Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

06 вересня 2023 року, представник позивача - адвокат Шокарєва А.В., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визначити місце проживання [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з їхнім батьком [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача. Позов обґрунтовує тим, що між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис 1-ЖС N? 053899 від 07 червня 2008 року, актовий запис N?131. Від спільного шлюбу мають двох дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наразі між Позивачем та Відповідачем існують інші судові спори, а саме: справа №333/1158/23, Комунарський районний суд м. Запоріжжя, про позбавлення батьківських прав (позивач: [PERSON] ; відповідач: [PERSON] ; третя особа - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, та N?333/6747/23 про розірвання шлюбу. У лютому 2021 року Відповідач виїхала з України до Чехії. В результаті, шлюбні відносини у Позивача та Відповідача були припинені ще у лютому 2021 року, у теперішній час спільне господарство вони не ведуть, сумісне життя у Позивача та Відповідача не склалося. У березні 2022 року, внаслідок початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації на території України, діти разом зі своїми бабусями виїхали на проживання до Відповідача у Чехію через територію Республіки Польща. Проте, після приїзду дітей з бабусями до Чехії, Відповідач заявила, що належних умов із достатнім місцем для проживання дітей разом з нею вона не має, через що бабусі разом з дітьми були вимушені винаймати житло у сусідньому населеному пункті. Впродовж періоду перебування дітей на території Чехії мати приїздила до них у вихідні дні для спілкування та спільних прогулянок у парку. На цьому участь Відповідача у житті дітей, котрі на той момент перебували в Чехії, закінчувалась. Діти разом із бабусями проживали на території Чехії впродовж чотирьох місяців. В інтересах дітей та через неможливість їх проживання разом з матір?ю, оскільки ніяких активних дій для виходу із даного скрутного становища нею не вживалось, було прийнято рішення повернутись на територію України. Під час перебування у Чеській Республіці, бабусі не вбачали у діях матері стосовно своїх дітей ніякої зацікавленості їхнім життям, а своїми діями Відповідач характеризувала своїх дітей як належне. Свої пояснення стосовно даної ситуації бабусі давали в рамках справи про позбавлення батьківських прав N?333/1158/23, Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Позивач самостійно докладає зусиль для виховання дітей, піклування про них та забезпечення їхніх потреб, участі у житті дітей Відповідача не бачить. На момент подачі Позовної заяви Позивач з Відповідачем не змогли самостійно дійти згоди щодо місця проживання дітей. У зв?язку із тим, що Відповідач невідповідально поставилась до своїх батьківських обов?язків, фактично покинула своїх малолітніх дітей, виїхавши до іншої країни, внаслідок чого діти залишились з Позивачем, Позивач вимушений звернутись до суду для встановлення місця проживання неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , разом з батьком, а саме з Позивачем. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 07 вересня 2023 року відкрито провадження та прийнято до свого провадження, одночасно вирішено розглядати за правилами загального провадження. Призначено до підготовчого судового засідання на 12 жовтня 2023 року. 21 листопада 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує, щодо його задоволення. 29 січня 2024 року на адресу суду від представника третьої особи - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2009 року народження. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю та просив їх задовольнити на підставі зазначених у ньому доводів. У судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, але у відзиві міститься вимога про розгляд справи без її участі. У судовому засідання представник третьої особи не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог частково, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] . Визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком не вбачається можливим, у зв?язку із досягненням дитиною відповідного віку, коли вона самостійно може визначати своє місце проживання, відповідно чинного законодавства. Вислухавши осіб, які взяли участь у судових засіданнях, вивчивши матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис 1-ЖС N? 053899 від 07 червня 2008 року, актовий запис N?131. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка та дружини - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. /а.с.5/ [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Комунарським відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 546 від 03 червня 2010 року. /а.с.6/ [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Комунарським відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 122 від 03 лютого 2009 року. /а.с.7/ Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 06 березня 2024 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25 жовтня 2023 року, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , житло розміщено на 2 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 2 кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати, окремо санвузлу, балкону. Наявні газо-, водо-, електропостачання, опалення централізоване за сезоном. Умови проживання: добрі. Наявні меблі та техніка для сну та відпочинку, приготування/вживання їжі, прання/зберігання речей. Для виховання та розвитку дитини/дітей створено такі умови: - окрема кімната з окремими місцями для сну та письмовими столами для навчання, комп`ютерами, наявні необхідні речі і одяг, взуття, гігієна, канц. приладдя відповідно до потреб дітей. Висновок та бесіда: мати дітей, [PERSON] , з 2021 року до теперішнього часу знаходиться у Чехії. Вихованням дітей та їх забезпеченням займається їх батько [PERSON] , з яким вони проживають разом за вищезазначеною адресою. Мати дітей підтримує з ними лише зв`язок іноді через мобільні інтернет додатки. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності із вимогами ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Судом установлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком, позивачем у справі [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та у якого за місцем мешкання створені усі належні умови для дітей. Згідно висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 19.02/01-32-896 від 07 грудня 2023 року щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей [PERSON] , 2010 р.н., [PERSON] , 2009 р.н., враховуючи думку членів комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах малолітнього [PERSON] , та

Outcome: partial