Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

12 січня 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Турійської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла мати позивача [PERSON] . Спадкових прав остання не оформила та [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, площею 1,3344 га, земельну ділянку, площею 1,3507 га, та земельну ділянку, площею 0,4555 га, що розташовані на території Новодвірської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, з цільовим призначенням для особистого селянського господарства. За життя [PERSON] заповіту не складала. Вказуючи, що він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений. Представник позивача [PERSON] адвокат Стецик Н.В. підтримав позов з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без участі позивача. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 04 березня 2024 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що Турійська селищна рада позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за відсутності представника (а. с. 104). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 71 на звороті) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли три земельні ділянки площами 1,3344 га, 1,3507 га та 0,4555 га, що розташовані на території Новодвірської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області. Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцеві [PERSON] підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ-ТР-1768 від 21 квітня 2003 року (а. с. 18). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація по вказаних ділянках відсутня. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу \~Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 16 березня 2016 року [PERSON] склав заповіт, яким належні йому на підставі державного акту серії ВЛ-ТР-1768 від 21 квітня 2003 року три земельні ділянки загальною площею 3.14 га заповів своїй дочці [PERSON] , [INFO] , а інше майно дочці [PERSON] та онукові [PERSON] , які прийняли спадщину (а. с. 72). Родинні відносини [PERSON] та [PERSON] підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та укладення шлюбу (а. с. 76). Син спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини після смерті батька (а. с. 75 на звороті). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) постійно проживав один (а. с. 78). [PERSON] 13 грудня 2016 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а. с. 74 на звороті), проте правовстановлюючі документи на спадкове майно не оформила і [INFO] померла (а. с. 12). За життя\~ [PERSON] \~заповіту не\~складала,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину на\~спадкові земельні\~ділянки не\~видавалося,\~що підтверджується\~інформаційними довідками\~зі Спадкового\~реєстру (а. с. 63). Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження (а. с. 62 на звороті). 12 вересня 2022 року позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а. с. 54 на звороті). [PERSON] , яка є дочкою спадкодавця, подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача (а. с. 55). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] , відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який в установленому законом порядку та строки не відмовився від спадщини та прийняв її після смерті матері [PERSON] . Постановою від 06 жовтня 2023 року приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право спадкодавця [PERSON] на земельні ділянки та її належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 16). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 61/2022 до майна померлої [PERSON] (а. с. 54-101), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті його матері та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої\~статті 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 671 гривня 32 копійки; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 671 гривня 32 копійки. На підставі викладеного, статей\~1216,\~1217,\~1261,\~1266,\~1268,\~1269,\~1270 Цивільного кодексу України\~та

Outcome: approved