Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

26 грудня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , яка обґрунтована тим, що [INFO] померла його рідна мати [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:136:0010, розташованої по [ADDRESS] . Після смерті матері приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Повєткіною Н.М. до її майна була зареєстрована спадкова справа №10/2015, з заявою про прийняття спадщини звернувся тільки він. 11 вересня 2015 року приватним нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, проте щодо земельної ділянки площею 0,1000 га, він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка обґрунтована тим, що спадкодавець за життя не здійснила державну реєстрацію свого речового права. [PERSON] 14 січня 2010 року набула права власності на зазначену земельну ділянку, а державна реєстрація не є способом набуття права власності, а виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:136:0010, розташованої по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Повєткіної Н.М. витребувано належним чином завірену копію спадкової справи №10/2015, заведеної до майна [PERSON] 09 лютого 2024 року судом від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Повєткіної Н.М. отримано належним чином завірену копію спадкової справи [PERSON] . Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, 15 лютого 2024 року представник позивача [PERSON] подав заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі та участі позивача. Відповідач участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, 25 січня 2024 року представник відповідача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явилась, 09 лютого 2024 року подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір про купівлю-продаж земельної ділянки та житлового будинку, за умовами якого сторони зобов`язались у майбутньому в строк до 15 лютого 2010 року укласти договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, зокрема, земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий № 1210100000:09:136:0010) на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] . Земельна ділянка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №178691, виданого 01 березня 2005 року Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів на підставі рішення Дніпропетровської міської Ради №96/23 від 24 грудня 2004 року, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010510400717. Договір посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Карпенко С.С., зареєстровано в реєстрі за №1944 (а. с. 13-14). 14 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована на території [ADDRESS] . Договір посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Єдаменко О.А., зареєстровано в реєстрі за №24 (а. с. 23-24). Договір купівлі-продажу від 14 січня 2010 року внесено до Державного реєстру правочинів (а. с. 25). [PERSON] померла [INFO] (а. с. 11). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 12). Зі спадкової справи №10/2015, заведеної до майна [PERSON] вбачається, що 11 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіної Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:136:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 60). Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу від 11 вересня 2015 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:136:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 77). [PERSON] є єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] . Зі звіту ТОВ «ЦЕНТР ОЦІНКИ «ЕПОС» від 15 листопада 2023 року вбачається, що оціночна вартість об`єкта оцінки земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:136:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 136\~000,00 гривень (а. с. 30-39). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у своїй постанові №363/4852/17 (провадження 61-19831св19) від 03 червня 2020 року звернув увагу на те, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що [PERSON] хоч за життя й не зареєструвала у відповідному реєстрі своє право власності, це ніяким чином не позбавляє її належного їй права власності на таке майно. Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1-2\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу) Згідно ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. ч. 1,3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. За змістом роз`яснень абз. 2 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7\~вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі домоволодіння, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Так, [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію свого речового права в управлінні Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, або з 01 січня 2013 року в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, однак за своє життя набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:136:0010, що розташована по [ADDRESS] , у передбачений законом спосіб. Якщо за життя спадкодавець [PERSON] набула права власності на відповідне нерухоме майно, то його спадкоємець також набуває права власності у порядку спадкування. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Верховний Суд України 4 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Тобто, на теперішній час, позивач [PERSON] має право на спадкування зазначеного спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:136:0010, що розташована по [ADDRESS] , як єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , однак позбавлений можливості оформити право власності на вказане спадкове майно у позасудовому порядку, оскільки [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію свого речового права на вказану земельну ділянку. Отже, виходячи з усіх цих обставин, суд вважає правильним на підставі ст. 392 ЦК України, захистити право власності позивача на нерухоме майно, яке за законом належить позивачу. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:09:136:0010, що розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved