Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, в якому просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом виселення з неї відповідачів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі дублікату №Д-318 від 17.02.2022 року Договору № Н1-669 купівлі-продажу від 27 червня 1996 року, складеного на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна». Квартира складається з 3-з кімнат загальною площею 58,6 кв. метрів, житловою площею 44,8 кв. м, що вбачається з договору купівлі-продажу. Також зазначив, що спірна квартира деякий час належала відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій В.А. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року по справі № 641/6670/19 зазначений договір визнаний недійсним, застосовані наслідки визнання недійсності договору. Однак, відповідачі продовжують проживати у спірній квартирі, де знаходяться речі та документи позивача, що порушує його права та інтереси. Позивач та його представник неодноразово не з`являлися в судове засідання, про місце, дату і час слухання справи повідомлені своєчасно і належним чином, та надавали заяви про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу і їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Таку поведінку позивача та його представника суд розцінює як зловживання своїми правами і не виконуванням своїх процесуальних обов`язків, та спробою затягування судового розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] наполягав на розгляді справи за відсутності позивача та його представника, та вказав, що поведінка позивача та його представника свідчить про затягування судового розгляду та є неприпустимою. Разом з тим, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, та зазначив, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року по справі № 641/6670/19 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого 15 травня 2002 року приватним нотаріусом ХМНО Дорогій Валентиною Анатоліївною, за реєстровим номером № 1369, скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, та відмовлено у позовних вимогах про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, постанова набрала законної сили. Таким чином, [PERSON] є законним власником спірної квартири, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали. Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до дублікату №Д-318 від 17.02.2022 року Договору № Н1-669 купівлі-продажу від 27 червня 1996 року, складеного на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2022 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] 17.02.2022 року (а.с. 9). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 23.03.2023 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , відсутні зареєстровані особи (а.с. 12). Відповідно до договору купівлі-продажу № 1369 від 15.05.2002 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 15 травня 2002 року приватним нотаріусом ХМНО Дорогій Валентиною Анатоліївною, за реєстровим номером № 1369 (а.с. 10-11). Постановою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року рішення Комітернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року скасоване, та ухвалено нове, яким відмовлено у позовних вимогах про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння. Постанова набрала законної сили 12 вересня 2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2023 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] 01.11.2023 року на підставі постанови Харківського апеляційного суду. Відповідно до положень\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни,\~які мають\~у приватній\~власності будинок\~(частину\~будинку),\~квартиру,\~користуються ним\~(нею)\~для особистого\~проживання і\~проживання членів\~їх сімей\~і мають\~право розпоряджатися\~цією власністю\~на свій\~розсуд:\~продавати,\~дарувати,\~заповідати,\~здавати в\~оренду,\~обмінювати,\~закладати,\~укладати інші\~не заборонені\~законом угоди. Положеннями ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України\~регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2\~ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що позивач втратив право власності на спірну квартиру на підставі постанови Харківського апеляційного суду, відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а також наявність у відповідача непорушного права власності, наданого Конституцією України, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення відповідачів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed