Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

19 грудня 2023 року ОБЛАСНЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, посилаючись на те, що позивач регулярно надавав теплову енергію відповідачу у квартиру, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а боржник використала надану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялася від цих послуг. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати за спожиту теплову енергію та наявності боргу перед позивачем, відповідач своїми діями завдала шкоди інтересам ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО», що призвело до неможливості позивача сплачувати свої розрахунки перед постачальниками газу та електроенергії. Оскільки боржник ухиляється від задоволення заснованих на законі вимог, це змусило позивача звернутися до суду з вимогами про стягнення з боржника боргу за теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних у судовому порядку. В результаті вищенаведеного, заборгованість відповідача відповідно до даних особового рахунку за теплову енергію за період з 01 листопада 2020 року до 31 жовтня 2023 року в розмірі 17 404,45 гривень, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2023 року в сумі 923,17 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1 554,60 гривні, 3% річних за період з 01 листопада 2020 року по 24 лютого 2022 року в сумі 390,51 гривень, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (викликом) сторін, призначено судове засідання на 05 лютого 2024 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 05 лютого 2024 року судове засідання відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача. Представник позивача Соболь О.О. , будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, зауваживши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач[PERSON] до судового засідання не з`явилася за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву потрібно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідачі мають заборгованість перед позивачем за теплову енергію за період з 01 листопада 2020 року до 31 жовтня 2023 року в розмірі 17 404,45 гривень, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2023 року в сумі 923,17 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1 554,60 гривні, 3% річних за період з 01 листопада 2020 року по 24 лютого 2022 року в сумі 390,51 гривень (а.с. 21-22). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, довідки № 352773146 від 02 листопада 2023 року вбачається, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У силу ст. 526 ЦК України, п. 45, «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» позивач фактично надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії, у силу чого відповідач зобов`язаний робити оплату наданих послуг. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України відповідачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Однак, виходячи з доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за теплову енергію за період з 01 листопада 2020 року до 31 жовтня 2023 року в розмірі 17 404,45 гривень, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2023 року в сумі 923,17 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1 554,60 гривні, 3% річних за період з 01 листопада 2020 року по 24 лютого 2022 року в сумі 390,51 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався, у зв`язку з чим приймається судом до уваги. Невиконання відповідачем передбачених законом зобов`язань по оплаті отриманих послуг є підставою для стягнення з них в солідарному порядку нарахованої суми заборгованості. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 2147,20 гривень, витрати на отримання витягу в сумі 35,00 гривень, а також витрати пов`язані з відправленням листа відповідача в сумі 50 гривень На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved