Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач, через представника адвоката Ткаченко Н.В., звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12 листопада 2011 року зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею ( [PERSON] ). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, не готує їх до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться ними, їхніми інтересами, пріоритетами, що свідчить про доцільність стягнення із нього аліментів у примусовому порядку, оскільки вона (позивач) одна не зможе забезпечити належний рівень життя своїх дітей. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний та отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому просила стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, з дня пред`явлення даного позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. 21 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. 30 жовтня 2023 року до суду від представника позивача адвоката Ткаченко Н.В. надійшла заява про зміну предмета позову, в якій позивач просить стягнути із [PERSON] аліменти за минулий час, а саме за останні три роки, на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , а також аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. За ухвалою суду від 27 грудня 2023 року було ухвалено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін і призначено справу до судового розгляду. За протокольною ухвалою суду від 07 лютого 2024 року заяву про зміну предмета позову прийнято до розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ткаченко Н.В. позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 листопада 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей і довідки № 02-30/137 від 02 серпня 2023 року (а.с. 5, 6,). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.\~1,\~2,\~3,\~5\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки діти сторін на даний момент проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні, то відповідач, як батько дітей, зобов`язаний згідно до вимог Сімейного кодексу України також брати участь в їх утриманні. Враховуючи вищевикладене, а також відсутність будь-яких заперечень відповідача проти позовних вимог, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, стягнути з відповідача на корить позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей за минулий час, а саме за останні три роки, суд зазначає наступне. Статтею 191\~СК України\~визначено,\~що аліменти\~на дитину\~присуджуються за\~рішенням суду\~від дня\~пред`явлення позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз ч. 2 ст. 191 СК України свідчить про те, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести факт вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від їх сплати. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялася від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, тощо. Обов`язковою умовою для присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, за загальними правилами, регламентованими нормами Сімейного кодексу України, недоцільним є обтяження відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів, у тому числі не подав позов про стягнення аліментів і залишив його без розгляду з особистих мотивів. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційним зверненням до відповідача, а за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів і що батько дітей ухилявся від їх сплати, то підстав для стягнення із [PERSON] аліментів за минулий час суд не вбачає і вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1\~073 гривні 60 копійок.

Outcome: partial