Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Заступник керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області Маньківський В.І. в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Довженка, буд.45, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , в якій просить припинити право власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серія та номер: [NUMBER] , виданий 27.02.2008, видавник: ТП УФМС Росії в Новгородській області в Хвойнинському районі, який проживає за адресою: [ADDRESS] ), на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8414 га, кадастровий номер 1824288400:06:000:0063; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3226 га, кадастровий номер 1824288400:06:000:0066; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3538 га, кадастровий номер 1824283000:08:000:0135, які розташовані на території Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області, шляхом їх конфіскації та примусового відчуження з поверненням [PERSON] виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Позов мотивований зокрема тим, що відповідач, будучи іноземцем, набув у власність в порядку спадкування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак в порушення принципів регулювання земельних відносин в Україні, закріплених в ст.14 Конституції України та ст.5 Земельного кодексу України та вимог статтей 81, 145 Земельного кодексу України, протягом одного року цих земельних ділянок сількогосподарського призначення, прийнятих у спадщину, в добровільному порядку не відчужив, що є підставою для припинення права власності шляхом конфіскації цих земельних ділянок та примусового відчуження з поверненням виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Факти порушення іноземцем земельного законодавства України залишені без належного реагування з боку уповноважених суб`єктів. Компетентними органами, зокрема органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, не пред`являвся позов про конфіскацію земельних ділянок, що є підставою для втручання органів прокуратури. Таким чином, звернення прокурора з вказаною позовною заявою в суд спрямовано на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання переходу права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які не можуть набуватися у власність іноземцем. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 15.11.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Позивач подав письмові пояснення щодо позову, в яких просить позовні вимоги прокурора задоволити в повному обсязі, проводити розгляд справи без участі представника позивача, заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив. Прокурор подав заяву про проведення судового розгляду справи без участі прокуратури, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Сторони, будучи належно повідомленими, зокрема відповідач шляхом публікації оголошення про судовий виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України, в судове засідання не прибули. Відповідач заяв чи клопотань не подавав. Неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду справи. Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відтак, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , який є громадянином російської федерації (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.2018 року, серія ННІ 025224, набув право власності на земельну ділянку площею 0,8414 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1824288400:06:000:0063, що знаходиться на території Черепинського старостинського округу Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області; на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.2018 року, серія ННІ 025226, набув право власності на земельну\~ ділянку площею 0,3226 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1824288400:06:000:0066, що знаходиться на території Кирданівського старостинського округу Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області; на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.2018 року, серія ННІ 025225, набув право власності на земельну ділянку площею 0,3538 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1824283000:08:000:0135, що знаходиться на території Кирданівського старостинського округу Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, станом на 23.06.2018 року [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,8414 га з кадастровим номером 1824288400:06:000:0063, площею 0,3226 га з кадастровим номером 1824288400:06:000:0066, площею 0,3538 га з кадастровим номером 1824283000:08:000:0135. Вказані земельні ділянки на поточний момент власником не відчужено. Статтями 13, 14 Конституції України, статтями 1-3 Земельного кодексу України, статтею 324 Цивільного кодексу України визначено, що земля та ліси є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, відповідно до ч.1 ст.130 Земельного кодексу України набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава. Частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно ст.145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до ст.140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з ст.148 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Тобто у разі невиконання вимоги ч.4 ст.81 Земельного кодексу України щодо відчуження протягом одного року успадкованої іноземцем або особою без громадянства земельної ділянки, настають передбачені ч.2 ст.145 Земельного кодексу наслідки, а саме: така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Враховуючи те, що право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1824288400:06:000:0063 виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.2018 року, ННІ 025224; право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824288400:06:000:0066, виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.2018 року, ННІ 025226; право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824283000:08:000:0135 виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.2018 року, ННІ 025225, та зареєстровано у трьох випадках 23.06.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, то обчислення річного строку добровільного відчуження слід починати з часу реєстрації права власності, тобто 23.06.2018 року. Таким чином, річний строк відчуження земельних ділянок в добровільному порядку сплив 23.06.2019 року. Проте\~ зазначених вимог чинного законодавства України відповідач, будучи іноземцем - громадянином російської федерації, не виконав. Відтак, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0.8414 га, кадастровий номер 1824288400:06:000:0063, площею 0,3226 га, кадастровий номер 1824288400:06:000:0066, площею 0.3538 га, кадастровий номер 1824283000:08:000:0135, що розташовані на території Овруцької міської ради Житомирської області, підлягають конфіскації за рішенням суду з метою подальшого продажу на земельних торгах. Виручені від продажу земельних ділянок на земельних торгах кошти за вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, підлягають виплаті її колишньому власнику. У зв`язку з наведеними обставинами, Коростенською окружною прокуратурою відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та Овруцької міської ради Житомирської області скеровано повідомлення про стверджувальні порушення інтересів держави та необхідність вжиття заходів до їх відновлення. Листом від 18.07.2023 року №10-6-0.6-2505/2-23 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило про неможливість звернення з позовом до суду у зв`язку із обмеженим фінансуванням та відсутністю коштів для сплати судового збору. Листом від 21.09.2023 року № 02-09/2491 Овруцька міська рада Житомирської області повідомила, що рішення про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у відповідності до ст.ст.5,6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» виконавчим органом Овруцької міської ради не приймалось, а тому відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок. Таким чином, прокурор дотримався порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки компетентні органи не вжили заходів щодо усунення виявлених порушень інтересів держави, зокрема з позовом до суду не звертались, про такий намір Коростенську окружну прокуратуру не повідомляли. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави кваліфікується як бездіяльність відповідного органу. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Дані обставини, відповідно до ст.131-1 Конституції України, зобов`язують органи прокуратури представляти інтереси держави в суді. Житомирською обласною прокуратурою сплачено судовий збір в сумі 8052 грн. Тому

Outcome: approved