Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, відповідно до якої просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] на її користь, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що вона [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Її рідна сестра, [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у період з 15.08.2017 по 22.06.2022. Від шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Заочним Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 22.06.2023 по справі за №162/278/22 шлюб було розірвано. Зазначає, що шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично були припинені ще в січні 2019 році. Відповідач у січні 2019 року, після чергової сварки, пішов від її сестри у невідомому напрямку та більше ніколи не з`являвся ні за місцем проживання сестри з дитиною, ні до дитячого садочку дитини, ні до поліклініки, в якій на обліку перебуває дитина З того часу, її сестра, [PERSON] разом з неповнолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , проживали разом з позивачкою та їх мамою, [PERSON] у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що [INFO] [PERSON] , померла. ЇЇ малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , яка зараз проживає з нею, залишилася без батьківського піклування. Батько дитини, [PERSON] , останні чотири роки на зв`язок не виходить, життям дитини взагалі не цікавиться, утриманням та вихованням дитини не займається, місцезнаходження його невідомо. У зв`язку з чим, вона звернулася із заявою до служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей ХМР в якій повідомила про малолітню дитину, яка залишилася без батьківського піклування. Також звернулася із заявою щодо розшуку до ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області про встановлення місця знаходження батька дитини [PERSON] . За результатами розгляду заяви надана відповідь, в якій зазначено про те, що за даними інформаційних баз, Департаменту охорони здоров`я, РАЦСУ, адресно- довідкового бюро та проведеними оперативно-розшуковими заходами, інформацію відносно [PERSON] встановити не виявилось можливим. Вказує, що всі обов`язки по догляду та вихованню, утриманню дитини взяла на себе спочатку мати дитини, [PERSON] , а після її смерті вона, як рідна тітка дитини . На даний час фактично материнські обов`язки по догляду за дитиною вона прийняла на себе, докладає всі зусилля та можливості для повноцінного розвитку дитини, повністю її забезпечує, в той час як відповідач самоусунувся від виховання своєї малолітньої доньки, втратив зв`язок з дитиною, що свідчить про його байдужість до дитини, небажання приймати участь в її вихованні. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 28.07.2023 у справі визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача та позивачка в судове засідання не з`явились, представник позивачки - адвокат Селезень С.В. подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, прохає позовні вимоги задовольнити. У разі повторної неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Також зазначила, що відмовляється від клопотання про виклик свідків. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку із відсутністю адресата за адресою доставки. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. В судове засідання, призначене на 29.02.2024, представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду третьою особою подано заяву про розгляд справи у відсутності представника. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у його відсутність та згідно частини 4 статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по сутв справа, докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 11.02.1989 Палацом новонароджених м.Харків, [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблений актовий запис №934. Батьки дитини: [PERSON] та [PERSON] . Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 06.03.1981 Палацом новонароджених м.Харків, [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблений актовий запис №2391. Батьки дитини: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 22 січня 2010 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 22 січня 2010 року, про що складено відповідний актовий запис №10. Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 20.07.2017 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблений актовий запис №2104. Батьком дитини записано [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно даних, які містяться у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00038675769 від 28.02.2023, [PERSON] та [PERSON] 15.08.2017 зареєстрували шлюб, про що Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено актовий запис №1031. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Шлюб було розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 22.06.2022 по справі №162/278/22. Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.05.2023 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №6131. Відповідно до даних, які містяться у листі заступника начальника Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 13.07.2023 №03-22/686, малолітню дитину, яка залишилась без батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , влаштовано у сім`ю родичів, до рідної тітки [PERSON] , [INFO] , яка на період тимчасового влаштування дитини несе повну відповідальність за її життя та здоров`я. Згідно даних довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.07.2017 за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно даних довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09.11.2018 за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з даними, які містяться у листі КНП МДП №23 від 19.07.2023, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , під наглядом лікаря знаходиться з народження. Дитина відвідувала заклад у супроводі матері та бабусі, які постійно забезпечували належний догляд за дитиною, виконували всі медичні рекомендації та турбувались про дитину. Після смерті матері - [PERSON] про дитину піклується тітка, [PERSON] , яка постійно піклується про дитину, виконує медичні рекомендації. Відповідно даних листа Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №109 Харківської міської ради від 20.07.2023 №01-20/87 [PERSON] , [INFO] , зарахована до комунального закладу "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 109 Харківської міської ради" з 02.09.2019 (наказ №121-в від 02.09.2019). З 24.02.2022 і по теперішній час відповідно до наказу від 24.02.2022 №23 «Про оголошення простою у зв`язку із введенням воєнного стану» освітній процес у закладі призупинено. 3 02.09.2019 до 24.02.2022 батьківські збори відвідувала мати дитини [PERSON] . Стосовно батька дитини, [PERSON] , повідомлено, що адміністрація закладу не має повноважень збирати інформацію про тих, хто бере участь у вихованні дитини. У зв`язку з цим така інформація у закладі освіти відсутня і надати її немає можливості. Згідно з даними, які містяться в Акті про проживання від 18.07.2023, який підписано [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , цим Актом особисто підтверджують, що у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] в період з липня 2017 року по травень 2023 року постійно проживала родина в складі 5-х осіб: [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON] ; [PERSON] та її неповнолітньої доньки- [PERSON] , а також їх матір`ю та бабусею [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. На теперішній час у квартирі проживає: малолітня дитина [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня дитина - [PERSON] , а також [PERSON] . Також особисто підтверджують, що з 2018 року по теперішній час у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , не проживає колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до даних, які містяться у листі ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, [PERSON] повідомлено, що до її адреси, з метою встановлення інформації відносно [PERSON] , [INFO] проводилась перевірка по базі «ІПНП», АПС «Впізнання», «Шлюз Аркан», за фактом перетинання державного кордону, останній на територію України не в`їжджав, Армор, направлені запити до Департаменту охорони здоров`я в Харківській області, РАГСУ, адресно - довідкового бюро. Проведеними оперативно-розшуковими заходами інформацію відносно гр. [PERSON] встановити не виявилось можливим. Останній не підтримує будь який зв`язок зі своєю дитиною [PERSON] . Дана подія була зареєстрована в журналі єдиного обліку за № 8362 від 07.06.2023 року. Згідно з даними, які містяться у листі заступника начальника Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22.06.2023 №03-22/6111-23, на запит ХРУП №1 ГУНП в Харківській області повідомлено, що до ССД по Київському району 22.06.2023 звернулась громадянка [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , із заявою в якій повідомила про малолітню дитину, яка залишилась без батьківського піклування [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , зник близько чотирьох років тому, утриманням та вихованням дитини не займається, місцезнаходження його не відомо. З метою соціального правового захисту дитини, враховуючи те що дитина залишилась без батьківського піклування та законного представника, ССД по Київському району, як представник органу опіки та піклування, просить розпочати досудове розслідування за фактом безвісти зникнення батька малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та внести відомості за даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини 5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України). Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та надано висновок №362 від 20.10.2023. Зі змісьту Висновку вбачається, що батько малолітньої, [PERSON] , вихованням та утриманням своєї доньки, [PERSON] , тривалий час не займається. До Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей звернулась тітка малолітньої [PERSON] , [PERSON] , яка повідомила, що мати малолітньої, її рідна сестра, [PERSON] , [INFO] після тяжкої хвороби померла. Дівчинка залишилась з тіткою, оскільки батько дитини, [PERSON] , понад чотирьох років на зв`язок не виходить, життям дитини взагалі не цікавиться, утриманням та вихованням не займається, місцезнаходження його невідомо. Фактично дівчинка залишилась без батьківського піклування. Структурній підрозділ Департаменту Служб та [PERSON] зверталась до ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області про встановлення місця знаходження батька дитини, [PERSON] . За результатами розгляду заяви надана відповідь, в якій зазначено про те, що за даними інформаційних баз, довідкового бюро та проведеними оперативно-розшуковими заходами, інформацію відносно [PERSON] встановити не виявилось можливим. 3 січня 2019 року [PERSON] з донькою не бачився, не цікавився її здоров`ям, життям, не проявляв батьківського піклування, жодного разу не відвідав дитину. Всі обов`язки по догляду та вихованню, утриманню дитини взяла на себе тітка, [PERSON] . За інформацією КНП «МДП № 23» від 31.05.2023 «вихованням дівчинки та забезпеченням їй належного догляду під час хвороби займалася мати, яка в травні 2023 року померла. Батько дитини протягом останніх 4-х років з сім`єю не проживав, доглядом та вихованням доньки не займався.» Враховуючи вищезазначене та рекомендацію Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, діючи в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Данні зазнаачені у Висновку, підтверджуються дослідженими судом доказами. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно положень статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 Сімейного кодексу України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15, абзаці 2 пункту 16 постанови №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України), та є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як було встановлено судом, оскільки не спростовано відповідачем, останній за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачкою доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та суперечить інтересам дитини. З огляду на зазначене, те, що відповідач не скористався правом щодо подання відзиву на позов та наданням відповідних доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд вважає вимоги [PERSON] доведеними та такими що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Також суд наголошує, що згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 166 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку доньку не утримує, кошти на її утримання не надає. Також суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, визначеному позивачем, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам статті 192 Сімейного кодексу України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Розподіл судових витрат за вимогу про позбавлення батьківських прав суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved