Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 12.02.2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2022 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір №5527092 про надання споживчого кредиту. Даний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, товариство надає позичальнику грошові кошти в сумі 10 000,00 грн на строк 360 днів, з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів, з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % в межах строку кредиту, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Надалі, ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ Україна» від ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідно до умов Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача. Окрім цього, як зазначає представник позивача у період з 25.02.2022 по 30.04.2022 року ТОВ «Авентус Україна» прийнято рішення про призупинення нарахування процентів за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 10.11.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Однак, всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, сплачував кошти частково, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 35 472 грн, що складається з: 10 000 грн. - суми кредиту; 25 472 грн.- сума процентів за користування кредитом, а також 11 940 грн.- відсотки за 60 календарних днів в межах строку договору. А тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором, судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій зазначив про слухання справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Судом здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулось до суду, як не вручене, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.02.2024 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 11.03.2024 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 11.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний договір № 5527092 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 10 000, 00 грн. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором(а.с.9-14). Пунктом 1.1 договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CREDITPLUS». Електронна ідентифікація споживча здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України про «Електронну комерцію», в тому числі перевіркою товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, казаного при вході, та/або перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до п. 1.2 договору, товариство надає споживачу кредит у гривні на умовах, встановлених цим договором, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту, відповідно до п. 1.3 договору - 10 000 грн. Строк, на який надається кредит 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Процентна ставка за кредитом: в день 1,99 % , фіксована. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, що є Додатком №1 до цього договору. Згідно п.1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,99% та нараховується в день застосування у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Пунктом 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У відповідності до п. 2.2 договору сума кредиту перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення договору. Дата надання кредиту 11.02.2022 або 12.02.2022 року. Пунктом 9.8 договору визначено, що підписуючи договір, споживач підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на веб-сайта, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А258416, 11.02.2022 року о 21:55:07. З розрахунку заборгованості за кредитом №5527092 вбачається, що [PERSON] станом на 28.05.2023 року має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 35 472,00 грн, що складається з: 10000 грн. - сума основного боргу; 25 472,00 грн.- сума прострочених платежів по процентах (а.с.19-42). 29.05.2023 року між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом, та ТОВ ФК"ФІНТРАСТ УКРАЇНА", як фактором було укладено договір факторингу № 29.05/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступив ТОВ «ФК " ФІНТРАСТ УКРАЇНА " права грошової вимоги за кредитним договором(а.с.60-64). Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №№ 29.05/2023 від 29.05.2023 року до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 35, 472,00 грн. Станом на 29.05.2023 року заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума заборгованості за основною сумою боргу- 10 000, 00 грн., сума заборгованості за відсотками 25 472,00 грн.(а.с.46). Як вбачається з інформації АТ «ПУМБ» кошти в сумі 10 000 грн були зараховані на карту № [NUMBER] 11.02.2022 року о 21:56:06 (а.с.54). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлено, що ТОВ "Авентус Україна" виконано умови договору №5527092 від 11.02.2022 року, в той же час відповідачем кредит, відсотки за кредитом в повному обсязі сплачено не було. В той же час, що стосується вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів у період з 11.11.2022 року по 09.01.2023 року в межах строку кредитного договору за формулою 10 000 гривень х 1,99% = 199 гривень х 60 календарних днів = 11 940 грн., суд зазначає наступне. Згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Розмір заборгованості за кредитним договором був визначений на рівні 35 472 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 25 472 грн. - сума заборгованості за відсотками станом на час укладання договору факторингу та відображений в зазначеному вище витязі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №29.05/2023 від 29.05.2023 року. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав нарахування відсотків за 60 календарних днів у період з 11.11.2022 року по 09.01.2023 року, тобто за період, що передував даті укладання договору факторингу, коли позивач ще не набув прав вимоги до відповідача. За таких обставин, позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №5527092 від 11.02.2022 року у сумі 35 472 грн, що складається з: 10 000 грн. - суми кредиту; 25 472 грн.- сума процентів за користування кредитом, тобто в сумі, яка була обумовлена Договором Факторингу №29.05/2023 від 29.05.2023 року. Відтак, у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення 11 940 грн, нарахованих позивачем, як новим кредитором, за 60 календарних днів за період, який передував укладанню договору факторингу та виникненню права вимоги у нового кредитора, належить відмовити. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача 1 812,35 грн (2 422,40 * 35 472 / 47 412 = 1 812,35) сплаченого ним судового збору. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору №10/07-2023 від 10.07.2023 року про надання юридичних послуг, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: Договір та ордер про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 року між ТОВ «ФІНТРАСТ Україна» та адвокатом Столітнім М.М., (а.с.56, 57-58); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10(а.с.52); звіт про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10.07.2023 року(а.с.45); рахунок на оплату по замовленню №520/02/02 від 02.02.2024 року (а.с.44); платіжна інструкція від 05.02.2024 року №3120, де платник ТОВ ФК «ФІНТРАСТ Україна» отримувач адвокат Столітній М.М., сума платежу 10 000 грн., призначення платежу: сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви [PERSON] згідно з р/ф №520/02/02 від 02.02.2024 року(а.с.17). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним і не може займати значної витрати часу на вироблення правової позиції в спірних правовідносинах, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних. З огляду на сталу практику Верховного Суду у спірних правовідносинах, суд вважає, що складення позовної заяви, чим фактично обмежилося надання таких послуг адвокатом, не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, як і відсутня необхідність у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази. Також не заслуговує на увагу витрата двох годин на виключно подання до суду позовної заяви. Із зазначеного вище слід зробити висновок, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, які мають бути присуджені з урахуванням того, чи були ці витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, і з урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат у цій справі. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Outcome: partial