Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙ ТІ ФІНАНС», звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , в якому просить суд визнати ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» іпотекодержателем квартири [ADDRESS] шляхом внесення записів про іпотеку та обтяження іпотекою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до Державного реєстру іпотек щодо однокімнатної квартири [ADDRESS] за іпотечним договором №0707/05/11/07-N від 29.03.2007, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк», посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л. А. за реєстровим номером №1004. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0709/05/07-N та іпотечний договір №0709/05/11/07-N щодо однокімнатної квартири [ADDRESS] . Як наслідок укладених договорів було зареєстровано обтяження іпотекою №13458635 (спецрозділ) в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно. В державному реєстрі іпотек запис №4722735. В єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 4722670. \~ \~ \~ \~11.06.2013 новим кредитором [PERSON] стало ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимоги. \~ \~ \~ \~11.06.2018 між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу майнових прав за №618/К щодо відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними з [PERSON] . \~ \~ \~ \~Таким чином, ТОВ «Ей Ті Фінанс» набуло права кредитора з правом вимоги станом на день відступлення прав вимоги у розмірі 431 216,99 грн. (на час подання позову 1 250 210,18 грн.) \~ \~ \~ \~Внаслідок невиконання вимог кредитора ТОВ «Ей Ті Фінанс» на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом переведення права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~09.10.2018 державним реєстратором Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Супруном В. В. внесене рішення про переведення права власності на предмет іпотеки на ТОВ «Ей Ті Фінанс». \~ \~ \~ \~19.10.2018 предмет іпотеки продано [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жамойдою Г. М. договору купівлі-продажу. З метою продажу ТОВ «Ей Ті Фінанс» було надано приватному нотаріусу лист-повідомлення про припинення іпотеки та заборони. \~ \~ \~ \~Не погодившись з таким порядком стягнення боргу, [PERSON] подала до суду позовну заяву про скасування рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Ей Ті Фінанс». 29.07.2019 Дзержинським районним судом міста Харкова у справі №638/16569/18 позов [PERSON] задоволено та рішення про реєстрацію права власності за іпотекодержателем скасовано. \~ \~ \~ \~Також, позивач зазначив у позовній заяві, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа №638/815/19 за позовом ТОВ «Ей Ті Фінанс» до [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором на суму 1 250 210,18 грн. \~ \~ \~ \~Кредитний договір №0709/05/07-N є чинний та діє до 10.03.2027, а договір іпотеки діє до повного виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед кредитором. \~ \~ \~ \~До суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] адвоката Терпелюка Є. В., в якому представник просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своєї позиції зазначив, що оскільки ТОВ «Ей Ті Фінанс» набуло право власності на предмет іпотеки, вартість якого на момент набуття складала 819 500,00 грн., а після чого відповідно до ст. 593 ЦК України та ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» право ТОВ «Ей Ті Фінанс» як іпотекодержателя за іпотечним договором, було припинено, тому зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «Ей Ті Фінанс» за договором купівлі-продажу майнових прав №618/К від 11.06.2018 та кредитним договором №07/09/05/07-N від 29.03.2007 також було припинено. \~ \~ \~ \~З огляду на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 по справі №638/16569/18 задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Ей Ті Фінанс», яке було залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 23.09.2020, квартиру [ADDRESS] витребувано із чужого незаконного володіння [PERSON] , у останнього виникло право звернутися до ТОВ «Ей Ті Фінанс» із вимогою про відшкодування збитків. \~ \~ \~ \~Таким чином представник відповідача вважає, що договірні відносини між позивачем, як колишнім кредитором та іпотекодержателем з однієї сторони, та відповідачем, як колишнім боржником та іпотекодателем з іншої сторони, були припинені з підстав викладених вище, а колишній предмет іпотеки було витребувано із чужого незаконного володіння третьої особи, правовідносини між позивачем та відповідачем перетворились на зобов`язання з набуття (збереження) майна без достатньої правової підстави, передбачені положеннями статей 1212-1215 ЦК України. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 року постановлено задовольнити заяву ТОВ «Ей Ті Фінанс» про забезпечення позову. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 цивільну справу №638/15170/20 прийнято у провадження судді Щепіхіної В. В. та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.10.2021 провадження у справі №638/15170/20 за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~" Ей\~Ті Фінанс " до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання іпотекодержателем зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №638/16569/18 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Ті Фінанс», Державного реєстратора Харківської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Супрун В`ячеслав Васильовича, [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Жамойда Галина Миколаївна про визнання незаконними дій, скасування державної реєстрації права власності і витребування майна із чужого незаконного володіння. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.01.2023 провадження у цивільній справі №638/15170/20 (провадження №2/638/2781/21) за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~" Ей\~Ті Фінанс " до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання іпотекодержателем та звернення стягнення поновлено. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд: 1. визнати ТОВ "ЕЙ ТІ ФІНАНС" іпотекодержателем квартири [ADDRESS] шляхом внесення записів про іпотеку та обтяження іпотекою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до Державного реєстру іпотек щодо однокімнатної квартири [ADDRESS] за іпотечним договором №0709/05/11/07-N від 29.03.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ "Кредипромбанк", посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л. А. за реєстровим №1004; 2. стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ЕЙ ТІ ФІНАНС" предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом визнання права власності за позивачем; 3. стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 15 266,00 грн. \~ \~ \~ \~Представником відповідача адвокатом Терпелюком Є. В. надано до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому просив суд в задоволенні позовних вимог, викладених в уточненій позовній заяві, відмовити. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач ТОВ «Ей Ті Фінанс» не направив до суду свого представника, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від позивача надійшло до суду клопотання, в якому останній зазначає, що отримав від [PERSON] грошові кошти в якості виконання судового рішення у справі №638/815/19 про стягнення боргу за кредитним договором №0709/05/07-N від 29.03.2007 року. Натомість ця подія не звільняє відповідача від сплати сум, нарахованих позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме за період з 25.12.2020 по 25.12.2023 на загальну суму 234 385,80 грн., що складається з: 38 844,29 грн. три відсотки річних та 195 541,51 грн інфляційні витрати. Також, позивач додатково зазначає, що в разі задоволення вимог кредитора відповідачем зі сплати нарахованих згідно ст. 625 ЦК України сум, це буде окремою підставою для закриття провадження у цивільній справі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відповідач та її представник адвокат Романченко О. М. просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем задоволено вимоги позивача та виконано всі зобов`язання за кредитним договором. Щодо нарахування трьох відсотків річних та інфляційних витрат після 23.02.2022 року представник відповідача зазначив, що відповідні нарахування не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). \~ \~ \~ \~Суд, ознайомившись з доводами сторін процесу, викладених у письмових заявах по суті справи, та наданих під час судового розгляду, об`єктивно оцінивши докази, представлені в матеріалах справи та всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, дійшов наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. \~ \~ \~ \~За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~ \~ \~ \~Належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 29 березня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0709/05/07- N, відповідно до умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» відкрило [PERSON] невідновлювану мультивалютну кредитну лінію в іноземній валюті в межах загальної суми 59 213,00 доларів США на придбання квартири [ADDRESS] зі строком повернення не пізніше 10 березня 2027 року. В цей же день з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором укладено договори: поруки - з [PERSON] ; іпотеки між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] № 07/09/05/11/07-N, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А. за реєстровим № 2674, предметом якого була спірна квартира. За змістом підпункту 4.1. пункту 4 іпотечного договору за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв`язку із простроченням виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором, витратами, пов`язаними із зверненням стягнення на майно, витратами, пов`язаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування мана, та іншими витратами, обумовленими виконанням умов цього договору. Підпунктом 4.3. пункту 4 іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на майно здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». Ціна продажу майна за згодою сторін складає 340 875,00 грн. Положення цього пункту є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя і мають силу договору про задоволення вимог. У випадку, коли виконання пункту 4.3. цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. 11 травня 2018 року відбулися відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги за кредитним договором № 0709/05/07-N, укладеним 29 березня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] . Згідно з протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2018-03-20-000375-а переможцем є ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС». По лоту F11GL17151 складено акт приймання-передачі № б/н. За результатами проведених відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2018-03-20-000375-а від 11 травня 2018 року, між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу майнових прав за №618/К щодо відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними з [PERSON] та договором поруки. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач, як новий іпотекодержатель, реалізував право задоволення вимоги за рахунок іпотечного майна відповідно до умов укладеного договору іпотеки від 29 березня 2007 року № 07/09/05/11/07-N. Так, рішенням державного реєстратора Харківської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Харківської області Супрун В.В. від 05 жовтня 2018 року, індексний номер 43419912, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «Ей Ті Фінанс». 19 жовтня 2018 року укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» продало та передало у власність [PERSON] , а [PERSON] купив та прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жамойда Г.М. за реєстровим № 1473. Також, 19 жовтня 2018 року на підставі листа-повідомлення ТОВ «Ей Ті Фінанс» №18-10/18-1 припинено запис про іпотеку в Державному реєстрі Іпотек та припинено запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 29 липня 2019 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/16569/18 задоволено позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Ей Ті Фінанс», державного реєстратора Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Супрун В. В., [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Жамойда Г. М. про визнання незаконними дій із скасування державної реєстрації права власності і витребування майна із чужого незаконного володіння. Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Харківської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Супрун В`ячеслава Васильовича від 05.10.2018, індексний номер рішення 43419912, про державну реєстрацію права власності ТОВ «Ей Ті Фінанс» на об`єкт нерухомого майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №0709/05/1107-N від 29.03.2007 та витребувано із чужого незаконного володіння у [PERSON] об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі- продажу від 29.03.2007, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А. та зареєстрованого за реєстровим номером 1001. 23 вересня 2020 року постановою Харківського апеляційного суду рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року залишено без змін. Крім того, судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2022 року по справі №638/815/19 частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Ей Ті Фінанс» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до зазначеного рішення на користь ТОВ «Ей Ті Фінанс» стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 431 216,99 грн., інфляційні витрати у розмірі 43 552,82 грн. та судові витрати у розмірі 19 804,17 грн. Також, судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.02.2022 по справі №638/9417/21 позовні вимоги\~\~ [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Ті Фінанс» про визнання припиненими зобов`язання за іпотечним договором №0709/05/1107-N від 29.03.2007\~залишено без задоволення. Постановою Верховного Суду від 07.08.2023 по справі №638/9417/21 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.02.2022 та постанову Харківського апеляційного суду від 01.02.2023 залишено без змін. В зазначених рішеннях, а саме Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.02.2022 та постанові Верховного Суду від 07.08.2023, суди дійшли висновку, що у результаті подвійної реституції та збереження чинності договорів кредиту та іпотеки після відновлення позивачкою права власності на спірну квартиру відповідач також відновив своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру, яка належить позивачці, зокрема у передбаченому\~статтею 37 Закону України «Про іпотеку»\~порядку позасудового врегулювання. Тому безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до\~статті 36 Закону України «Про іпотеку»\~іпотечні зобов`язання позивачки припинилися внаслідок застосування відповідачем позасудового врегулювання, можливість якого в результаті двосторонньої реституції наразі не втрачена. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Під час розгляду даної справи встановлені вище судом фактичні обставини сторонами під сумнів не ставились та не спростовувались. Звертаючись до суду з вимогами про визнання іпотекодержателем, позивач обґрунтовував їх, зокрема, тим, що рішенням суду від 29.07.2019 по справі №638/16569/18 фактично визнано недійсним правочин з переведення права власності на предмет іпотеки на ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» і ухвалено повернути спірну квартиру позивачці [PERSON] , водночас, рішення суду про поновлення становища іпотекодержателя ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» не виносилося. З такими доводами позивача суд не погоджується, оскільки повернення предмета іпотеки у власність відповідача з підстав незаконного проведення позасудового способу задоволення вимог кредитора не є тотожним позбавлення кредитора стану іпотекодержателя. Вказані висновки узгоджуються з висновками, зробленими судами першої, апеляційної та касаційної інстанції під час розгляду справи №638/9417/21 за позовом [PERSON] про визнання іпотеки припиненою, які наведені вище. Так, суди виснували, що у результаті збереження чинності договорів кредиту та іпотеки (які є спірними у даній справі) після відновлення позивачкою права власності на спірну квартиру відповідач (ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС») також відновив своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру, тобто право кредитора як іпотекодержателя не припинилося. При цьому виключення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку не є підставою для припинення іпотеки, оскільки така підстава не передбачена законом. Водночас, статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ця норма права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Процесуальна поведінка [PERSON] як на час звернення з даним позовом до суду, так і під час розгляду справи свідчить про те, що відповідачкою не визнається право ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» на задоволення вимог кредитора як іпотекодержателя шляхом реалізації предмета іпотеки, у зв`язку з чим виникає невизначеність у праві, яку необхідно вирішити суду шляхом захисту такого права у разі наявності на те підстав. Для вирішення питання щодо заявленої вимоги позивача про визнання його іпотекодержателем суду необхідно встановити факт невиконання або неналежного виконання відповідачем основного зобов`язання за кредитним договором, розмір заборгованості, в рахунок погашення якої позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому суд вважає необхідним дослідити обставини виконання [PERSON] кредитного договору №0709/05/07-N від 29.03.2007. Так, судом встановлено, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2022 у справі № 638/815/19 за позовом ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №0709/05/07-N добровільно виконано [PERSON] 25 та 26 грудня 2023 року, що підтверджується відповідними квитанціями, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме сплачено: заборгованість у розмірі 431 216,99 грн, інфляційні збитки у сумі 43 552,82 грн., судові витрати у розмірі 19 804,17 грн. Крім того, факт погашення заборгованості в повному обсязі у сумі, стягнутої судом, підтверджується самим позивачем у клопотанні про залучення письмових доказів (вх.№4320 від 24.01.2024). Разом з зазначеним клопотанням позивач надав копію претензії, адресованої [PERSON] , в якій позивач зазначає, що за період з 25.12.2020 по 25.12.2023 (період за який не стягнуто рішенням суду від 20.01.2022) відповідачем не сплачено нарахована позивачем сума коштів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 234 385,80 грн., з яких: 38 844,29 грн. три відсотки річних та 195 541,51 інфляційні витрати, які нараховані на суму заборгованості у сумі 431 216,99 грн. У претензії позивач також зазначає, що несплата нарахованих в порядку ст.625 ЦК України сум матиме наслідком продовження справи про стягнення предмету іпотеки, що діє до повного виконання відповідачем зобов`язань та/ або періодичне звернення з позовами про стягнення сум за ст.625 ЦК України до закінчення строку дії кредитного договору. Така позиція позивача з урахуванням досліджених судом матеріалів справи дає підстави суду дійти висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги щодо визнання його іпотекодержателем, зважаючи на наступне. При зверненні до суду з позовною заявою, а в подальшому при її уточненні, позивач визначив ціну позову із розрахунку оціночної вартості предмету іпотеки, зазначеної в договорі іпотеки у розмірі 340\~875,00 грн. При цьому вказав, що ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» набуло права кредитора з правом вимоги заборгованості у розмірі 431\~216, 99 грн. станом на день відступлення. При цьому сума заборгованості за кредитним договором становить 1 250 210,18 грн. При цьому позивач ані в позові, ані в заявах по суті чи в будь-яких інших поясненнях не зазначив з яких підстав сума заборгованості за кредитним договором, право вимоги якої позивач набув за договором купівлі-продажу прав вимоги №618/К від 11.06.2018, змінилася з розміру 431 216, 99 грн. на розмір 1 250 210,18 грн. Також позивач не довів підстав для претендування на стягнення цієї суму і під час розгляду справи №638/815/19, за результатами розгляду якої позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] лише суму заборгованості у розмірі 431 216,99 грн, інфляційні збитки у сумі 43 552,82 грн., судові витрати у розмірі 19 804,17 грн. Вказана сума була повністю сплачена відповідачем під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідач [PERSON] виконала основне зобов`язання за кредитним договором №0709/05/07-N від 29.03.2007 в повному обсязі. Крім того, відповідач частково визнала нараховані згідно ст. 625 ЦК України додаткові вимоги позивача, а саме за період з 25 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 57 044,24 грн. інфляційні витрати та 15 275,04 грн. три відсотки річних та сплатила їх 05.03.2024 у розмірі 72 319,28 грн., що підтверджується матеріалами справи. В матеріалах справи містяться копії квитанцій які підтверджують сплату зазначених коштів. Дана обставина також визнається судом як належне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Проте, вимогу позивача щодо сплати нарахованих ним інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з 24 лютого 2022 року по 25 грудня 2023 суд вважає необгрунтованою та такою, що виключає наявність підстав для визнання за позивачем права іпотекодержателя як кредитора за основним зобов`язанням. Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено і на теперішній час воєнний стан не припинено. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нарахування суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних після 24 лютого 2022 року є безпідставним. Підстави для припинення зобов`язання визначені у статтях 598609 ЦК України. В частині першій статті 598 ЦК України передбачається, що зобов`язання може бути припинено і з підстав, визначених договором або законом, що свідчить про невичерпність переліку підстав припинення зобов`язання, наведених у ЦК України. Так, Закон України «Про іпотеку» як акт цивільного законодавства визначає правові підстави для припинення не тільки іпотеки як додаткового зобов`язання, а й основного зобов`язання, що виникає з кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Судом встановлено, що відповідач виконала свої зобов`язання перед позивачем за кредитним договором №0709/05/07-N від 29.03.2007, іншого в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено. Позивач не обґрунтував належними доказами та не довів обставини, за яких на час вирішення спору у нього виникає або зберігається право кредитора як іпотекодержателя задовольняти вимоги за основним зобов`язанням, що випливає з кредитного договору і виконання якого забезпечено іпотекою. У зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем, позивач обґрунтовує свої вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за цим договором. \~ \~ \~ \~Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. \~ \~ \~ \~Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. \~ \~ \~ \~Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). \~ \~ \~ \~Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. \~ \~ \~ \~Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). \~ \~ \~ \~Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя). Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» вимоги іпотекодержателя задовольняються за рішенням суду шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в якому обов`язково зазначає про спосіб реалізації предмета іпотеки, тобто яким чином здійснити продаж предмета іпотеки. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» (позасудове вреголювання) сторони іпотечного\~договору можуть\~вирішити питання\~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~шляхом позасудового\~врегулювання на\~підставі договору.\~Позасудове врегулювання\~здійснюється згідно\~із застереженням\~про задоволення\~вимог іпотекодержателя,\~що міститься\~в іпотечному\~договорі,\~або згідно\~з окремим\~договором між\~іпотекодавцем і\~іпотекодержателем про\~задоволення вимог\~іпотекодержателя,\~що підлягає\~нотаріальному посвідченню,\~який може\~бути укладений\~одночасно з\~іпотечним договором\~або в\~будь-який\~час до\~набрання законної\~сили рішенням\~суду про\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Таким чином, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. \~ \~ \~ \~З системного аналізу\~вищенаведених статей\~Закону можна дійти висновку про те, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду на підставі застереження в іпотечному договорі або в окремому договорі, укладеному сторонами в порядку досудового врегулювання. Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, а також висновкам Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 21 березня 2018 року по справі №760/14438/15-ц. У названій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, про відсутність підстав для відступлення від правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, крім того вказала наступне. Сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України "Про іпотеку" не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Таким чином, враховуючи наведені вище правові позиції Верховного Суду України та Великої палати Верховного суду можна зазначити, що застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Таким чином, суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем. Суд наголошує, що звертаючись до суду з вимогами про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру (предмет іпотеки) на підставі іпотечного договору, позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки він не передбачений як спосіб захисту права шляхом звернення до суду ні статтею 16 ЦК України, ні Законом України "Про іпотеку", ні договором, укладеним між сторонами, що є окремою та самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог в цій частині. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). \~ \~ \~ \~Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.9\~ст.158\~ЦПК України\~у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. \~ \~ \~ \~Тому суд, з огляду на те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, доходить висновку про скасування заходів забезпечення позову, застосованих на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2020. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed