Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Городенківської міської ради Івано-Франківської області та просить: встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як сином та мамою; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.12.1999 державним нотаріусом Городенківської ДНК, після смерті [PERSON] належну їй половину будинку по [ADDRESS] успадкувала її дочка [PERSON] . Згідно даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 нерухоме майно, що знаходиться у [ADDRESS] належить [PERSON] : 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським МВК від 22.11.1999; 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину № 684 від 09.12.1999, виданого Городенківською ДНК. Право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), зареєстроване за [PERSON] в цілому. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2023 право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] у новому реєстрі не зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, 1960 року побудови, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 95,5 кв.м, житловою - 55,8 кв.м, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 210100 грн., відповідно вартість половини господарства складає 105050 грн. [PERSON] померла [INFO] . За життя, 27 вересня 2006 року, [PERSON] склала заповіт, яким розпорядила позивачці житловий будинок в [ADDRESS] . Заповіт посвідчений 27.09.2006 державним нотаріусом Городенківської ДНК Паньківим Д.М., зареєстрований в реєстрі за № 1837. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори, де за її заявою була заведена спадкова справа № 18/2023. Державний нотаріус роз`яснила їй, що оскільки спадковий житловий будинок належав спадкодавцю на підставі двох різних правовстановлюючих документів, то для оформлення спадщини вона має подати їх оригінали. Проте, спадкодавець втратила оригінал свідоцтва про право власності на будинок №1036 від 22.11.1999. Державний нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2023 відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на 1/2 частину житлового господарства через відсутність правовстановлюючого документу на неї у спадкодавця. Спадкодавець [PERSON] була одноосібним власником спадкового житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] : 1/2 частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським МВК від 22.11.1999 (оригінал якого втрачено); 1/2 частина належала на підставі свідоцтва про право на спадщину № 684 від 09.12.1999, виданого Городенківською. Позивачка фактично прийняла спадщину, подавши у нотаріальну контору відповідну заяву, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового господарства в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючого документу на майно у спадкодавця. З тексту заповіту [PERSON] слідує, що вона розпорядила належне їй майно позивачці, як своїй внучці. Отже, доведенню підлягає факт родинних відносин спадкодавця зі спадкоємцем. Згідно свідоцтва про народження позивачка [PERSON] , [INFO] , її батько [PERSON] , її мати [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У свідоцтві про народження її тата [PERSON] , [INFO] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про одруження батьків тата позивачки бабуся записана як « [PERSON] , 1928 р.н.». Свідоцтво про смерть, яке видається на підставі паспорта, виписане на ім`я [PERSON] . У всіх доступних правовстановлюючих документах - свідоцтві про право власності на будинок, свідоцтві про право на спадщину, свідоцтві про право власності на земельну ділянку - ім`я бабусі теж зазначено як « [PERSON] ». Встановлення факту родинних відносин між батьком та бабусею позивачки має для позивачки юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Від встановлення цього юридичного факту залежить реалізація позивачкою спадкових прав. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, оскільки і тато, і бабуся позивачки померли, а в наявних документах є розбіжності. Провадження у даній справі відкрито 28.12.2023, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.01.2024 задоволено заяву позивачки [PERSON] , до участі у справі залучено співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 15.02.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивачка [PERSON] 14.03.2024 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. Городенківська міська рада через підсистему «Електронрий суд» 22.01.2024 надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Співвідповідачі: [PERSON] , [PERSON] 15.02.2024 подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що не заперечують щодо задоволення позову. Також зазначили, що [PERSON] є їхньою матір`ю, а також мамою [PERSON] та [PERSON] . За життя у правовстановлюючих документах матері її ім`я писали як « [PERSON] », « [PERSON] ». Дії позивачки, Городенківської міської ради та співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Співвідповідачці [PERSON] повістка про виклик до суду на 14.03.2024 була надіслана за адресою її місця проживання, однак повернута до суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки судова повістка надсилалася співвідповідачці на відому судові адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Співвідповідачка [PERSON] про причини неявки у судове засідання суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, отже вважається такою, що не з`явилася в судові засідання без поважних причин. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов наступного висновку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30 серпня 2012 р. виконкомом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] , [INFO] , - « [PERSON] », актовий запис за № 2 від 30 серпня 2012 р. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 березня 1991 р., стверджується, що [PERSON] , [INFO] , народилася у м. Кролевець Сумської області, актовий запис № 60 від 12 березня 1991 р., її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Батько позивачки [PERSON] народився [INFO] у м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 24 від 20 травня 1952 р., його батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1970 р. Городенківським рай бюро ЗАГС. Однак, із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 2022 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вбачається, що [INFO] у віці 94 роки у м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області померла [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 697 від 04.11.2022. Дідо позивачки [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 72 роки у м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 98 від 10 вересня 1993 р., що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 січня 2024 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] у віці 54 роки у м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 54 від 23 травня 2006 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2006 р. відділом РАЦС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Приймаючи до уваги родинні зв`язки, зокрема те, що син - особа чоловічої статі щодо своїх батьків, внучка - дочка сина або дочки, суд приходить до переконання, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є сином, а позивачка [PERSON] - онукою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Різне написання імені баби позивачки « [PERSON] », « [PERSON] » у свідоцтві про народження батька позивачки та у свідоцтві про її смерть суд розцінює як помилки, допущені органами державної реєстрації актів цивільного стану, уповноваженими на видачу відповідних документів на час їх видачі, та враховує неможливість внесення змін до актових записів цивільного стану після смерті особи. Із копії свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок, виданого 22 листопада 1999 р. виконкомом Городенківської міської ради на підставі рішення цього ж виконкому № 392 від 20.10.1999, вбачається, що в цілому житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] померла [INFO] у віці 90 років у м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 35 від 01 квітня 1995 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 квітня 1995 р. Городенківським відділом загс. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті матері [PERSON] належну їй 1/2 частку житлового будинку, розміщеного по [ADDRESS] , що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.12.1999 державним нотаріусом Городенківської ДНК, зреєстрованого в реєстрі за № 684 (спадкова справа № 527). Із копії інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 77446, виданої 19.09.2023 ОКП «КМБТІ» згідно архівних даних станом на 31.12.2012, вбачається, що нерухоме майно, яке знаходиться по [ADDRESS] , належить: 1/2 [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Городенківським МВК 22.11.1999 на підставі рішення цього ж виконкому № 392 від 20.10.1999, та 1/2 [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 684 від 09.12.1999, посвідченого Городенківською ДНК, реєстровий № 751. За заповітом, посвідченим 27.09.2006 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1836, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , належний їй на праві власності житловий будинок в [ADDRESS] заповіла своїй внучці [PERSON] , грошові вклади в ощадбанку заповіла [PERSON] , належний їй сертифікат на земельну частку (пай) в агрофірмі ім. В.Кнігніцького заповіла в рівних долях кожній: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 40728954 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1836, бланк ВЕВ 499048), що стверджується копією витягу № 71297208 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 28.01.2023 Городенківською державною нотаріальною конторою. [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на [PERSON] , актовий запис № 84 від 01 вересня 2003 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 07 вересня 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08 квітня 1999 р. Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області, стверджується, що ім`я спадкоємця, серед інших, якому згідно заповіту від 27.09.2006 № 1836 [PERSON] заповіла належний їй сертифікат на земельну частку (пай) в агрофірмі ім. В.Кнігніцького - [PERSON] , [INFO] . Ч.1 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] ; на день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № [NUMBER] , виданої 25.01.2023 ЦНАП Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Із копії спадкової справи № 18/2023, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка [PERSON] , співвідповідачі: [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом (28.01.2023). Співвідповідачка [PERSON] також прийняла спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, оскільки за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (заяви від 07.11.2023) її включено в коло спадкоємців, що не суперечить ч.2 ст.1272 ЦК України. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, оскільки не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , тому, відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування за законом на заповідане їй майно одержали особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що батько позивачки [PERSON] - син спадкодавця [PERSON] не був живим на час відкриття спадщини, тому, відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її онука - позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті баби як за заповітом, так і за законом, про що 28.01.2023 подала заяву. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено, оскільки співвідповідачі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, відмовилися від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , про що зазначили у заявах, поданих нотаріусу 28.01.2023 та 07.11.2018. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Прийнявши спадщину після смерті баби [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та за законом, позивачка 07.11.2023 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на спадкове майно спадкодавця. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить заповідане позивачці згідно заповіту № 1836 від 27.09.2006 майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, 1/2 частки якого належала померлій на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 22 листопада 1999 р. виконкомом Городенківської міської ради на підставі рішення цього ж виконкому № 392 від 20.10.1999, а 1/2 частки - згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 684 від 09.12.1999, посвідченого Городенківською ДНК, реєстровий № 751. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори від 15 грудня 2023 р. № 1834/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на дану частку житлового будинку (свідоцтво про право власності на жилий будинок № [NUMBER] , видане 22 листопада 1999 р. виконкомом Городенківської міської ради). З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 10.11.2023, вбачається, що житловий будинок споруджено (реконструйовано) в 1960/1997 р., господарські будівлі та споруди - в 1960, 1970, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 18 грудня 2023 р. становить 210100 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] виділено земельну ділянку площею 0,1 га, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 359910979, сформованою 26.12.2023. Відомості про право власності на житловий будинок за даною адресою відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю [PERSON] 22.11.1999 виконкомом Городенківської міської ради на підставі рішення цього ж виконкому № 392 від 20.10.1999 був виданий документ, що посвідчував її право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а саме: свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житловий будинок. Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті баби [PERSON] , фактично стала власником цієї частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на спадкову частку житлового будинку немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, правомірність набуття позивачкою права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , правовстановлюючий документ на яку відсутній, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст. ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233,1241, 1258, 1261, 1266-1270, 1272, 1296-1297 ЦК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved