Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

27.10.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 09.12.2021 року між ним та НААН України було укладено контракт про призначення його директором Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України (далі Станція) на строк з 16.12.2021 року по 15.12.2026 року. Наказом Станції № 521-к від 14.12.2021 року його було призначено на посаду. 27.09.2023 року наказом Президента НААН України № 272-к затверджено рішення про його звільнення із займаної посади директора Станції. Того ж дня, наказом заступника директора з наукової роботи Волинської державної сільського господарства Карпатського регіону НААН України № 32/О-С, його було звільнено із посади директора Станції на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. Вважає, що його звільнення із займаної посади відбулося із грубим порушенням вимог чинного законодавства. Так, для його відкликання з посади директора, вчена рада мала б внести на розгляд зборів колективу наукових працівників відповідне обґрунтування. Однак, на порядку денному засідання вченої ради, яка відбулася 31.08.2023 року подання про відкликання директора чи питання про оголошення йому недовіри не вносилися, попри ту обставину, що його звільненню повинно було передувати відповідне рішення зборів колективу наукових працівників [PERSON] . Оскільки підстави для відкликання його з посади директора були відсутні, тому такі регламентовані умовами контракту, проте його положення ним виконувалися, порушення трудової дисципліни з його боку відсутні. Відтак, наказ про звільнення містить пряму аргументацію підстав звільнення у зв`язку з рішенням зборів колективу наукових працівників на підставі Контракту, виконання умов якого не розглядалось, а тому такий наказ є в повній мірі незаконним. Просить суд визнати незаконними та скасувати накази НААН України № 272-к від 27.09.2023 року «Про звільнення [PERSON] ». та Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України № 32/О-С від 27.09.2023 року «Про звільнення [PERSON] », поновити його на займаній посаді, а також стягнути зі Станції на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 138881 грн. 52 коп. (Том 1 а.с. 1-8, Том 2 а.с. 46-48) 17.11.2023 року представником відповідача - Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що 31.08.2023 року відбулося засідання вченої ради Станції, серед яких були 11 її членів та [PERSON] . На порядок денний було винесено наступне питання: «Про звернення до вченої ради [PERSON] , про звернення до вченої ради профспілкового комітету Станції щодо порушення законодавства про працю директором [PERSON] ». За вказане питання проголосувала більшість, а тому відповідне рішення вважається прийнятим. 01.09.2023 року було скликано збори наукових працівників, від участі в яких позивач відмовився, проте на таких був присутнім у якості спостерігача. На порядок денний даних зборів було винесено лише одне питання: «Про відкликання директора Станції із займаної посади», а також внесено відповідне подання. За наслідками проведення зборів прийнято рішення про відкликання [PERSON] із посади директора Станції та таке оформлене відповідним протоколом № 1 від 01.09.2023 року. Надалі, 05.09.2023 року Станцією скерована на ім`я Президента НААН України клопотання про розірвання контракту з позивачем. Наказом Президента НААН України № 272-к від 27.09.2023 року [PERSON] було звільнено та достроково розірвано з ним контракт від 09.12.2021 року. На підставі вказаного наказу, Станцією 27.09.2023 року видано наказ № 32/О-С від 27.09.2023 року «Про звільнення [PERSON] ». Відтак, процедура та порядок звільнення позивача із займаної посади відбулася у повній відповідності Статуту Станції та положень контракту від 09.12.2021 року. У задоволенні позову просить відмовити повністю (Том 1, а.с. 51-55). 21.11.2023 року представником відповідача - Національної академії аграрних наук України подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що у наказі НААН України № 272-к від 27.09.2023 року «Про звільнення [PERSON] ». чітко прописано на якій підставі та чим керувалося керівництво при звільненні позивача із посади директора Станції, зокрема, й у зв`язку з наявною заборгованість з виплати заробітної плати працівникам, що є порушенням трудового законодавства. Так, у ході засідання вченої ради Станції, які відбулося 31.08.2023 року, було визнано факт порушення [PERSON] трудового законодавства, а саме ст. 141 КЗпП України та з огляду на це останньому висловлено недовіру. У свою чергу, на зборах колективу наукових працівників від 01.09.2023 року за наслідками таємного голосування прийнято законне рішення про відкликання [PERSON] із займаної посади. Поряд з цим, до НААН України надійшло клопотання Первинної профспілкової організації Станції № 05/23 від 06.09.2023 року з проханням розглянути питання про розірвання з позивачем контракту, з урахуванням рішення зборів профспілкового комітету, оформленого протоколом № 7 від 04.09.2023 року. Відтак, оспорюваний наказ НААН України виданий у повній відповідності вимогам чинного законодавства. У задоволенні позову просить відмовити (Том 1, а.с. 126-132). 24.11.2023 року від позивача надійшла на адресу суду відповідь на відзив відповідача Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, в якій позивач вказує, що при його звільненні, в порушення вимог п. 62 Статуту Станції, не було дотримано встановленого порядку, оскільки на засідання вченої ради не вносилася відповідне питання. Розглядувані 31.08.2023 року питання стосувалися висловлення йому недовіри, проте установчими документами Станції не передбачено процедури висловлення недовіри директору та відсутній порядок, який урегульовує цей процес. Поряд з цим, у також поданні відсутні відомості щодо прийняття на зборах вченої ради рішення про відкликання директора. Зазначене та викладені у позові обставини свідчать про обгрунтованість заявлених позовних вимог (Том 1, а.с. 157-162). 06.12.2023 року від позивача надійшла на адресу суду відповідь на відзив відповідача НААН України. Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що будь-якого факту невиплати заробітної плати працівникам Станції саме з його вини не було та як встановлено результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, ситуація із заборгованістю по заробітній платі виникла через фінансування у 2022 2023 роках. Просить взяти до уваги дану обставину та задовольнити позов у повному обсязі (Том 1, а.с. 230-233). 19.12.2023 року представником відповідача НААН України подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо заявлених позовних вимог останній фактично посилається на обставини, які викладені у своєму відзиві на позовну заяву (Том 2, а.с. 1-6). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці було винесено припис про усунення порушень в строк до 05.10.2023 року, проте його звільнення відбулося 27.09.2023 року. Відтак, його звільнення не могло відбутися через невиплату виплати заробітної плати працівникам. У свою чергу, до адміністративної відповідальності за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці він притягнутим не був. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповідях на відзив. Також наголосив, що висловлення недовіри, з огляду на умови контракту від 09.12.2021 року, не може слугувати підставою для звільнення. У свою чергу, за наслідками проведення зборів профспілкового комітету прийнято рішення про врегулювання конфлікту, який виник між [PERSON] та працівниками Станції, однак не про відкликання його довірителя з посади директора. Позов просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував покликаюсь на обставини, викладені у його відзиві на позовну заяву. Також зазначив, що засіданню вченої ради, яке відбулося 31.08.2023 року, передувало звернення 23.08.2023 року працівників Станції до профспілкового комітету та з даного приводу призначено відповідне засідання. Однак таке, через неявку позивача не відбулося, а тому питання про відкликання [PERSON] із займаної посади було перенесеним на засідання вченої ради (п. 4.2 Порядку денного). Погодився з тим, що ані Статутом Станції, ані контрактом від 09.12.2021 року не передбачена така підстава для звільнення, як висловлення недовіри. Проте, звільнення позивача відбулося у зв`язку з прийняттям рішення зборами колективу наукових працівників, що передбачено п. 8.2 контракту. У позові просив відмовити. Представник відповідача Національної академії аграрних наук України в судовому засіданні також заперечувала щодо задоволення позову з підстав, які були викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.12.2021 року між НААН України, в особі президента [PERSON] з одного боку, та [PERSON] , з іншого боку, було укладено контракт, який стосується призначення позивача на посаду директора Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України на строк з 16.12.2021 року по 15.12.2026 року (Том 1, а.с. 13-15). На підставі вищевказаного контракту та наказу № 521-к від 14.12.2021 року, [PERSON] приступив до виконання посадових обов`язків директора Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України. Вищевказана обставини жодною зі сторін не оспорювалася. Як вбачається із матеріалів справи, 31.08.2023 року відбулося засідання вченої ради Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України, яке оформлене протоколом № 6 від 31.08.2023 року (Том 1, а.с. 58-80). 01.09.2023 року, за наслідками проведення засідання вченої ради Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, яке оформлене протоколом № 6 від 31.08.2023 року, у зв`язку з висловленням недовіри директору [PERSON] , вченою радою було складено подання про відкликання позивача із займаної посади (Том 1, а.с. 86). 01.09.2023 року відбулося засідання колективу наукових працівників Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України, яке оформлене протоколом № 1 від 01.09.2023 року (Том 1, а.с. 87-101). Зі змісту вищевказаного протоколу слідує, що на порядок денний засідання на розгляд винесене питання про відкликання директора Станції із займаної посади. 06.09.2023 року за вх. № 3661 на адресу НААН України надійшло клопотання Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України (вих. № 129/01-03 від 05.09.2023 року), за підписом Голови вченої ради, його заступника та вченого секретаря, зі змісту якого слідує, що вчена рада Станції просить розглянути питання щодо розірвання контракту із її директором [PERSON] . До вказаного клопотання долучено протокол зборів працівників Станції № 1 від 01.09.2023 року з додатками (Том 1, а.с. 133-134). Також, 06.09.2023 року за вх. № 3662 на адресу НААН України надійшло клопотання Первинної профспілкової організації Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції (вих. № 05/23 від 06.09.2023 року) із проханням розглянути питання щодо розірвання контракту з директором Станції [PERSON] . До вказаного клопотання долучено протокол зборів профспілкового комітету № 7 від 04.09.2023 року з додатками (Том 1, а.с. 138). Крім того, 26.09.2023 року від на адресу НААН України надійшов лист Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (вих. № 449 від 26.09.2023 року) в якому останнє підтримало подання вченої ради та клопотання профспілкової організації Станції щодо розірвання контракту із її директором [PERSON] (Том 1, а.с. 220). 27.09.2023 року Президентом НААН України [PERSON] було видано наказ «Про звільнення [PERSON] » № 272-к, зі змісту якого слідує, що [PERSON] 27.09.2023 року звільнено з посади директора Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України, у зв`язку з рішенням зборів колективу наукових працівників про відкликання керівника, на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, та розірвано з ним контракт від 09.12.2021 року (Том 1, а.с. 16). Зі змісту вищевказаного наказу також слідує, що відповідне рішення було прийнято на підставі ч. 5 ст. 9 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», п. 39 Статуту Станції, п. 8.2 контракту від 09.12.2021 року та рішення зборів колективу наукових працівників держаної наукової установи від 01.09.2023 року, з урахуванням наявної заборгованості з виплати заробітної плати працівникам, що є порушенням вимог трудового законодавства. 27.09.2023 року Волинською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, за підписом директора з наукової роботи О. Пузняк, видано наказ «Про звільнення [PERSON] » № 32/О-С від 27.09.2023 року, яким вирішено звільнити [PERSON] із посади директора Станції 27.09.2023 року, на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України (Том 1, а.с. 17). Згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави передбачені контрактом. Тобто, підставою звільнення [PERSON] із посади директора Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України зазначені саме підстави, передбачені контрактом від 09.12.2021 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржувані накази відповідачів та поновити його на раніше займаній посаді. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно із ч. 1 ст. 3, ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Засобом реалізації права на працю, що гарантовано Конституцією України, є контракт. Частиною 3 ст. 21 КЗпП України визначено контракт як особливу форму трудового договору, в якому визначено строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Контракт, як особлива форма трудового договору, спрямований на забезпечення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності та професійні навички, підвищення взаємної відповідальності сторін, правову і соціальну захищеність працівника (п. 4 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 170). Так, п. 8.2 контракту, укладеного 09.12.2021 року між НААН України та [PERSON] , щодо призначення позивача на посаду директора Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України, передбачено підстави його розірвання з ініціативи НААН України, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади до закінчення терміну його дії. Вищевказаний перелік підстав розірвання контракту є вичерпним. Пунктом 8.2 контракту передбачено, що керівник може бути звільнений з посади у зв`язку з прийняттям рішення про його відкликання зборами колективу наукових працівників державної наукової установи. Судом встановлено, що саме рішення зборів колективу наукових працівників держаної наукової установи від 01.09.2023 року стало підставою звільнення позивача [PERSON] із посади директора Станції. Частиною 5 ст. 9 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» визначено, що керівник державної наукової установи може бути звільнений з посади власником (власниками) або уповноваженим ним (ними) органом з підстав, визначених законодавством про працю, а також за порушення умов контракту. Керівник державної наукової установи також може бути звільнений з посади у зв`язку з прийняттям рішення про його відкликання зборами колективу наукових працівників державної наукової установи. Підстави для відкликання керівника державної наукової установи визначаються законодавством про працю та статутом (положенням) цієї державної наукової установи. Подання про відкликання керівника державної наукової установи може бути внесено на розгляд зборів колективу наукових працівників цієї державної наукової установи не менш як половиною статутного складу наглядової або вченої (наукової, науково-технічної, технічної) ради цієї наукової установи. Збори колективу наукових працівників вважаються повноважними, якщо на них присутні не менш як дві третини фактичної чисельності штатних наукових працівників цієї державної наукової установи. Рішення про відкликання керівника приймається двома третинами голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи. Згідно п. 39 Статуту Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України, затвердженого 12.05.2023 року Президентом НААН України Я. Гадзалом (далі Статут), - директор Станції може бути звільнений з посади Президентом НААН України з підстав, визначених законодавством про працю, а також за порушення умов контракту. Директор також може бути звільнений з посади у зв`язку з прийняттям рішення про його відкликання зборами колективу наукових працівників Станції. У випадку дострокового припинення повноважень директора Станції в цілому діють процедура та порядок голосування, передбачені для обрання директора Станції. Подання про відкликання директора може бути внесене на розгляд зборів колективу наукових працівників Станції не менш як половиною статутного складу вченої ради [PERSON] . Збори колективу наукових працівників вважаються повноважними, якщо на них присутні не менш як 2/3 фактичної чисельності штатних наукових працівників [PERSON] . Рішення про відкликання керівника приймається 2/3 голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників Станції (Том 1, а.с. 19-28). Порушення вищевказаного порядку дає підстави для визнання звільнення директора Станції незаконним. Як було встановлено судом, 31.08.2023 року відбулося засідання вченої ради Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України, яке оформлене протоколом № 6 від 31.08.2023 року. Зі змісту вищевказаного протоколу слідує, що на порядок денний засідання пп. 4.2 п. 4 (Різне), винесено на розгляд питання із наступним формулюванням: «Про звернення до вченої ради [PERSON] . Про звернення до вченої ради профспілкового комітету Станції щодо порушення законодавства про працю директором Станції [PERSON] ». За наслідками обговорення вищевказаного питання вчена рада вирішила: 4.2.1. звернути увагу директора Станції [PERSON] на необхідність вжиття невідкладних заходів з усунення причин і умов, що перешкоджають нормальній роботі колективу Відділу рослинництва; 4.2.2. [PERSON] , завідувачці Відділу рослинництва, невідкладно забезпечити подання заявок на новостворені сорти рослин в Український інститут експертизи сортів рослин та доповісти про виконання даного рішення і про організацію роботи Відділу рослинництва на наступному засіданні вченої ради; 4.2.3. Вказати [PERSON] на його негативну морально-етичну поведінку та прояв ознак мобінгу у відносинах із членами трудового колективу; 4.2.4. Рекомендувати директору [PERSON] врахувати зауваження вченої ради у подальшій роботі, діяти в інтересах наукової установи та її працівників, дотримуючись норм ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність», КЗпП України та інших нормативно-правових актів; 4.2.5. Розглянути звернення профспілкового комітету Станції щодо порушення законодавства про працю директором [PERSON] , визнати, що факти порушення трудового законодавства (ст. 141 КЗпП України) мали місце. Висловити недовіру директору Станції [PERSON] . Жодні інші питання, які б стосувалися перебування позивача на займаній посаді, на вищевказане засідання вченої ради не виносилися. Тобто, на засіданні вченої ради Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України не виносилося питання про відкликання [PERSON] із займаної посади директора, проте, всупереч порядку денного засідання, ініційовано розгляд даного питання. Суд наголошує, що прийняття рішення про висловлення [PERSON] недовіри, яке, з огляду на положення п. 62 Статуту Станції, не входить до компетенції вченої ради, не може бути ототожненим із вирішенням питання про відкликання директора. Варто також зауважити, що обов`язковими реквізитами наказу є повне формулювання підстави для звільнення з посиланням на пункт і статтю КЗпП. Однак, наказ Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України № 32/О-С від 27.09.2023 року «Про звільнення [PERSON] » не містить формулювання підстави для звільнення позивача із займаної посади. Вищенаведене свідчить про ту обставину, що накази НААН України № 272-к від 27.09.2023 року «Про звільнення [PERSON] ». та Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України № 32/О-С від 27.09.2023 року «Про звільнення [PERSON] », які винесені внаслідок порушеної процедури відкликання позивача із займаної посади директора Станції є незаконними. Інші доводи сторін, які стосуються предмету доказування у даному спорі, не впливають на вищевказані висновки суду. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У постанові від 21.05.2014 року у справі № 6-33цс14 Верховний Суд України вказав, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України та ст. 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. За наведених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів НААН України № 272-к від 27.09.2023 року та Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України № 32/О-С від 27.09.2023 року та поновлення його на займаній посаді директора Станції з дати звільнення. У ч. 2 ст. 235 КЗпП передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). Тлумачення ч. 2 ст. 235 КЗпП, п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, свідчить, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі № 572/2429/15-ц. Згідно довідки про заробітну плату від 26.10.2023 року, за останні два місяці роботи, що передували звільненню, [PERSON] на займаній посаді нараховано заробітну плату: за липень 2023 року 26829,66 грн., за серпень 2023 року 27248,20 грн. (Том 1, а.с. 36). З огляду на вищенаведене та з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 слідує, що середньоденна заробітна плата позивача на займаній посаді становила 1229,04 грн. [PERSON] було звільнено 27.09.2023 року, а тому з наступного дня (28.09.2023 року) та по дату постановлення даного судового рішення (04.03.2024 року) його вимушений прогул складає 113 робочих дні. Тобто, заробітна плата за час вимушеного прогулу за вищевказаний період, яка підлягає до стягненню зі Станції на користь позивача, становить 138881,52 грн. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до НААН України, Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є в повній мірі обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі положення ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за даною категорією справ, із кожного з відповідачів на користь держави слід стягнути по 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved