Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого вказує, що 18.01.2020 між нею та відповідачем було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за №72. Згідно п.1 вказаного договору, Продавець у строк до 30 грудня 2020 року зобов`язався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 20,1 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010га, кадастровий номер якої - 3222486200:03:006:0032, що розташована в [ADDRESS] . На підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 273578 гривень. Сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений Попереднім договором, Продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу протягом одного місяця. Всупереч умовам попереднього договору, продавець не передав у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 30 грудня 2020 рокую. Всупереч умовам попереднього договору продавцем не повернуто покупцю одержану від нього суму авансу. Просить стягнути з відповідача 305 582,88 гривень, з яких 273578 грн - грошові кошти отримані в якості авансу за попереднім договором, 23527,71 грн.- три проценти річних; 8477, 17 грн. - інфляційні втрати, а також сплачений судовий збір у сумі 3055,83 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн. 01.08.2023 до суду надійшла заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої відповідач до цього часу не виконав свої грошові зобов`язання за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2020 та не повернув [PERSON] грошові кошти, отримані від останньої на підставі Попереднього договору, що є підставою для сплати відповідачем інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми виконання грошового зобов`язання за весь час прострочення. Позовна заява [PERSON] включає нараховані суми процентів річних від простроченої суми інфляційних втрат за період з 31.01.2021 (дати виникнення обов`язку повернути грошові кошти) по 11.02.2022 (дату подачі позовної заяви) на загальну суму 30 004,88 гривні, однак нараховані суми індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми за вказаний період часу не в повній мірі захищають інтереси [PERSON] . За наведених обставин [PERSON] збільшує позовні вимоги на загальну суму 96 026 гривень 74 копійки, що складається з інфляційних втрат у розмірі - 83 996 гривень 81 копійка та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі - 12 029 гривень 93 копійки, за період з 12.02.2022 року по 31.07.2023 року (дату подання цієї заяви). Таким чином, станом на 31.07.2023 загальний розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за Попереднім договором, з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних становить 401 609 гривень 62 копійки. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 401 609,62 грн. (у тому числі: 273 578 гривень 00 копійок, отриманих грошових коштів у якості авансу за Попереднім договором; 35 557 гривень 64 копійки процентів річних від простроченої суми та 92 473 гривні 98 копійок інфляційних втрат). Судові витрати покласти на [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача\~ [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить задоволити їх з підстав, наведених у позовній заяві, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 401 609,62 грн. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] на розгляд справи не з`явилися, про час та місце її розгляду повідомлені в установленому законом порядку. Згідно з наданим відзивом вважають, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів не підлягає задоволенню за її не обґрунтованістю та безпідставністю, мотивуючи тим, що підставою для застосування ч.2 ст.625 ЦК України є наявність прострочки виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 4 Попереднього договору, при укладанні Попереднього договору на підтвердження намірів сторін позивач передав, а відповідач прийняв передоплату у вигляді авансу у розмірі 273 578 гривень, що на день укладення договору еквівалентно 11 305 доларів США. Залишок суми у розмірі 100 гривень позивач зобов`язувався сплатити під час підписання Основного договору. Відповідно до п. 5 Попереднього договору сторони домовились, що у випадку відмови (ухилення) Продавця (Відповідача) від продажу квартири у строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна Продавцем (Відповідачем), або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або за наявністю підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (Відповідач) повинен повернути Покупцю (Позивачу) одержану від нього суму авансу у розмірі 273 578 гривень, що на день укладення договору еквівалентно 11 305 доларів США протягом одного місяця. \~ \~ \~ \~ Фактично сторони у п. 5 Попереднього договору визначили виключний перелік події, при настанні яких до закінчення строку передбаченого Попереднім договором для укладення Основного договору, Продавець (Відповідач) був зобов`язаний повернути Покупцю (Позивачу) отримані грошові кошти у вигляді авансу. Відповідач не відмовлявся та не ухилявся від укладання Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 20,1 кв.м., в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010 га, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0032, що знаходяться в [ADDRESS] , по [ADDRESS] . Предметом Попереднього договору є укладання в майбутньому договору купівлі-продажу квартири (Основного договору). Передумовою для укладання такого договору має бути введений в експлуатацію будинок та оформлене право власності на квартиру на Відповідача. Враховуючи те, що Відповідач не мав у власності зазначену вище квартиру, а відповідно і не мав об`єктивної можливості укласти Основний договір, а відповідно і відсутні факти відмови чи ухилення Відповідача від укладання Основного договору та Позивачем, зі свого боку, не надано належних та допустимих доказів існування таких фактів та фактів існування інших підстав для повернення грошових коштів, сплачених в якості авансу згідно положень п. 5 Попереднього договору. Відповідач обґрунтовано не мав можливості укласти з Позивачем у встановлений Попереднім договором термін Основний договір у зв`язку із відсутністю у Відповідача необхідних документів для укладання Основного договору, які будуть отримані останнім після закінчення будівництва. Крім того, строк (термін) та порядок повернення грошових коштів по закінченню строку, передбаченого Попереднім договором для укладення Основного договору, сторонами визначено не було. Обов`язок повернути грошові кошти сплачені Позивачем відповідно до п. 4 Попереднього договору мав би виникнути від дня отримання Вимоги Позивача від 05.01.2022, але у будь-якому разі не пізніше 20 січня 2022 року, а відповідно і відсутня була підстава для настання відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме факт прострочення грошового зобов`язання до 20 січня 2022 року. Відповідач не отримував як від Позивача, так і від [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, посвідченої Грицюк П.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 03 вересня 2019 року за реєстровим № 2752, грошові кошти, сплачені Позивачем в якості авансу за Попереднім договором у розмірі 273 578 гривень. Залучений 14.09.2023 судом у якості третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору,\~на стороні\~відповідача,\~ [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] \~ на розгляд справи до суду не з`явилися, про час та місце її розгляду повідомлені в установленому законом порядку. Згідно з наданими поясненнями [PERSON] повністю заперечує позовні вимоги [PERSON] виходячи з наступного. Згідно пункту 5 Договору сторони також домовилися, що у випадку ухилення Продавця (Відповідач) від продажу квартири у строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (Відповідач) повинен повернути Покупцю одержану від нього всю суму авансових платежів протягом одного місяця. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Відповідач ухилився від укладання основного договору, як і не надав доказів того, що наявна заборона на продаж майна продавцем, об`єкт будівництва визнано незаконно збудованим, з порушенням чинних норм. Як на підставу позову Позивач посилається на те, що відповідач не ввів будинок в експлуатацію до 30.12.2020, не підключив його до центральних комунікацій. Однак відповідач таких обов`язків на себе за попереднім договором не брав, а обставини, за яких Відповідач зобов`язаний повернути кошти Позивачу обумовлені у пункті 5 Договору, і настання вказаних обставин не доведено Позивачем. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За змістом ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 18 січня 2020 року між позивачкою [PERSON] та уповноваженою особою відповідача ( [PERSON] ) було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріусом Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за №72 (а.с.8-9). Згідну п.1 вказаного договору, Продавець у строк до 30 грудня 2020 року зобов`язався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 20,1 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010га, кадастровий номер якої - 3222486200:03:006:0032, що розташована в [ADDRESS] . На підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 273578 гривень. Сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений Попереднім договором, Продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу протягом одного місяця. Всупереч умовам попереднього договору, продавець не передав у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 30 грудня 2020 року, так і на даний час. Зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились, оскільки основний договір між ними не було укладено у строк, обумовлений у попередньому договорі. Відповідно ст.570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі, у якому вона була надана. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору (основного договору), укладеного сторонами. У аналогічній справі Верховний Суд України в постанові від 13 лютого 2013 року (справа №6-176цс12) зазначив, що оскільки договори купівлі-продажу нерухомого майна, які б за своєю формою та змістом відповідали закону, між сторонами укладені не були, а сторони лише домовились укласти такі договори в майбутньому, то передана відповідачу сума коштів є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Оскільки основний договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані позивачем відповідачу грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню позивачу, однак всупереч умовам попереднього договору продавцем не повернуто покупцю одержану від нього суму авансу. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Саме таких висновків щодо застосування норми ч.2 ст.625 ЦК України дійшов Верховний Суд у постановах від 21 серпня 2018 року №61-13891св18, від 5 грудня 2018 року №61-14162св18, від 12 грудня 2018 року № 61-13220св18. Аналіз зазначених положень попереднього договору дає підстави для висновку, що в разі невиконання Продавцем вимог щодо укладення основного договору купівлі-продажу квартири у строк до 30.12.2020, із вказаної дати у продавця виникає грошове зобов`язання щодо повернення суми авансу. Суд вважає, що оскільки основний договір не був укладений у строк до 30.12.2020 з вини відповідача, який відповідно до вимог Попереднього договору у вказаний строк не виконав свої грошові зобов`язання та не повернув позивачу сплачені кошти, то з відповідача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати. 3% річних від простроченої суми з 31.01.2021 до 11.02.2022 складає 8477,17 грн. (а.с.31), з 12.02.2022 по 31.07.2023 - 12029, 93 грн. (а.с.91 зворотній бік), інфляційні втрати з 31.01.2021 до 11.02.2022 - 23527,71 грн. (а.с.30), з 12.02.2022 по 31.07.2023 - 83996,81 грн. (а.с.91), тобто всього 20507 гривень 10 копійок процентів річних від простроченої суми та 107 524 гривні 52 копійки інфляційних втрат. Задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідачів на користь позивача судові витрати. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 055,83 гривні. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved