Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 24 грудня 2019 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Останнім часом сімейне життя між сторонами погіршилося, кожен набув протилежні погляди на шлюб, сім`ю, шлюбні відносини між сторонами припинено, в наслідок чого припинено ведення між ними спільного господарства, також припинено спільне проживання. Спільних дітей не мають. За глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Позивачкою вживалися заходи досудового врегулювання спору, пропонувалося відповідачу розірвати шлюб через органи РАЦС, однак він відмовився. Розірвати шлюб через орган РАЦС позивачка не має можливості так як відповідач не з`являється для подачі спільної заяви. Позивачка просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання, розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні підтримує в повному обсязі, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив суд про неможливість явки в судове засідання, розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк на примирення просив не надавати. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 24 грудня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу у Роменському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис № 285 /а.с.6/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved