяви [PERSON] , який просив притягнути до кримінальної відповідальності військовослужбовців РФ, які під час впровадження на території України воєнного стану, порушуючи закони та звичаї війни в квітні 2022 року здійснили обстріл будинку за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого було зруйновано квартиру з майном та сам будинок, в якому знаходилась квартира (а.с. 42). У зв`язку з військовими діями, які проходили у м. Маріуполі, починаючи з 24 лютого 2022 року, правовстановлюючі документи на вищезазначену квартиру були втрачені. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, те, що позивачі на теперішній час позбавлені можливості відновити оригінал свідоцтва про право власності на житло або отримати його дублікат, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В той же час, враховуючи обставини справи та відсутність порушень прав позивачів з боку відповідача, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved