Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

23 жовтня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» та за підписом представника позивача адвоката Харченко О.М., надійшла позовна заява, у якій, з урахуванням заяви від 06 листопада 2023 року про уточнення анкетних дані відповідача, позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, який зареєстрований 23 лютого 2022 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №213. В обґрунтування позовної заяви, зазначено, що позивач та відповідач з 23 лютого 2022 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №213. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, також позивач та відповідач зв`язок не підтримують, майнових спорів не мають. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що з перших днів подружнього життя у позивача та відповідача склались різні погляди на ситуацію, що склалась в Україні з початку повномасштабного вторгнення, що призвело до припинення шлюбних відносин, поваги і довіри. На даний час позивачу невідоме місце реєстрації та перебування відповідача. За наведених обставин, шлюб фактично розпався і носить лише формальний характер, а тому виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Позивач вважає, що причини, які спонукають його на розірвання шлюбу є істотними і обґрунтованими, а тому подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2023 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів, з дня отримання копії ухвали. 6 листопада 2023 року до суду, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 07.11.2023) та за підписом представника позивача адвоката Харченко О.М. надійшла заява про усунення недоліків. Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 15 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 15:00 20 грудня 2023 року, про що повідомлено учасників провадження у встановленому законом порядку. 20 грудня 2023 року від представника позивача адвоката Харченко О.М., надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача зазначивши, що позивачка не має змоги з`явитись до суду по причині хвороби неповнолітньої дитини, крім цього зазначено, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове\~засідання призначене\~на 20\~грудня 2023\~року,\~учасники провадження\~не з`явились. У зв`язку із відсутністю у матеріалах справи доказів про вручення та/або причини невручення судової повістки, надісланої відповідачу, судове засідання було відкладено на 26 січня 2024 року о 09:30, про що повідомлено учасників провадження. Судове засідання, призначене на 26 січня 2024 року, не відбулось у зв`язку із відсутністю головуючого судді через тимчасову непрацездатність (лікарняний). Наступну дату судового засідання визначено - 14 березня 2024 року о 13:45, про що було повідомлено учасників провадження, а відповідача додатково шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, відповідно до вимог частини одинадцятої статті 128 ЦПК України. У судове засідання, призначене на 14 березня 2024 року учасники провадження, не з`явилися. Як убачається із матеріалів справи, конверти, надіслані на адреси зареєстрованого місця проживання відповідача, із судовими повістками, копією ухвали суду про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками, повернулися до суду без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вирішуючи питання про можливість розгляд у справи у відсутності учасників провадження, суд враховує заяву представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення суду, а також вжиті судом заходи для забезпечення участі відповідача під час розгляду справи, та те що відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, з опублікуванням оголошення про його виклик до суду, вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 лютого 2022 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №213, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Спільних дітей у позивача з відповідачем немає. При цьому, як убачається із долучених до позову копій свідоцтв про народження, копії посвідчення, позивач виховує неповнолітніх дітей, батьками яких є інші чоловіки. Як зазначає позивач, з відповідачем проживають окремо, позивачу невідоме місце реєстрації та перебування відповідача. Причини, які спонукають її на розірвання шлюбу є істотними і обґрунтованими, а тому подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується. Позивач скористалася наданим правом та звернулася до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved