Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

04.12.2023 року до Олександрівського районного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача Юхименка Юрія Юрійовича, який діє в інтересах ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.02.2021 між відповідачем та ТОВ «ФК «АРАГОН» було укладено кредитний договір № 8794431 у формі електронного документу з використання електронного підпису, за яким позичальник отримав кредитні кошти у сумі 2000 грн. на банківську картку, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу і це підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 501/09 від 29.09.2023 року як технологічного оператора платіжного сервісу «Platon». Проте, свої зобов`язання за договором щодо повернення коштів відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивач отримав право вимоги до відповідача за Договором про надання послуг факторингу, укладеним 05.08.2021 між ТОВ «ФК «АРАГОН»» та ТОВ «ВВС-Факторинг». Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості від 05.08.2021 року до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором в сумі 7520,00 грн., з яких 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 516,00 грн. - сума простроченої заборгованості, 5 004,00 грн. - сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим, станом на 10.10.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить - 21211,20 грн., яка складається з наступного: 7520,00 грн. - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 13 691,20 грн. - сума нарахованих відсотків станом на 10.10.2023року. Крім того, за невиконання зобов`язань за договором позивачем відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України здійснено нарахування інфляційного збільшення за період з 05.08.2021 по 24.02.2022 року в розмірі 407,16 грн. та 3% річних у розмірі 125,47 грн. Позивач також зазначає про стягнення судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900 грн. 22.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 08:30 год. 22.01.2024 року. Не погоджуючись із позовними вимогами 15.01.2024 року від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач не укладала електронного договору на отримання кредиту і відповідно не отримувала кредитних коштів. Позивачем не доведено, що він має право вимагати від відповідача сплатити на його користь заборгованість у сумі 21743.83 грн., яка складається з: 7520,00 грн. - розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 13691,20 грн. - сума нарахованих відсотків станом на 10.10.2023 року, збитки завдані інфляцією у розмірі 407,16 грн.; три проценти річних у розмірі 125,47 грн. 05 серпня 2021 року між ТОВ«Фінансова компанія «АРАГОН», яке діяло як Клієнт, та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», яке діяло як Фактор, був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021. В Додатку № 1 до вказаного договору наводиться «Реєстр боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості», де під номером 444 наведено, що відносно відповідача - [PERSON] відступлена сума у загальному розмірі 7520 гривень. За змістом вказаного договору між боржником і новим кредитором не розпочалися кредитні правовідносини, а лише змінилась особа, на користь якої боржник повинен був виконати зобов`язання, що полягає у сплаті боргу. Фактор/позивач, який отримав на підставі Договору Факторингу право вимагати від боржника/відповідача сплати боргу у сумі 7520 грн., безпідставно включив у предмет позову більшу за розміром вимогу ніж отримав за Договором Факторингу. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що станом на 04.12.2023 року - дату подання позову до суду, [PERSON] одержала від ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН», яке діяло як Клієнт, або ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», яке діяло як Фактор, письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові з зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також найменування фактору, якому має бути здійснений платіж, як то визначено ст. 1082 ЦК України. Матеріали справи не містять належних та достовірних доказів укладення 19 лютого 2021 Договору № 8794431 надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту року між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.02.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8794431,відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий персональний ідентифікатор [NUMBER] направлено відповідачу 19.02.2021 року на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] та введено позичальником у відповідне поле на сайті первісного кредитора 19.02.2021 року о 10:43 годині. Просить звернути на те, що позивачем при позові Заявка на отримання грошових коштів не надавалась. При позові, зокрема, надані: Договір № 8794431 надання коштів у позику від 19 лютого 2021, з Додатком № 1 - «Графік платежів», а також Анкета з двома розділами «Атрибут», «Значення». На останньому аркуші Договору № 8794431 в розділі 12 «Адреси, реквізити та підписи сторін» у графі «Позичальник» міститься друкований запис «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER] / [PERSON] /». Будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься. Аналогічна форма посвідчення та записи містяться й у документі під назвою: «Графік платежів». В Анкеті в графі «Позичальник» міститься друкований запис: /___[PERSON] / підписано (аналог власноручного (електронного підпису Позичальника, відтворений шляхом використання позичальником свого Логіна та Пароля ). Втім, посилання на Електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER] анкеті відсутнє. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що зазначений у Договорі одноразовий електронний ідентифікатор [NUMBER] був надісланий кредитодавцем на телефон позичальника і отриманий позичальником на мобільний телефон № [NUMBER] , в результаті чого був використаний останнім у якості електронного підпису Договору № 8794431. Наявність номеру телефону в Анкеті, в Договорі № [NUMBER] в розділі 12 «Адреси, реквізити та підписи сторін» у графі «Позичальник» та зазначення при цьому певного алфавітно-цифрового ідентифікатора, без доказів надсилання кредитодавцем такого повідомлення позичальнику і отримання його ним, не є свідченням того, що договір було укладено саме з [PERSON] , тобто, відсутні правові підстави стверджувати, що між сторонами був укладений правочин, який підписано позичальником за допомогою електронного ідентифікатора. Законодавство дозволяє вчиняти правочин усно або в письмовій (електронній) формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), отже, укладенню будь-якого правочину у письмовій формі передує його підписання з боку сторін. При цьому, за змістом ч.1 ст.205 ЦК України, правочини, укладені в електронній формі, прирівнюється до правочинів, укладених в письмовій формі. Тобто, чинне законодавство дозволяє сторонам письмового (електронного) правочину здійснювати його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію». Одночасно, отриманню такого одноразового ідентифікатора передує реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав пропозицію укласти договір в електронній формі. Порядок реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції з отриманням відповідного одноразового ідентифікатора передбачений у ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» З аналізу положень ч.4,6 ст.8 ЗУ «Про електронну комерцію» , ч. 1, 2 ст.18 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.4 ст.11, п.6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» , що регулює порядок надання фінансових послуг та запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів слідує, що для належної ідентифікації особи відповідача, перед встановленням з нею ділових відносин, позивач повинен також був провести її верифікацію, тобто, встановлення особи клієнта наданим ідентифікаційним даним. Можливість віддаленої верифікації особи-клієнта, без необхідності її особистої присутності, при наданні небанківських фінансових послуг, передбачено Положенням про здійснення установами фінансового моніторингу, де у додатку 2 до Положення наведений Порядок ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта). Цей порядок не передбачає верифікацію особи клієнти лише шляхом відправлення смс-повідомлення на номер телефону, який клієнт самостійно вказує, а п.31 цього порядку наведено способи віддаленої верифікації особи клієнта, проте позов та матеріали справи не містять доказів застосування позивачем жодного з цих способів верифікації відповідача. Оскільки позивач перед встановленням ділових відносин з відповідачем у вигляді укладення в електронній формі договору фінансового кредиту, належним чином віддалено не верифікував її особу, та здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції з отриманням відповідного одноразового ідентифікатора, без належної перевірки особи відповідача, то вчинений на електронному договорі електронний підпис одноразовим ідентифікатором неможливо вважати підписом [PERSON] . Інший висновок є припущенням, яке прямо заборонено ч. 6 ст. 81 ЦПК України. З наведеного слідує, що Договір № 8794431 надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 19 лютого 2021 між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] є неукладеним, адже він не підписаний з боку відповідача (як в електронній, так і паперовій формі). Позивачем не доведена наявність договірних відносин між сторонами Договору № 8794431. При позові не надані належні, допустимі, достовірні докази (ст.ст. 77-79 ЦПК) перерахування на рахунок, відкритий на ім`я відповідача кредитних коштів у сумі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень). Позивач в позові зазначив, що первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 501/09 від 29.09.2023 року як технологічного Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.01.2024 10 оператора платіжного сервісу «Platon». Втім, Інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» № 501/09 від 29.09.2023 року за підписом директора ТОВ «Платежі Онлайн» Ткаченко Д.О., надалі за текстом Інформаційна довідка, на яку посилається позивач, як підтвердження надання відповідачу грошей, не містить жодних ідентифікуючих даних про клієнта, а саме відповідача [PERSON] В Інформаційній довідці зазначено: через сайт Торговця: CREDIT-PRO.COM.UA здійснена транзакція № 31372-42085-87083 на суму 2000,00 грн., дата та час проведення транзакції: 2021-02-19 10:43:29, номер карти [NUMBER] , Approval code 736397, Банк-емітет: PRIVAT BANK, опис платежу: видача кредиту по договору 8794431. Договір № 8794431 надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 19 лютого 2021 підписаний одноразовим персональним ідентифікатором [NUMBER] . Втім, в Інформаційній довідці зазначено, що Approval code, тобто, код візування/затвердження/схвалення це 736397. Позов та додані до нього матеріали не містять поняття терміну «Approval code» та пояснення щодо зазначених розбіжностей: UA841405 / 736397. З пункту 2.1 розділу 2, пунктів 3.3., 3.4. розділу 3 Договору № 8794431 вбачається, що кредит у сумі 2000,00 (дві тисячі) гривень надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти позичальника, що датою отримання кредиту Позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Буквальне тлумачення ч. 1 ст. 626 ЦКУ дозволяє зробити висновок, що Договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Кредитна операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху кредитних коштів. Належним, достовірним доказом перерахування банком відповідачу на відповідний рахунок кредитних коштів у сумі 2000,00 (дві тисячі) гривень є відповідний платіжний документ, складений відповідно до Закону № 2346- III та Інструкції № 2. Такого документу матеріали справи не містять. Звертає також увагу суду, що в позові та матеріалах справи взагалі відсутні докази відкриття на ім`я відповідача рахунку для обслуговування кредитної операції за Договором № 8794431. Крім того, з фрагментів номеру карти [NUMBER] , наведеній в інформаційній довідці неможливо встановити належність карти саме відповідачу - [PERSON] . Випуск на ім`я відповідача та отримання відповідачем конкретної платіжної картки з вказівкою на дату випуску, вид, номер та строк дії можна вважати встановленим фактом тільки за умов наявності в матеріалах справи примірника відповідного договору про використання електронного платіжного засобу, наданого користувачу під підпис, як того вимагають п.14.9 ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", пункти 4,6,7 р. ІІ Постанови Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів" (чинна до 01.08.2022). З урахуванням викладеного, висновок про отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 2000,00 грн., є припущенням, яке прямо заборонено ч. 6 ст. 81 ЦПК України. При позові не надані належні, допустимі, достовірні докази (ст.ст. 77-79 ЦПК) правомірного нарахування процентів за користування кредитними коштами. В Додатку № 1 до Договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 05 серпня 2021 року наводиться «Реєстр боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості», в якому під номером 444 наведені дані, що Фактору відступлені проценти у двох сумах 516,00 грн. і 5004,00 грн. Втім, в матеріалах справи відсутні арифметичні розрахунки, за допомогою яких вони визначені з зазначенням суми, на яку нараховуються проценти; процентної ставки; кількості днів, за які вони нараховуються. Згідно п. 3.1 Договору № 8794431 кредит надається строком на 30 днів до 21 березня 2021 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. З урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється., ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» відповідно до п. 3.1 Договору № 8794431 могло за умов укладення договору з дотриманням вимог чинного законодавства України претендувати на стягнення процентів, нарахованих за 30 днів за ставкою 0,86%, передбаченою п. 4.1. Договору № 8794431, що дорівнює сумі 516,00 грн. (2000 х 0,86 х 30). Прострочена заборгованість по підвищеним відсоткам (грн.) у сумі 5004 з Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.01.2024 13 огляду на висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12, не підлягає стягненню, бо після закінчення строку кредитування ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» повинно було захищати свої права кредитодавця відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Фактор - ТОВ «ВВС-Факторинг», надав декілька розрахунків, два з яких стосуються заборгованості по процентам за Договором № 8794431 від 19.02.2021 станом на 10.10.2023 року. З наданих розрахунків по процентам можна зробити висновок, що нараховані вони з 06.08.2021 року по 10.10.2023 року, тобто за 796 днів, на тіло кредиту 2000,00 грн. зі ставки 0.86 % у загальному розмірі 13691,20 грн. Включення вимоги про стягнення процентів у сумі 13691,20 грн. до предмету позову є протиправним з огляду на вищевикладене. Позивач включив до предмету позову збитки завдані інфляцією у розмірі 407,16 грн. та три проценти річних у розмірі 125,47 грн. У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зроблений висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Стаття 625 ЦК України може бути застосована до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Отже, недоведеність позовних вимог в частині стягнення суми 21211,20 грн. (7520,00 + 13691,20), унеможливлює подальше притягнення кредитором боржника до відповідальності за ст. 625 ЦК України. Крім того, розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнений згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 пунктом 18 наступного змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо розподілу судових витрат: судового збору 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу: 4900,00 грн., то враховуючи, недоведеність позовних вимог просить покласти судові витрати на позивача по справі і відмовити у стягненні судового збору та витрат на професійну правничу допомогу з відповідача. Представник відповідача просить відмовити позивачу у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та розглянути позов у відсутності відповідача та його представника - адвоката Плахтій О.В. (а.с. 65-80). 22.01.2024 року від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на заяву про зменшення розміру позовних вимог від 19.01.2024року, відповідно до якої 19.01.2024 року позивач надіслав до суду Заяву про зменшення/збільшення розміру позовних вимог від 19.01.2024, де зазначив, що у зв`язку з помилковим розрахунком розміру заборгованості за кредитним договором № 8794431 від 19.02.2021 року та помилковим розрахунком розміру збитків, вважає за необхідне зменшити свої позовні вимоги, виклавши їх наступним чином: - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованість за Кредитним договором №8794431 від 19.02.2021 року у розмірі 2 516,00 грн., - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» збитки завдані інфляцією у розмірі 254,51 грн.; три проценти річних у розмірі 70,10 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн. Представник відповідача зазначає, що у відзиві на позовну заяву вже наведено доводи, з урахуванням яких позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Представником відповідача додатково наведено стислі доводи відповідача щодо правових підстав для відмови позивачу у задоволенні позову,які було викладено у наданому відзиві на позовну заяву. Зазначено також, що витрати на професійну допомогу, враховуючи нові розрахунки заборгованості, значно перевищують ціну позову. Вважає, що фактично зменшення позовних вимог відбулось не внаслідок виправлення арифметичної помилки, а у зв`язку з тим, що позивач відмовився від спроби набути за рахунок відповідача майно без достатніх правових підстав, а саме: суму процентів, які були нараховані: а) всупереч положенням ст. 514 ЦКУ, згідно якої до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав; б) після 21 березня 2021 року - дати спливу визначеного договором строку позики. Зазначає також, що згідно п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Просить суд відмовити позивачу у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та розглянути позов 22.01.2024 року о 8.30 год. у відсутності відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Плахтій О.В. (а.с.76-80). 22.01.2024 року розгляд справи відкладено на 07.02.2024 року з огляду на те, що судом не отримано заяву про зменшення позовних вимог. 29.01.2024 року від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» подано заяву, відповідно до якої 19.01.2024 року відповідачу [PERSON] надійшла від позивача Заява про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач зазначив, що у зв`язку з помилковим розрахунком розміру заборгованості за кредитним договором № 8794431 від 19.02.2021 року та помилковим розрахунком розміру збитків, вважає за необхідне зменшити свої позовні вимоги, виклавши їх наступним чином: - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ«ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованість за Кредитним договором №8794431 від 19.02.2021 року у розмірі 2 516,00 грн., - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» збитки завдані інфляцією у розмірі 254,51 грн.; три проценти річних у розмірі 70,10 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн. Вказана заява була сформована у підсистемі Електронний Суд (ЄСІТС) 19.01.2024 року та підписана представником позивача Юхименком Юрієм Юрійовичем . До Заяви була додана нова редакція розрахунку заборгованості, підписана директором ТОВ "ВВС-Факторинг" Борисом Гавриловим та скріплена печаткою ТОВ "ВВС Факторинг". Копії вказаних документів надають до суду. 22.01.2024 представником відповідача була надана до суду відповідь на вказану заяву позивача (відповідь отримана та зареєстрована судом 22.01.2024 за № 139/24- Вх). Проте, станом на 29.01.2024 року обліково-статистична картка матеріалів справи № 933/857/23 у підсистемі Електронний Суд (ЄСІТС) не містить інформації щодо реєстрації судом заяви представника позивача Юхименка Юрія Юрійовича про зменшення/збільшення розміру позовних вимог від 19.01.2024 по справі № 933/857/23. Відповідач та представник відповідача повідомлені про призначення судового засідання на 07.02.2024 року, просять розглядати у відсутності відповідача та у відсутності її представника. Просять суд відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог(а.с.91-93). 07.02.2024 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» подано заяву про поновлення процесуального строку, відповідно до якої 19.01.2024 представником позивача підготовлено та направлено заяву про зменшення позовних вимог по справі №933/857/23, проте з технічних причин заява не була доставлена до суду. Паралельно дану заяву було направлено до відома відповідачу та його представнику на їх офіційні електронні пошти, що підтверджується витягом з електронної пошти. Згідно з вимогами п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача звертає увагу суду на постійну нестабільну роботу Електронного суду, зокрема, все частіше система (сайт) взагалі не працює та не відкривається, що унеможливлює роботу та подачу процесуальних документів. Між тим, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 24.02.2022, який діє станом на сьогодні. У зв`язку з чим, ДП «НАІС» тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Таке рішення прийнято з метою недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією реєстрів зі сторони ворога. 02.03.2022 Рада суддів України видала Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану. Серед основних рекомендацій щодо розгляду судових справ є такі: суди по можливості мають відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів); суди мають розглядати справи, які не є невідкладними, за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження; суди мають виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням процесуальних документів, залишенням їх без руху тощо; суди мають продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану. Запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, про що зазначив 04.03.2022 Верховний Суд. Вважають, що вищеперелічені обставини несвоєчасного подання до суду заяви є обґрунтованими та можуть бути підставою для поновлення вказаних строків. На підставі викладеного просять поновити процесуальний строк, встановлений законом для подання заяви про зменшення позовних вимог по справі № 933/857/23 (а.с.96-99) Того ж дня через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої у зв`язку з помилковим розрахунком розміру заборгованості за кредитним договором №8794431 від 19.02.2021 року та помилковим розрахунком розміру збитків завдані інфляцією та трьох процентів річних, вважає за необхідне зменшити свої позовні вимоги , виклавши їх наступним чином: - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованість за Кредитним договором №8794431 від 19.02.2021 року у розмірі 2 516,00 грн. - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» збитки завдані інфляцією у розмірі 254,51 грн.; три проценти річних у розмірі 70,10 грн. - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2147,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн. покласти на відповідача. До заяви також додано розрахунок зменшених позовних вимог та докази направлення відповідачу (а.с.100-103). На підставі наказу № 2-ВІД/17/24 від 29.01.2024 року суддя Попович І.А. перебував у відпустці з 30.01.2024 року по 12.02.2024 року включно, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 01 березня 2024 року о 08:30 год. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі при зверненні до суду з позовною заявою. (а.с.3). 19.02.2024 року від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» подано заяву, відповідно до якої відповідач [PERSON] та представник відповідача Плахтій О.В. повідомлені про призначення судового засідання на 01.03.2024 року. Судову справу № 933/857/23 просять розглядати у відсутності відповідача та у відсутності її представника. Просять суд відмовити у повному обсязі Товариству з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» у задоволенні позову, з урахуванням первісного Відзиву (а.с.109). Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 19 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] в електронній формі, укладено договір № 8794431, за умовами якого відповідачці наданий кредит у розмірі 2 000 грн. строком на 30 днів до 21.03.2021 року, зі зниженою процентною ставкою 0,86% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п.3.1. цього договору; стандартною процентною ставкою 2,3% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в п.3.1. цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені п.4.1 даного договору (п.2.1.,3.1.,4.1.,4.2 Договору) (а.с.8-10). Згідно з п. 3.3. Договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позивальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п.3.1 цього договору. У Додатку №1 до Договору встановлено графік платежів та зазначено, що сукупна вартість позики складає 2516 грн. (а.с.10 на звороті). Згідно з п. 3.6 договору кредит надається на умовах сплати процентів і основної суми кредиту в кінці строку дії кредитного договору. Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 8794431, підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором [NUMBER] . 05 серпня 2021 між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ВВС-Факторинг» усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку №1 - Реєстру боржників, права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним до даного договору, в тому числі і до боржника [PERSON] , яка станом на 05 серпня 2021 року (дата укладення договору факторингу) мала заборгованість за кредитним договором № 8794431 від 19.02.2021 року у розмірі 7520 грн., з яких 2000 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 516 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам, 5004 грн. - прострочена заборгованість по підвищеним відсоткам (а.с.25-37). ТОВ « «ФК «АРАГОН» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши грошові кошти в сумі 2000,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 501/09 від 29.09.2023 року (а.с. 38). Станом на 10.10.2023 року відповідачка [PERSON] не виконала своїх зобов`язань перед кредитором, у зв`язку з чим за розрахунком позивача має заборгованість у розмірі 21211,20 грн., яка складається з наступного: 7520 грн. - сума заборгованості на дату відступлення прав вимоги, та 13691,20 грн. - сума нарахованих відсотків станом на 10.10.2023, та збитків від інфляції у розмірі 407,16 грн. та трьох процентів річних у розмірі 125,47 грн. за період з 05 серпня 2021 року по 24.02.2022 року (11-12,15-23). Станом на 04.12.2023 року відповідачка [PERSON] не виконала своїх зобов`язань перед кредитором, у зв`язку з чим за розрахунком позивача, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, має заборгованість у розмірі: тіло кредиту - 2000 грн., сума нарахованих відсотків з 19.02.2021 по 21.03.2021(30 днів) - 516 грн., сума збитків від інфляції у розмірі 254,51 грн. та трьох процентів річних у розмірі 70,10 грн. за період з 22.03.2021 по 23.02.2022 року(а.с.93). Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII (надалі - Закон №675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пунктами 5,6,12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що договір № 8794431 від 19.02.2021 року підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та на підставі даного договору відповідачу на її картковий рахунок були перераховані кредитні кошти в сумі 2000 грн. Відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 8794431 щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у відповідачки утворилась заборгованість, яку вона повинна сплатити на користь позивача. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Дослідивши докази, надані позивачем до позовної заяви, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2000 грн. (фактично отримані та використані грошові кошти) та заборгованість за відсотками у розмірі 516 грн. (згідно умов договору ). Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати, розраховані за період з 22.03.2021 по 23 лютого 2022 року у розмірі - 54,51 грн., враховуючи показники індексу споживчої інфляції в Україні за вказаний період. Крім того, відповідно до вищезазначених вимог закону 3% річних слід стягнути за період з 22.03.2021 по 23 лютого 2022 року у розмірі 70,105 грн. (2516 x 3 % :100% : 365 днів x 339днів). Згідно платіжного доручення при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved