Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що працює у виробничому підрозділі Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді телефонний контролер, що підтверджується копією трудової книжки (біографічної довідки). Між адміністрацією Київської дирекції залізничних перевезень та Київським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-\-2023 роки. Норми, умови, гарантії та пільги, що встановлені Колективним договором у відповідності до статті 18 КЗпП України розповсюджуються на всіх працівників Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». За умовами укладеного між адміністрацією Київської дирекції залізничних перевезень та Київським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України, адміністрація взяла на себе зобов`язання з оплати праці (Розділ 3 Колективного договору). Пунктом 3.10. Колективного договору установлено, що працівникам дирекції, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року. Маючи достатній стаж роботи на залізничному транспорті для отримання матеріальної допомоги, вона подала заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.10. Колективного договору. Сума матеріальної допомоги на оздоровлення, яку роботодавець мав їй виплатити становить 14886,00 грн. 00 коп. Однак, роботодавець в особі ВП Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» так і не виплатив по сьогоднішній день належну їй матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 14886,00 гривень, таким чином не виконавши свої зобов`язання за Колективним договором, заборгувавши , чим грубо порушив права гарантовані колективним договором. Наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5 затверджено Інструкцію зі статистики заробітної плати, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 за №114/8713. В пункті 1.3. зазначеної інструкції передбачено, що фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Згідно з пунктом 2.3.3. Інструкції до інших заохочувальних та компенсаційних виплат віднесено матеріальну допомогу, що мас систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв`язку з екологічним станом, крім сум, указаних у п.3.31). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 29 КЗпП України, до початку роботи роботодавець зобов`язаний, в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення). Матеріальна допомога на оздоровлення, виплата якої передбачена пунктом 3.10. Колективного договору Київської дирекції залізничних перевезень входить до структури оплати праці (заробітної плати), згідно із законодавством України, а Роботодавець не виплативши їй матеріальну допомогу, порушив положенням частини першої статті 526 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вважає, що АТ «Укрзалізниця» незаконно відмовила їй у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення, яка передбачена Колективним договором посилаючись на рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022року № Ц-54/31, чим порушила її права гарантовані п. 3.10. Колективного договору. Як наслідок, посилання роботодавця на рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року№ Ц-54/31, як на підставу «законності» не виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, є безпідставним та не може слугувати аргументом відмови у виплаті коштів працівникові, що суперечить положенням статті 58 та ст. 24, 28 Конституції України. Статтею 58 Конституції України установлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 24 Конституції України установлено, що громадяни України мають рівні Конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Статтею 28 Конституції України установлено, що кожен має право на повагу до його гідності. Вважає, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» порушила її конституційні права, що принизило її перед колективом дирекції, безпідставно не виплатила належні їй кошти, а саме матеріальну допомогу на оздоровлення, виплата якої передбачена пунктом 3.10 Колективного договору, тому невиплачена матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 14886,00 грн. підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В період часу з 12.09.2022 року по 05.10.2022 року вона перебувала у щорічній відпустці, та при виході у відпустку подавала на розгляд керівництву 2 окремі заяви: про надання щорічної відпустки за 2022 рік; про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.10. Колективного договору. Роботодавець в особі Акціонерного товариства «Українська залізниця» незаконно відмовив їй у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік в сумі 14886,00 гри., виплата якої передбачена Колективним договором, посилаючись на рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року, яким призупинено виплати за колективними договорами, та на статтю 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (№2136-ІХ від 15.03.2022), з огляду на таке. \~ \~ \~ \~В пункті 1 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» викладено в такій редакції «Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування». \~ \~ \~ \~Вказане свідчить про передчасність прийняття рішення АТ «Укрзалізниця» про призупинення виплат, передбачених колективними договорами до набрання чинності Закону №2136-ІХ, й як наслідок посилання роботодавця на статтю 11 Закону №2136-ІХ, як на підставу «законності» не виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік є безпідставним та не може слугувати аргументом відмови у виплаті коштів працівникові, оскільки таке посилання суперечить положенням статті 58 Конституції України. Статтею 58 Конституції України установлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з статтею 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Частиною першою статті 9 цього Закону встановлено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Отже, АТ «Укрзалізниця» призупинило виплати коштів, передбачених колективними договорами в односторонньому порядку, не повідомивши працівникам про ухвалення вказаного рішення, а також в порушення вимог Закону України «Про колективні договори і угоди» не ініціювало питання щодо підписання змін/доповнень до діючих колективних договорів в частіші призупинення/зміни строків виплати щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення, а такі зміни мають вноситись лише за взаємною згодою сторін, але аж ніяк не роботодавцем в односторонньому порядку без погодження з профспілковим органом.» Просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄДРПОУ 40075815 ) на користь [PERSON] невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік в сумі 14886 гривень 00 копійок (без врахування всіх необхідних податків і зборів). Одночасно просить\~стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи. 01.01.2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 09.01.2024 року. У встановлений строк Акціонерне товариство «Українська залізниця» подало відзив на позовну заяву з додатком, в якому зазначило, що позовні вимоги не визнає. В обґрунтування такої позиції зазначено, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення передбачена законодавством лише для деяких категорій працівників, до якої працівники АТ "Українська залізниця" не включені. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам АТ "Українська залізниця" передбачена колективним договором. Згідно п. 3.10 колективного договору, працівникам філії, які безпосередньо пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надається один раз на рік у календарному році матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із настанням щорічної відпустки, у розмірі 6. прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 01 січня звітного року. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Як вбачається з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Воєнний стан в Україні введено з 24 лютого 2022 року строком, який діє на даний час. Пунктом 3 Указу Президента "Про ведення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №64/2022 визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною, першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». \~ \~ \~ \~АТ «Укрзалізниця» є товариством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Розпорядженням КМУ від 24.02.2022 №181-р затверджено план запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні. Пунктом 24 зазначеного плану на період воєнного стану визначено такий захід, як забезпечення живучості (інституційної спроможності та фінансової стабільності) АТ Укрзалізниця як головного об`єкта національної економіки у сфері залізничної логістики для безперебійного функціонування в умовах воєнного стану та виконання завдань і замовлень органів державної влади та органів військового управління, зокрема: надання товариству державного фінансування для забезпечення фінансової ліквідності та спроможності виконання завдань і замовлень органів державної влади і органів військового управління. Зважаючи на економічну ситуацію в державі, з метою стабілізації фінансово-економічного становища товариства, збереження трудового колективу та своєчасної виплати заробітної плати, виникла необхідність запровадження окремих обмежувальних заходів тимчасово на період дії правового режиму воєнного стану та до нормалізації ситуації в товаристві, З перших днів війни працівники АТ «Укрзалізниця» здійснюють перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом. У зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженої та знищеної ворогом інфраструктури АТ «Укрзалізниця» понесла величезні витрати, гуманітарні евакуаційні перевезення, що здійснювалися АТ «Укрзалізниця» на безоплатній основі, також потребували значних коштів. В зв`язку з цим, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. Виконання обов`язку з виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік згідно колективного договору призупинено на час воєнного стану та відновиться після закінчення або скасування воєнного стану. \~ \~ \~ \~Тобто, призупинення виплат, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, було здійснене на повністю легітимних підставах і у встановлений діючим законодавством спосіб. Нарахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення [PERSON] не відбулось, оскільки наразі такі виплати призупинені та не здійснюються у цілому нікому з працівників Залізниці. Враховуючи, що відповідач не відмовляв позивачу у виплаті передбаченої колективним договором одноразової допомоги на оздоровлення, виплата якої, відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану відповідачем призупинена, тому безпідставним є твердження позивача про порушення її трудових прав з оплати праці гарантованих колективним договором та ст. 18 КЗпП України, ст. 526 ЦК України. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та інших додаткових виплат роботодавцем саме призупинена, а не відмінена, позивачу не було відмовлено у такій виплаті. Після поновлення виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та інших додаткових виплат, такі виплати, передбачені колективними договорами філій залізниці, будуть виплачені усім працівникам, в тому числі позивачу. \~ \~ \~ \~Тобто виплата матеріальної допомоги була призупинена не з вини АТ «Укрзалізниця», а внаслідок дії форс-мажорних обставин. Одночасно зазначає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з даним позовом враховуючи наступне. Так, відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Предметом даного позову є стягнення невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік. \~ \~ \~ \~Матеріальна допомога на оздоровлення - це соціальна грошова виплата працівникам, яка не входить до заробітної плати (основної та додаткової). Заява про надання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік подана позивачем до адміністрації виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 01.11.2022 року. Таким чином, тримісячний строк на право звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду для такої вимоги для неї закінчився оскільки з даним позовом позивач звернулась 28 листопада 2023 року. Позивач відповідь на відзив у встановлений строк не подала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді перонного контролера у виробничому підрозділі Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". 22.03.2001 року Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-західна залізниця" АТ «Укрзалізниця» уклала з територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України Київської дирекції залізничних перевезень колективний договір на 2001-2005 роки, який пролонгований на 2006-2023 роки. З пункту 3.10 колективного договору слідує, що працівникам дирекції, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надається один раз у календарному році матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня звітного періоду. 1.11.2022 року [PERSON] на адресу начальника виробничого підрозділу Київської дирекції АТ «Укрзалізниця» подала заяву про надання їй матеріальної допомоги на оздоровлення згідно колективного договору. \~ \~ \~ \~З Витягу з протоколу № ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року слідує, що на порядку денному вирішувались деякі питання оплати праці працівників акціонерного товариства "Українська залізниця". Правлінням було ухвалено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 керівникам регіональних філій, філій, структурних (виробничих) підрозділів апарату управління АТ «Укрзалізниця» забезпечити реалізацію наступних заходів, зокрема, призупинити інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що, всупереч вимог Закону України «Про колективні договори», відповідач не повідомив про внесення змін до Колективного договору, а також не надав жодних доказів про внесення змін до Колективного договору в частині, що стосуються виплати щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення. Частиною 2 ст. 97 КЗпП України визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Відповідно до ч. 2 ст. 13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Згідно з ч.1 с т. 14 Закону України «Про колективні договори» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені ст.ст. 43-46 Конституції України. Разом з тим, ст. 64 Конституції України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Указом Президента України від 24.04.2022 року № 64/2022 у зв`язку із військовою агресією рф на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває на даний час. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону в Указі Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» зазначений вичерпний перелік конституційних прав та свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Зазначеним Указом № 64/2022 установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. 15.03.2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24.03.2022 року, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Пунктом другим розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Отже, положення Законом України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Дія ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022 року. Виплати, з приводу яких порушено спір, передбачені пунктом 3.10 Колективного договору, їх призупинення відповідачем узгоджується із положенням ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний Закон є чинним, не скасований, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Питання правомірності введення державою окремих обмежень під час дії воєнного стану, у тому числі й з урахуванням міжнародних договорів, роз`яснено й у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 року у справі № 580/2869/22. Доводи позивача стосовного того, що рішення АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року про призупинення виплат за колективними договорами прийнято всупереч вимог Закону України «Про колективні договори і угоди» та до набрання чинності Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», не можуть бути безумовною підставою для задоволення позову, оскільки зазначене рішення правління АТ «Українська залізниця» ніким не оскаржувалося та не скасовувалось у встановленому порядку. Отже, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які позивач посилається як на предмет та підставу своїх вимог до вказаного у справі відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Ураховуючи відсутність підстав для задоволення позову суд не надає оцінку доводам сторіни відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, передбаченого ст.233 КЗпП України. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed