Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), \~якою просить стягнути аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] у розмірі частини його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 30 січня 2024 року о 11 годині у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Останній раз судове засідання було призначено на 14.03.2024 року о 11 годині. Позивач просила розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач визнав позовні вимоги та не заперечив щодо задоволення позову, про що подав письмову заяву. Аргументи учасників спору. Позиція позивача полягала у тому, що вони з відповідачем з 2011 року тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання позивачка народила сина, який на час подання позовної заяви не досяг повноліття, і проживає із нею, а тому потребує утримання. І оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється від його утримання, на її користь слід стягнути аліменти у розмірі частини його заробітку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Відповідач визнав позовні вимоги та не заперечив щодо задоволення позову, про що подав письмову заяву. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Отже, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання їх сина у розмірі частини його заробітку щомісячно, до досягнення сином повноліття, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню. При цьому, в силу положень пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, також слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню на користь позивача, але позивачка звільнена від сплати судового збору, в силу положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 гривня 60 копійок. Таким чином,

Outcome: approved