Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Зміст позовних вимог У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до Деснянського відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить зняти арешт з усього майна [PERSON] , померлого " [INFO] ", накладений постановою про арешт від 29.01.2007 Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві та зареєстрований реєстратором П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою за № 4554370 від 27.02.2007. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.11.2006 рішенням Деснянського районного суду м. Києва було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньої пригоди у розмірі 18262 грн, моральної шкоди у розмірі 2000 грн та судові витрати у розмірі 832,63 грн. 22.01.2007 Державною виконавчою службою у Деснянському районі м. Києва була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження за № 481/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 20325,64 грн. 29.01.2007 Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві була прийнята постанова про арешт належного [PERSON] майна та оголошення заборони на його відчуження. 05.10.2008 Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом за № 2-5468 від 21.12.2006, виданим Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 20325,64 грн у зв`язку з його погашенням в повному обсязі. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із 1/5 частини кв. [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем другої черги за законом і спадщину після смерті [PERSON] прийняв. Проте, в процесі оформлення спадщини виявилось, що відділом Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві не були внесені у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про зняття арешту з належного [PERSON] майна. Від Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві позивач отримав відповідь про те, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 20325,64 грн збіг і матеріали виконавчого провадження знищені. У зв`язку з чим виконавча служба за відсутності виконавчого провадження не в змозі зняти арешт з належного померлому [PERSON] майна. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином та не повідомив суду причини своєї неявки. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.11.2006 у справі № 2-5468 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 18262,64 грн, моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн та судові витрати у розмірі 832,63 грн. На виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист, на підставі якого 22.01.2007 державним виконавцем державної виконавчої служби у Деснянському районі міста Києва відкрито виконавче провадження. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2007 державним виконавцем державної виконавчої служби у Деснянському районі міста Києва накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а також встановлено заборону здійснювати віжчуження такого майна. Державним виконавцем державної виконавчої служби у Деснянському районі міста Києва постановою від 02.10.2008 знято арешт з усього майна, що належить [PERSON] . 05.10.2008 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом за № 2-5468 від 21.12.2006, оскільки згідно із заявою стягувача борг погашено в повному обсязі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 18.05.2023 була заведена спадкова справа № 17/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , є його брат - [PERSON] , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. № 2/02-14. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1999 1/5 частки квартири за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою № 358075113 від 12.12.2023 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] міститься обтяження, а саме арешт на все нерухоме майно [PERSON] , накладений на підставі постанови ВДВС Деснянського району міста Києва від 29.01.2007. Норми права та мотиви суду Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Згідно з частиною першою та положеннями частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 вказується, що особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Аналогічний за змістом висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21 зазначено, що: «У справі, що переглядається, позивач пред`явив позовні вимоги до Центрального ВДВС у м. Черкаси, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. При цьому ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на квартиру, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв». Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21 та від 24 січня 2024 року у справі № 362/1294/23. Позивач є спадкоємцем особи, яка була боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно, отже позивач має право на звернення з даним позовом до суду. Однак позов пред`явлено до Деснянського відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на нерухоме майно, ні заінтересованою особою у справі. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи, як співвідповідача позивачем не заявлялось. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 707/2-1006/2011 у разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки вимоги пред`явлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed