Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлої [INFO] , та визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач не звернувся, оскільки розпочалася пандемія COVID-19 і він не мав можливості виїхати до місця проживання матері. Однак нещодавно він знайшов заповіт та державні акти на право власності на земельні ділянки. На підставі викладеного позивач просить суд визначити додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за його відсутності, - заява за підписом секретаря Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, відповідно до якої вона просить розглянути дану справу без участі їх представника, що виступає у справі в якості відповідача, та визнає позов. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] . Однак в свідоцтві про народження позивача серії [NUMBER] від 27 грудня 1972 року в графі батьки зазначені [PERSON] та [PERSON] . В той же час, в свідоцтві про смерть [PERSON] вказана як [PERSON] . В копії паспорта, яка додана до позовної заяви, вказано, що [PERSON] народився [INFO] в с. Дешки Козелецького району Чернігівської області. В копії свідоцтва про народження зазначено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Дешки Козелецького району Чернігівської області і його матір`ю є [PERSON] . В довідці за підписом начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг та спеціаліста відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області вказано, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч. 2 ст. 315 цього ж Кодексу у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст.ст. 293, 315 ЦПК України та роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", із змінами та доповненнями, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Підтвердження факту родинних відносин між позивачем та його померлою матір`ю необхідне йому для оформлення спадщини. Надані докази суд визнає достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт, встановлення якого просить позивач. Отже, позов в частині встановлення факту родинних відносин є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] не може оформити, так як у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки документи, які підтверджують право спадкодавця на певне майно віднайшов нещодавно. Спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилася, на день своєї смерті проживала одна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що позивач пропустив строк з поважних причин. На підставі ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved