Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

05 лютого 2024 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якої діє представник адвокат Кебкало Тетяна Михайлівна, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, посилаючись на статті 110, 112 СК України, просить: розірвати шлюб, укладений 09 листопада 2005 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] , у Відділі запису актів цивільного стану міста Навої (Узбекистан), актовий запис № 839, залишити дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживати разом з нею, [PERSON] , залишити дочку [PERSON] , [INFO] , проживати разом із відповідачем [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі запису актів цивільного стану міста Навої (Узбекистан), актовий запис № 839. Від шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття поваги один до одного, що призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми, їх шлюб існує формально. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На даний час, сини сторін - [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем, а дочка [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] .. Спору щодо визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Ухвалою судді від 16 лютого 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 березня 2024 року. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду в системі «Електронний суд» від представника позивача адвоката Кебкало Т.М. надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи здійснювати без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якому адресовано судову повістку разом із копією ухвали про відкриття провадження у справі, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. До суду від відповідача [PERSON] засобами поштового зв`язку надійшла заява, в якій він просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та зазначив, що час на примирення не потрібен, оскільки у них відсутні шлюбні відносини, вони разом спільно не проживають. Відповідно до\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2005 року, нотаріально посвідчений переклад якого додано до позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 листопада 2005 року у Відділі ЗАЦС міста Навої, про що 09 листопада 2005 року зроблений запис за № 839. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а. с. 15-17, 20-21). Під час шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а. с. 18-19, 22). Відповідно до Витягу № 17 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого 08.01.2024 Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття поваги один до одного, що призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми, їх шлюб існує формально. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України,\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. В позовній заяві позивач просила залишити проживати дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з нею, [PERSON] , а дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із відповідачем [PERSON] . Із змісту позовної заяви вбачається, що після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, діти сторін: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати з позивачем, а дочка сторін [PERSON] , [INFO] , - з відповідачем. Між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей. В поданій до суду заяві відповідач не висловив заперечень проти залишення дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживати разом з матір`ю, а [PERSON] , [INFO] , - проживати разом з ним. За загальним\~правилом,\~за відсутності\~спору щодо\~того\~з ким\~із батьків\~будуть проживати\~неповнолітні діти\~суд\~може\~вирішити питання\~про залишення\~проживання дітей\~з матір`ю\~чи батьком\~одночасно з\~вимогою про\~розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, провадження № 61-14859св19. За таких обставин, суд вважає за можливе залишити проживати дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем [PERSON] , а дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із відповідачем [PERSON] . У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем [PERSON] , який змінив прізвище після реєстрації шлюбу, заяви про відновлення дошлюбного прізвища не подано, отже після розірвання шлюбу йому необхідно залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved