Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач, через представника - адвоката Тищенко Л.М., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2023 року, об 11 годині 35 хвилин, на 39 км + 390 м автодороги М-07 «Київ-Ковель» у с. Микуличі Бучанського району Київської області [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, під його (позивача) керуванням, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками. Грубе порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху, призвело до наслідків у вигляді спричинення йому (позивачу) матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження його автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується постановою Бородянського районного суду Київської області від 10 березня 2023 року в справі 939/428/23, за якою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Відповідно до звіту № 369 про оцінку, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 35435,00 гривень. Враховуючи наведені обставини, просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 35435,00 гривень. Ухвалою суду від 22 травня 2023 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 липня 2023 року з відповідача стягнуто на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 35435 грн. 24 жовтня 2023 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Макаренком С.С. подано заяву про перегляд вказаного заочного рішення, мотивуючи свою позицію тим, що відповідач не з`являвся у судові засідання по даній справі, оскільки не отримував судові повістки за адресою реєстрації місця проживання у зв`язку із тим, що з 27 лютого 2022 року призваний до лав Збройних сил України та на даний час проходить військову службу. Заочне рішення ухвалено на підставі доказів, наданих позивачем, тоді як інтереси відповідача у вказаній справі ніким не були представлені. Долучив до заяви про перегляд заочного рішення копію посвідчення [PERSON] , яке підтверджує його статус як учасника бойових дій з 12 серпня 2023 року. Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року вказану заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 липня 2023 року в цивільній справі № 939/1035/23. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 04 грудня 2023 року. 04 грудня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Судове засідання відкладено на 08 січня 2024 року. 04 січня 2024 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 45175 грн. Вказана заява обґрунтована доводами, що були вказані у позові, а також тим, що позивачем за власні кошти було відремонтовано належний йому автомобіль і вартість такого ремонту становить 45175 грн. Ухвалою суду від 08 січня 2024 року прийнято до розгляду вказану заяву. Відкладено судове засідання на 29 січня 2024 року. 17 січня 2024 року від представника відповідача - адвоката Макаренка С.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якій, заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача вказує на те, що відповідач має посвідчення учасника бойових дій, а тому згідно п. 1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої стали учасники бойових дій та інваліди війни, проводить МТСБУ. Враховуючи наведене, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. 29 січня 2024 року представники сторін надали пояснення щодо суті спору, за клопотанням представника відповідача у судовому засіданні оголошено перерву до 09 лютого 2024 року для надання часу представнику відповідача надати додаткові докази. 09 лютого 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Судове засідання відкладено на 26 лютого 2024 року. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Тищенко Л.М. позов підтримала, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, посилаючись на викладені в ньому доводи, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Макаренко С.С. у сьогоднішнє судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач та його представник не повідомили про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення учасників про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Судом встановлено, що 18 лютого 2023 року, об 11 годині 35 хвилин, на 39 км + 390 метрів автодороги М-07 «Київ-Ковель» у с. Микуличі Бучанського району Київської області, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху. За постановою Бородянського районного суду Київської області від 10 березня 2023 року, яка набрала законної сили 24 березня 2023 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (а.с. 7-8). Власником автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9-10). Відповідно до звіту № 369 про оцінку, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 35435,00 гривень. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті його пошкодження при ДТП, складає 35435,00 гривень (а.с. 11-29). У вказаному звіті також зазначено, що вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Свр) складає 48425 грн (а.с. 17). Позивач звернувся до МТСБУ із відповідним зверненням щодо ДТП, яка мала місце 18 лютого 2023 року об 11 годині 35 хвилин за участю транспортного засобу «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , проте отримав лист МТСБУ про відсутність правових підстав для відшкодування заподіяної йому шкоди. Так, з листа Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01б/11572 від 10 квітня 2023 року вбачається, що згідно з інформацією, отриманої з централізованої бази даних МТСБУ (ЦБД), транспортні засоби марки «Кіа», номерний знак [NUMBER] , і «Ford», номерний знак [NUMBER] , не відповідають вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не є забезпеченими, оскільки станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 18 лютого 2023 року чинні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутні. Водночас повідомлено, що МТСБУ здійснює виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобам, власник/водій якого відноситься до пільгової категорії громадян. Подані позивачем документи не містять документального підтвердження того, що [PERSON] відноситься до пільгової категорії громадян. У свою чергу МТСБУ здійснило запит до особи, відповідальної за скоєння ДТП. 05 квітня 2023 року на адресу МТСБУ надійшла відповідь, що [PERSON] перебуває на військовій службі в Міністерстві оборони України. Копія посвідчення УБД не надавалася. МТСБУ не встановило підстав вважати, що [PERSON] відноситься до пільгової категорії громадян, а тому дійшло висновку про відсутність правових підстав для відшкодування заподіяної шкоди [PERSON] (а.с. 32-33). Як повідомила представник позивача, у подальшому [PERSON] відремонтував пошкоджений автомобіль за власний рахунок. Згідно акту виконаних робіт та товарного чеку № 003 від 25 травня 2023 року, виданих ФОП [PERSON] , загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 45175 грн (а.с. 152, 153). Матеріальна шкода, завдана [PERSON] внаслідок пошкодження його транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] у добровільному порядку не відшкодована. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 і 2 ст. 1187 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 лютого 2023 року та скоєна з вини відповідача, а саме автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. У свою чергу, згідно п. 1.7. статті 1 вищевказаного Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до п. 13.1. статті 13 вказаного вище закону, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Згідно п .п. а) п. 41.1. ст. 41 даного закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. З поданих до суду матеріалів цивільної справи вбачається, що транспортний засіб, яким керував позивач, на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 лютого 2023 року, не мав поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, як вбачається, [PERSON] , станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, мав статус учасника бойових дій, і користувався пільгами встановленими законодавством України, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням серії [NUMBER] , виданим 19 березня 2021 року (а.с. 30). Отже, позивача звільнено від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, на підставі п. 13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, аналізуючи вищевказані норми закону, можна зробити висновок про те, що керовані особами, яких звільнено від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, на підставі п. 13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортні засоби, без укладання щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не відносяться до забезпечених транспортних засобів, у розумінні ст. 1 Закону. З матеріалів справи не вбачається того, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була забезпечена, як того вимагає Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також з матеріалів справи не вбачається, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, відповідач [PERSON] належав до категорії осіб, визначених у п. 13.1. статті 13 вказаного вище закону, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відповідачем [PERSON] надано посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 98), проте як вбачається з вказаного посвідчення воно видано 12 серпня 2023 року, тобто майже через шість місяців після вчинення ДТП, а тому вказаний документ не може свідчити, що станом на момент вчинення ДТП відповідач мав статус учасника бойових дій та був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Отже, з викладеного вбачається, що транспортний засіб «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував позивач, не відповідає вимогам п. 1.7. ст. 1 вказаного закону та не є забезпеченим. З огляду на зазначене, МТСБУ не має правових підстав для здійснення відшкодування з фонду захисту потерпілих. Як зазначено у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідачем [PERSON] не надано до суду жодних доказів на спростування заподіяння шкоди майну позивача, зокрема, не оскаржено постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, як і не надано доказів на спростування інших обставин, зазначених у позовній заяві, у тому числі не надано доказів на підтвердження його належності станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 лютого 2023 року, до категорії осіб, визначених у п. 13.1. статті 13 вказаного вище закону, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність у позивача підстав на відшкодування завданої майнової шкоди з відповідача, як винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 18 лютого 2023 року. Як встановлено вище, відповідно до звіту № 369 про оцінку, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 35435,00 гривень. У вказаному звіті також зазначено, що вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Свр) складає 48425 грн. Позивач, відремонтував належний йому автомобіль за власний рахунок. Згідно акту виконаних робіт та товарного чеку № 003 від 25 травня 2023 року, виданих ФОП [PERSON] , загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 45175 грн. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа №6-691цс15) наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Враховуючи викладене, оскільки дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний [PERSON] транспортний засіб, сталася з вини відповідача, шкода, завдана позивачу внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] не відшкодована, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги в цій частині стягнути з відповідача матеріальну шкоду в заявленому позивачем розмірі 45175 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У своїй постанові Верховний Суд від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 зауважив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано витяг із договору про надання правничої допомоги від 28 квітня 2023 року, копію дублікату свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС № 4744/10 від 20 червня 2022 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії АІ № 1327827 від 28 квітня 2023 року, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким загальний розмір судових витрат на правничу допомогу, який понесе [PERSON] становить 9000,00 гривень; позивачем за надання правничої допомоги сплачено 5000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № @2PL621313 від 28 квітня 2023 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 25 від 11 грудня 2023 року (а.с. 34-38, 154). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу, які підтверджені належними доказами, є гонорар за прийом замовника, ознайомлення з матеріалами справи, консультації, укладення договору і підготовки позовної заяви у розмірі 3000,00 грн, а також 2000,00 грн - за участь представника позивача у суді першої інстанції. Враховуючи викладене, суд, частково задовольняючи позовні вимоги в цій частині, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень і суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: partial