Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № б/н від 01.02.2007, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.09.2020 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 731 грн. 88 коп., яка складається з наступного: 17 493 грн. 73 коп. заборгованість за кредитом, 3 761 грн. 71 коп. заборгованість по відсоткам нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 4 476 грн. 44 коп. пені. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 25 731 грн. 88 коп. за кредитним договором № б/н від 01.02.2007, а також судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явиася в судове засідання без повідомлення причин; не подаа відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 01.02.2007 [PERSON] було підписано анкету-заяву, відповідно до якої відповідач ознайомивсь та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.22). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обґрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 17.09.2020, сума заборгованості за тілом кредиту становить 17 493 грн. 73 коп. (а.с. 3-19). Позивачем на обґрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-19), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 22), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 20), довідку про видачу кредитних карток [PERSON] (а.с. 21), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 24-33), виписку про рух коштів (а.с. 41-66). Оскільки факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 493 грн. 73 коп. Позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 3 761 грн. 71 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих позивачем розрахунків вбачається те, що процентна ставка, що нараховувалась за прострочення виконання зобов`язання встановлена в розмірі 36 % починаючи з 20.02.2007 по 31.12.2019, у розмірі 30 % починаючи з 01.01.2013 по 29.08.2014, у розмірі 34,8 % починаючи з 01.09.2014 по 31.03.2015, у розмірі 43,2 % починаючи з 01.04.2015 по 31.05.2015, у розмірі 2,9 % починаючи з 01.06.2015 по 15.09.2015, у розмірі 3,6 % починаючи з 16.09.2015 по 31.07.2020, у розмірі 3,5 % починаючи з 01.08.2020 по 17.09.2020 (а.с. 3-19). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення зазначених вимог ЦПК України позивачем суду не надано обґрунтованого розрахунку 3 % річних, не вказано на яку суму заборгованості по кредиту нараховувалися 3 % річних, не вказано періоду нарахування 3 % річних, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 3 761 грн. 71 коп. Позивач, також, просив стягнути з відповідача 4 476 грн. 44 коп. нарахованої пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як установлено судом, у заяві, підписаній сторонами відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 4 476 грн. 44 коп. пені.нарахованої пені. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 183 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial