Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

В лютому 2024 року позивач - [PERSON] (в особі представника - адвоката Подолян Ю.О.) звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою про визначення місця проживання дитини. Позовну заяву мотивувала тим, що [INFO] у позивачки та відповідача народився син - [PERSON] . Станом на дату позову малолітня дитина сторін по справі зареєстрована і проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де дитині створені абсолютно всі умови для комфортного життя. Будинок в якому зареєстровані і проживають Позивачка з сином, який знаходиться в [ADDRESS] належить Позивачці на праві приватної власності. Також Позивачка має грошові заощадження, є фінансово незалежною і спроможною дбати про свою дитину на належному рівні. Станом на дату подання позову в Деснянському ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) знаходиться на примусовому виконанні судовий наказ 754/18171/23, виданий Деснянським районним судом м.Києва від 20.12.2023 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку платника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (виконавче провадження [NUMBER]). Враховуючи вищевикладене, Позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2024 року головуючим суддею по даній цивільній справі визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.02.2024 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу з позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської областв про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.02.2024 відкрито провадження в справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано від Зазимської сільської ради Броварського району Київської області висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . 11.03.2024 на адресу суду від Служби у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області надійшов висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому зазначено, що виходячи з інтересів дитини та враховуючи думку батьків, Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивачка та її представник повідомлялися про день та час розгляду справи належним чином. В судове засідання, призначене судом на 12.03.2024 року позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача - адвоката Подолян Ю.О. надійшла заява про проведення підготовчого засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять призначити справу до розгляду по суті, а у випадку визнання позовних вимог відповідачем, просять здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та представника, проти заочного розгляду не заперечують. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. [INFO] у позивачки та відповідача народився син - [PERSON] , про що відповідно було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 04.02.2023, актовий запис №139. Відповідно до довідки №742/04-13 від 20.10.2023 року виданої виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] , [INFO] про те, що вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , а також у зазначному житловому будинку зареєстровано четверо осіб, із них: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 20.10.2023 року, номер витягу 2023/008520058 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] володіє на праві приватної власності житловим будинком за адресою: [ADDRESS] Згідно з судовим наказом 754/18171/23, виданим Деснянським районним судом м.Києва від 20.12.2023 року із відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку платника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття Позивач може утримувати дитину на належному рівні є фінансово незалежною та спроможною дбати про дитину на належному рівні. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України: Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачка позитивно характеризується, має стабільний дохід, забезпечена житлом, придатним для нормального виховання та розвитку дитини, бажає визначити місце проживання сина з собою. У своєму висновку Служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, на засіданні виконавчого комітету Орган опіки та піклування Зазимської сільської ради №65 від 29.02.2024, виходячи з інтересів дитини та враховуючи думку батьків, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Присутня на засіданні комісії з захисту прав дитини [PERSON] підтвердила свій намір і бажання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з мамою, батько дитини - [PERSON] на засідання не з`явився, але надіслав заяву з проханням розглянути питання за його відсутності та повідомив, що заперечень щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю не має. Тому враховуючи думку представника позивача, відповідача та враховуючи висновок Служби у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області та з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд проходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки таке рішення відповідає найкращим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved