Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

29 серпня 2022 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, мотивувавши свої вимоги тим, що 31.10.2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 25297 про стягнення з нього заборгованості відповідно до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 405/307/0/-1 у розмірі 59291 дол. США на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням діючого законодавства, а саме ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зокрема приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А. не мав правових підстав вчиняти виконавчий напис на договорі, який не посвідчений нотаріально. З огляду на це, просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.09.2022 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 02.11.2022 судом постановлено ухвалу про закриття провадження у цивільній справі № 752/10999/22, яку постановою Київського апеляційного суду від 23.02.2023 року за апеляційною скаргою [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 10 квітня 2023 року справу прийнято до розгляду та постановлено розгляд зазначеної вище справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивач до суду з будь-якими клопотаннями не звертався. Представник відповідача подав до суду заяву про зміну назви відповідача АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також письмові пояснення на позов та заяву про застосування строків позовної давності при вирішенні заявленого спору. Третя особа пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подав. У судовому засіданні сторони та треті особи відсутні. Представник позивача подав до суду додаткові пояснення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності . Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Третя особа з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та тре третьої особи, ухвалити судове рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» і [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 405/307/08-1, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 114 000 доларів США, зі сплатою 14 процентів річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 12 червня 2023 року (а.с. 5-9). 31 жовтня 2017 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 25297, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 405/307/08-1 від 13 червня 2008 року боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 12 вересня 2016 року по 12 вересня 2017 року. Сума заборгованості складається з: строкової заборгованості - 39565,48 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованих % - 19710,14 дол. США; строкова заборгованість по нарахованих %: 15,38 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 59291 дол. США (а.с. 4). Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] зазначив, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31.10.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, відповідно якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору, згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 158/2157/17 від 15 квітня 2020 року, № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти позову, відповідач просив суд застосувати строки позовної давності з тих підстав, що позивач вже звертався у травні 2019 року з аналогічним позовом до АТ «Альфа-Банк», а з заявою, що розглядається в серпні 2022 року з пропуском трирічного строку, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Представник позивача у відповідь на заяву АТ «Сенс Банк» послався на те,що твердження відповідача не узгоджуються з нормами чинного законодавства з огляду на наступне. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022) воєнний стан було запроваджено з 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому неодноразово воєнний стан було продовжено та діє до цього дня. 15.03.2022 року (до завершення трирічного строку позовної давності) Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259,362,559,681,728,786,1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Продовження строків у свою чергу свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. З огляду на те, що до завершення строків позовної давності у правовідносинах між сторонами у справі, було прийнято правову норму, згідно якої час, що сплив в період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні таких строків, відповідно суд погоджується з твердженням представника позивача, що строки позовної давності не спливли, заява представника відповідача про їх застосування не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, а відтак задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з АТ «Альфа-Банк» необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved