Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач, Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27.07.2021 рову між департаментом міського господарства Ужгородської міської ради, 17.11.2021 змінено назву на департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради (Орендодавець) та гр. [PERSON] , було укладено договір оренди землі № 2172. У договорі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається, з п.1 Договору оренди землі № 2172 Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по [ADDRESS] (кадастровий номер (2110100000:51:001:0841), що підтверджується актом приймання - передачі. Пунктом 8 Договору визначено строк дії Договору до 04.06.2025 року. Відповідно до акту приймання-передачі, з урахуванням вимог п. 21 Договору оренди земельної ділянки Орендарю передано в оренду земельну; ділянку площею 0,0277 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 27 Договору визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендар земельної ділянки зобов`язаний вчасно вносити орендну плату Умови вказаного договору відповідали волі сторін, оскільки такий !був підписаний в добровільному порядку і в подальшому ніким не оспорювався, а відтак, в силу норм Закону, є обов`язковим для виконання сторонами. Однак, відповідач не виконував належним чином зобов`язання щодо сплати орендної плати, у зв`язку з чим департамент міської інфраструктури звернувся з відповідним позовом. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.02.2023 року за період з червня 2020 року по листопад 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради суму заборгованості за договором оренди землі № 2172 від 27.07.2021 року в розмірі 28992, 10 грн. та видано виконавчий лист по даній цивільній справі. Однак, відповідач не виконав у повному обсязі зобов`язання щодо сплати орендної плати, лише частково вніс орендну плату у розмірі 14 180,24 грн. Станом на день подачі позовної заяви до суду у відповідача ще існує заборгованість по орендній платі за період з червня 2020 року по листопад 2022 року за земельну ділянку площею 0, 0277 га за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 2110100000:51:001:0841). Згідно пункту 14 Договору встановлено, що у разі невнесення! орендної плати у строки, визначені договором: у 10-ти денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої договором. Так, у зв`язку з невнесенням орендної плати у строки, визначені договором, з вересня 2022 по листопад 2022 позивачем відповідно до пункту 14 Договору нараховано штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати за прострочення понад три місяці підряд у розмірі 42 540, 84 грн. Загальний розмір щтрафу складає 42 540, 84 грн Згідно частини другої 2\~статті 19 Закону України «Про оренду землі», після завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію добросовісний орендар земельної ділянки, наданої для потреб будівництва та обслуговування відповідного об`єкта, має право на першочергове укладення договору оренди землі на строк до 50 років або припинення дії договору оренди землі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. представник позивача Данканич А., позовну заяву підтримав посилаючись на мотиви у ній викладені, просив позов задовольнити, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суду невідомо. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності, згідно з статтею 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Згідно з пунктами 34, 35 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад. За ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Частиною першою статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Згідно з ст.206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (частини перша, друга статті 21 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Пунктами 288.5.1., 288.5 статті 288 ПК України передбачено, що мінімальна орендна плата встановлена у розмірі трьох відсотків нормативної грошової оцінки землі. Положеннями пункту 2 частини першої статті 13, частини першої статті 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Як встановлено з умов договору оренди землі № 2172 від 27.07.2021року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, станом на 2021 рік, становить 429 704 грн. 19 коп. У п.п. 10, 11 Договору, сторони визначили та погодили розміри та порядок полати орендної плати, яка становить у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі у грошовій формі, та становить 12891 грн. 13 коп. Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового місяця в розмірі 1074 грн. 26 коп.. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації визначених законодавством (пункт 12 договору). Оскільки за даним Договором оренди землі гр. [PERSON] , прийняв в строкове платне користування зазначену вище земельну ділянку, то, згідно з вищевказаним договором, у нього виник обов`язок своєчасно і в повному обсязі вносити готівкою або без готівкою на рахунок місцевого бюджету орендну плату. Однак, орендар в строк, в порядку та на умовах, що передбачені договором оренди землі не виконував своїх грошових зобов`язань щодо сплати орендної плати, згідно розділу «Орендна плата» даного договору та вимоги ст. 96 ЗК України, Закону України «Про оренду землі», внаслідок чого у період з червня 2020 року по листопад 2022 року виникла заборгованість в сумі 42\~540,84 грн. Згідно з ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 27 Договору встановлено право Орендодавця в односторонньому порядку вносити зміни до даного договору при зміні розміру нормативної грошової оцінки землі, коефіцентів індексації, що орендодавцем було зроблено та повідомлено про це орендаря . Отже, враховуючи, що орендар [PERSON] , умови взятого на себе зобов`язання не виконав з нього належить стягнути на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради заборгованість за договором оренди землі від 27.02.2020 № 2042 в розмірі 14 811, 86 грн а також штрафу 42 540, 84 грн, а також заборгованість по орендній платі за період 01.12.2022 року по 30.09.2023 рік, за договором оренди землі від 27.02.2020 № 2042 в розмірі 13 412, 15 грн., а також штрафу 32 614, 56 грн. Відповідно до положеньст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідност. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5ст. 263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного,після всебічного,повного та об`єктивного дослідження обставин справи,викладені позивачем у позовній заяві,обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та\~\~позов підлягає задоволенню. Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 2684 грн. 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved