Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивачка через свого представника - адвоката Баладигу С.П. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини від його заробітку (доходу), але не менше встановленого мінімального розміру аліментів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути понесені судові витрати на праову (правничу) допомогу в розмірі 3000 грн. В обгрунтування позову зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.06.2007 року до 10.07.2023 року, який розірвано відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.07.2023 року, що набрало законної сили. Від даного шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. Посилаючись на\~те,\~що відповідач\~не надає\~матеріальної допомоги\~на утримання\~дітей і\~вони перебувають\~лише на\~її утриманні,\~а позивачка\~змушена була\~виїхати з\~дітьми за\~межі України\~в Республіку\~Польща на\~тимчасове проживання,\~то просить\~стягнути з\~відповідача аліменти\~в розмірі\~однієї третини\~від його\~заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Як встановлено судом і вбачається з копії рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.07.2023 року у справі № 708/590/23, що набрало законної сили 10.08.2023 року, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2007 року, який розірвано судом 10.07.2023 року. А згідно з копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.10.2007 року та серії [NUMBER] від 22.03.2010 року, відповідно, від даного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~де обоє записані їх батьками. При цьому належних і допустимих доказів на спростування факту батьківства відповідачем суду не надано. А відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Як передбачено\~ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено з копій закордонних паспортів позивачки та її синів, що останні 28.07.2023 року виїхали за межі України в Республіку Польща. Зазначені обставини свідчать про те, що діти знаходяться за кордоном разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, доказів на спростування цього відповідачем не надано. В той же час, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану, стану здоров`я, наявності утриманців чи інших підстав неможливості сплачувати аліменти на утримання дітей. А тому\~суд,\~оцінюючи надані\~докази в\~їх сукупності,\~беручи до\~уваги рівність\~прав та\~обов`язків\~батьків щодо\~виховання і\~утримання їх\~дітей та\~право дітей\~на достатнє\~матеріальне забезпечення, а також\~враховуючи вік\~та потреби\~дітей,\~вважає необхідним\~стягнути з\~відповідача аліменти\~в розмірі\~однієї третини\~від його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше мінімального\~розміру аліментів\~для дитини\~відповідного віку,\~що узгоджуватиметься\~з вимогами\~ст.\~182\~СК України,\~щомісячно до\~повноліття дитини, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім і співмірним з матеріальними потребами обох сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. за складення, підготовку та подання позовної заяви, які позивачка просила стягнути з відповідача в п. 3 прохальної частини позовної заяви, то суд враховує наступне. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. За положеннями п. 4 ст.1, ч. ч. 3 та 5 ст. 27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року в справі № 686/5064/20, від 4 червня 2021 року в справі № 160/13273/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи. Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені. З урахуванням наведеного вище, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, у постанові КАС ВС від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19 зазначено, що якщо гонорар адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, то він не потребує детального опису робіт. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідного обґрунтованого клопотання відповідачем не заявлено. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, в судовому засіданні встановлено, що адвокатом Баладигою С.П. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді, надано копію Договору № 11012024 від 11.01.2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Фещенко та партнери" та [PERSON] , додаткову угоду № 1 до Договору № 11012024 від 11.01.2024 року про надання правничої допомоги, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АМ № 1068496 від 15.01.2024 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 001374. Згідно з п. 2 додаткову угоду № 1 до Договору № 11012024 від 11.01.2024 року про надання правничої допомоги сторони погодили суму адвокатського гонорару у розмірі 3000 грн., які [PERSON] (клієнт) зобовязується сплатити в готівковій чи безготівковій формі впродовж 5 днів з дня ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Відповідачем не спростовано належними доказами неспівмірність розміру понесених позивачкою витрат на правничу допомогу. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою розмір правничої допомоги є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт. Тому суд, вважає можливим стягнути на користь позивачки з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~стягненню з\~відповідача на\~користь держави\~підлягає судовий\~збір у\~розмірі 1211,20\~грн.\~ На підставі викладеного та,

Outcome: approved