Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

11.06.2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «ХТМ» з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 100\~035,75 грн., інфляційні витрати в сумі 5\~301,50 грн., 3% річних у сумі 2\~146,56 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідач, у свою чергу, не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за нею виникла заборгованість за період з 01.10.2015 року по 30.04.2021 року у сумі 100\~035,75 грн. Також з посиланням на ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані до стягнення з відповідача інфляційні витрати в сумі 5\~301,50 грн. та 3% річних у сумі 2\~146,56 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.06.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.11.2021 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задоволено у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2015 року по 30.04.2021 року у сумі 100\~035 (сто тисяч тридцять п`ять) гривень 75 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» інфляційні витрати в сумі 5\~301 (п`ять тисяч триста одна) гривня 50 копійок та 3% річних у сумі 2\~146 (дві тисячі сто сорок шість) гривень 56 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень. 21.11.2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Гринишин Є.В. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 30.11.2021 року по цивільній справі №639/3922/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якій просить суд скасувати заочне рішення від 30.11.2021 року по цивільній справі №639/3922/21, справу призначити до розгляду в загальному порядку. Так, 06.12.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 30.11.2021 року по цивільній справі №639/3922/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено.Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від\~30.11.2021\~року по\~цивільній справі\~№639/3922/21\~за позовом\~Комунального підприємства\~«Харківські теплові\~мережі» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за послуги\~з теплопостачання скасовано. Цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання. В судове засідання 12.03.2024 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача КП «ХТМ» - Суржан Р.Д. подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та подав додаткові пояснення, в яких обґрунтовує з посиланням на чинне законодавство можливість застосувати строк позовної давності лише до 02.04.2017 року, однак при цьому одночасно зазначає, що подання позовних вимог за період з жовтня 2015 року по 26.05.2019 року включно є наслідком технічної помилки при підготовці позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гринишин Є.В. надав письмову заяву, в якій просив відмовити в частині позовних вимог, посилаючись на викладені у заяві про перегляд заочного рішення обставини, серед яких основним є те, що відповідач з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] лише з 27.05.2019 року, а право власності оформила на вказану квартиру взагалі в 2020 році. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , який на даний час оформлено на відповідача [PERSON] . За вказаним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті за послуги теплопостачання за період з 01.10.2015 року по 30.04.2021 року у сумі 100\~035,75 грн., що підтверджено відомістю нарахувань та оплат (а.с.5). Довідками, що містяться в матеріалах справи, підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] з 27.05.2019 року (а.с. 4, 10). Отже відповідач є споживачем послуг з теплопостачання, однак має заборгованість з оплати послуг теплопостачання, що не спростовано відповідачем та її представником. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру від 14.08.2020 року, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником вищевказаної квартири на праві спільної сумісної власності, зокрема, є відповідач [PERSON] (а.с.46). Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Також згідно зі ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК УРСР закріплено, що наймач зобов`язаний\~своєчасно вносити\~квартирну плату\~та плату\~за комунальні\~послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також згідно з п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року передбачено, що індивідуальний споживач зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримувала послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, що не спростовано в судовому засіданні належними доказами, однак вказані послуги своєчасно не оплачувала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за послуги теплопостачання з моменту реєстрації місця проживання відповідача 27.05.2019 року за адресою: [ADDRESS] , тобто за період з червня 2019 року 30.04.2021 року, яка складає 56\~750,47 грн. і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, враховуючи, що відповідачем прострочено виконання грошового зобовязання, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції з період червня 2019 року по 30.04.2021 року у розмірі 3 531,66 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1\~227,28 грн. (а.с. 6). В іншій частині позовні вимоги за період до 27.05.2019 року задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю передбачених законом підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за послуги з теплопостачання в квартирі, в якій відповідач у вказаний період не була зареєстрована та на яку [PERSON] не мала права власності. При цьому суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності, оскільки відмовляє в задоволенні частини позовних вимог по суті. Задовольняючи позовні вимоги на 57,2% від заявлених в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1\~298,44 грн. В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial