Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

Ніжинська міська рада 19.07.2023 звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину померлого [INFO] [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Заяву обґрунтовує тим, що померлому належала квартира загальною площею 45 кв м, житловою площею 30 кв м, за вищевказаною адресою. Спадкова справа після [PERSON] не відкривалася, оскільки ніхто зі спадкоємців із заявою про прийняття спадщини чи про відмову у її прийнятті не звертався, заповіти/спадкові договори не зареєстровані. Таким чином, спадкоємців за законом чи за заповiтом у померлого немає, а тому наявні передбачені ст. 1277 ЦК України, підстави для визнання спадщини відумерлою. Ухвалою судді 24.07.2023 провадження в справі відкрито, призначено судовий розгляд. Представник Ніжинської міської ради Чернігівської області та представник заінтересованої особи КП "Служба Єдиного замовника" в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. [PERSON] помер [INFO] , про що Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис за №1192 від 23.11.2021 (а.с. 5, 94). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на квартиру [ADDRESS] . Право власності на 1/2 частку вказаної квартири [PERSON] набув у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , та йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.02.2020 приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Кізуб Т.Є. за №177 (а.с.65). Право власності на іншу 1/2 частку вказаної квартири [PERSON] набув у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] , подавши 13.04.2020 приватному нотаріусу Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області КізубТ.Є. заяву про прийняття спадщини, але спадкових прав не оформив, свідоцтво про право на спадщину йому видано не було (а.с. 67-75). Згідно відповіді Бахмацької державної нотаріальної контори за № 1363/01-16 від 01.09.2023, спадкові справи після померлого [INFO] [PERSON] не відкривались, оскільки ніхто із спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини чи про відмову у її прийнятті. Заповітів померлий не залишив, спадкових договорів не укладав, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (а.с. 13, 14, 76, 77). Відповіддю з Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ніжинської міської ради, підтверджується, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих осіб немає, станом на 22.11.2021 також не було (а.с. 4, 101, 129). Відповідно до листа КП «Служба Єдиного Замовника» від 24.03.2023 року № 307, у квартирі [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає, за даними уповноваженої особи по будинку всі власники померли, спадкоємців немає, мешкає невідома особа (а.с. 4). На офіційному веб-сайті Ніжинської міської ради 28.06.2023 та у Ніжинській міській газеті «Вісті» (випуск за 13.07.2023) розміщені оголошення про підготовку Ніжинською міською радою документів для звернення до суду із заявою про визнання спадщини [PERSON] та [PERSON] відумерлою (а.с. 15, 21 на звороті). Як вбачається з матеріалів справи, укладений 24.07.1993 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.06.1997, та [PERSON] рішенням Баришівського районного суду Київської області від 29.10.2009 позбавлений батьківських прав відносно народженої у цьому шлюбі дочки [PERSON] , а 24.02.2010 Баришівським районним судом Київської області прийнято рішення про її усиновлення. Перевіркою наявності актових записів, проведеною Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за період з 2000 року, встановлено відсутність актових записів про народження дітей, шлюб, розірвання шлюбу на [PERSON] (а.с. 90, 93). Суд не вбачає підстав для залучення заінтересованими особами колишньої дружини [PERSON] та дочки, яка на час відкриття спадщини була усиновлена, оскільки згідно із частиною першою статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №522/5039/21 зробив такі висновки. Щодо тлумачення положень абзацу другого частини першої статті 232 СК України в контексті збереження прав та обов`язків з дитиною одним із батьків за походженням, то їх треба розуміти таким чином, що законодавець передбачив можливість дитині, яка усиновлена однією особою, зберегти правовий зв`язок із батьком або матір`ю за походженням, які не позбавлені батьківських прав та надали згоду на усиновлення. При цьому таке збереження правового зв`язку можливо лише у спосіб, який виключає ситуацію в якій у дитини, з юридичної точки зору, будуть одночасно наявні дві матері або два батька. Тобто у разі, якщо дитина усиновлена чоловіком, збереження прав та обов`язків між дитиною та її батьком за походженням (біологічним батьком) виключене, однак можливе збереження прав та обов`язків між матір`ю та дитиною. Відповідно, якщо усиновлювачем є жінка, збереження прав та обов`язків між дитиною та її матір`ю за походженням (біологічною матір`ю) виключається, але можуть бути збережені права та обов`язки між батьком та дитиною. Крім того, у разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням. Усиновлений та його нащадки не спадкують за за законом після смерті батьків усиновленого, інших його родичів за походженням по висхідній лінії. Батьки усиновленого та інші його родичі за походженням по висхідній лінії не спадкують за законом після смерті усиновленого та його нащадків. Якщо за рішенням суду про усиновлення збережений правовий зв`язок між усиновленим та його бабою, дідом, братом та сестрою за походженням, то у разі смерті його баби, діда за походженням усиновлений має право на спадкування за правом представлення, а у разі смерті його брата, сестри за походженням - має право на спадкування як спадкоємець другої черги. У разі смерті усиновленого його баба, дід, брат, сестра за походженням, з якими був збережений правовий зв`язок, спадкують на загальних підставах (стаття 1260 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти. Їх узагальнення надає можливість класифікувати їх на ті, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Усиновлення є по своїй суті правоприпиняючим та правовстановлюючим юридичним фактом. В сфері спадкового права правоприпиняючий ефект полягає в тому, що з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Завдяки припиненню правового зв`язку поміж усиновленим і його батьками усиновлений та його нащадки не спадкують за за законом після смерті батьків усиновленого, інших його родичів за походженням по висхідній лінії. Батьки усиновленого та інші його родичі за походженням по висхідній лінії не спадкують за законом після смерті усиновленого та його нащадків. Відповідно правостворюючий ефект зводиться до того, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням, що відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 01.12.2021 у справі №544/1615/19. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Таким чином, підставами визнання спадщини відумерлою є: 1) фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; 2) позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; 3) відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; 4) неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом. Відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин: у спадкодавця може не бути спадкоємців за законом; усі спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відмовилися від прийняття спадщини або не встигли прийняти її, або усі спадкоємці усунені від спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 388 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Враховуючи, що [PERSON] на час смерті [INFO] проживав одиноко в [ADDRESS] , заповітів не залишив, спадковий договір не укладав, до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після його смерті ніхто не звернувся, суд доходить висновку про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, а оскільки з часу відкриття спадщини минуло більше одного року, наявні правові підстави для визнання відумерлою спадщини [PERSON] , до складу якої входить право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, ст. 1277 ЦК України, ст. 263-265, 338 ЦПК України, суд

Outcome: approved