Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

05 грудня 2023 року позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 16.11.2021 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 5077698 про надання споживчого кредиту на суму 12150 грн строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. ТОВ «АВЕНТУС Україна» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит в сумі 12150 грн, шляхом зарахування коштів на платіжну карту відповідача. 01 грудня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «Фінтраст Україна» укладений договір факторингу № 01.12/2022-Ф, за яким до останнього перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту. У порушення умов договору відповідач своє зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим перед фінансовою установою утворилась заборгованість у розмірі 35235 грн, інфляційні втрати 7399,35 грн., три відсотки річних 1775,26 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідач відзиву не надав. Фактичні обставини встановлені судом. 16 листопада 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір N? 5077698 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом N 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 12150 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком N?1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 12150 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача N? [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів. 01 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладений договір факторингу № 01.12/22-Ф, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 5077698 про надання споживчого кредиту від 16.11.2021 року. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 01.12/22-Ф від 01.12.2022 року Реєстру боржників - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором№ 5077698 в сумі 35235,00 грн., з яких: 12150 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23085 грн - сума заборгованості за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 01.12.2022 року повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Згідно із карткою обліку Договору (розрахунку заборгованості), за укладеним договором № 5077698 від 16/11/2021 року відповідачу нараховано заборгованість за період з 16.11.2021 по 30.11.2022 в сумі 35235 грн., з яких: 12150 грн - основний борг; 23085,00 грн - проценти. Окрім зазначеного, позивач просить суд стягнути інфляційні втрати за період з квітня 2022 року по червень 2023 року у розмірі 7399,35 грн. та 3% річних за період з 17.03.2022 по 20.11.2023 у розмірі 1775,36 грн. Норми права застосовані судом. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн». Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Висновки суду. Таким чином, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшли всі права вимоги до боржника за Договором № 5077698 про надання споживчого кредиту від 16.11.2021. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу, розрахунку заборгованості, наданим представником позивача, - ТОВ «Фінтраст Україна» набув права грошової вимоги до відповідача за договором №5077698 про надання споживчого кредиту від 16.11.2021. Відповідач надані позивачем розрахунки не спростовав, а отже суд вважає такі арифметично правильними. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав вимог закону, не дотримався умов договору позики, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 35235 грн., з яких 12150 грн. сума заборгованості за основною сумою та 23085,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Щодо вимоги ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає таке. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введенню воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згодом неодноразово продовжувався та триває досі станом на день розгляду справи. Відповідно до ч.2ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно п. 18Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 2022 року по листопад 2023 року, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Судом встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу - ТОВ «Фінтраст Україна» адвокатом Столітнім М.М. на підставі Договору № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023. Відповідно до Звіту від 21.11.2023 про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023, вартість правничої допомоги становить 10000,00 грн.. З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, а також враховуючи часткове задоволення позову суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 7934,09 грн. За частиною першою ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1703,60 грн.

Outcome: partial