Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

08.12.2023 року позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Костюшок П.М. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що у 2018 році між ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 13.12.2022 року між ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір відступлення прав вимоги,\~відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передав, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. ТзОВ «ФК «ЦФР» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит за Договором у повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в розмірі 28964,61 грн та судові витрати по справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 04.03.2024 року, через канцелярію суду представник позивача подала додаткові письмові пояснення в яких зазначила, що кредитний договір № 1713258217 був укладений 12.11.2028 року між відповідачем та ТОВ ФК «Центр фінансових рішень», за яким надано кредит в сумі 25645,03 грн, на строк 24 місяці, із сплатою щомісячних платежів по 2022,57 грн. Строк кредитування становив до 05.11.2020 року, включно. Сума до повернення була погоджена сторонами в розмірі 48541,47 грн. Позивач у довідці по рахунку зазначив про погашення боргу відповідачем у сумі 24450,39 грн. З урахуванням погодженої суми до повернення, погашеної суми відповідачем та з урахуванням звільнення боржника від відповідальності в період дії карантинних обмежень та воєнного стану борг був в розмірі 24091,08 грн. Тобто, позивач завищив розмір позовних вимог. Також, не підтверджено позивачем відступлення права грошової вимоги, оскільки первинна бухгалтерська документація в порядку ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» не надана. Крім того, як наголошує представник відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності на стягнення боргу за кредитним договором, а тому до заявлених вимог підлягають положення ст. 257, 267 ЦК України. З урахуванням викладених обставин, представник відповідача просить застосувати до даних правовідносин строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду надіслали клопотання в якому позовні вимоги підтримали, справу просили розглянути у відсутність їх представника. В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, через канцелярію суду представника відповідача подала заяву в якій в задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених в додаткових поясненнях та заяві про застосування строків позовної давності, справу розглянути у відсутність сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 12.11.2018 року між ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1713258217, відповідного до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 25645,03 грн, на строк 24 місяці, процентна ставка становить - 3,19 % щомісячних, 11,99 % річних. В разі прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором застосовується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми прострочення, - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів. В свою чергу, за вказаним кредитом, позичальник зобов`язалася щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 13.12.2022 року між ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТзОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20221213, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 1713258217 від 12.11.2018 року. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за ним рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 28964,61 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 14472,95 грн, заборгованість за річними відсотками 1395,01 грн, заборгованість за щомісячними відсотками 7859,41 грн, заборгованість за пенею 5237,24 грн. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Разом із тим, пеня позивачем нарахована з 06.09.2019 по 05.10.2020, проте не враховано, що з 01.03.2020 кредитодавець був позбавлений права нараховувати пеню відповідно до п. 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» внаслідок дії на території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби. У зв`язку з вищевикладеним, суд не стягує з відповідача пеню за період з 01.03.2020 року. Виходячи із наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість за пенею за період з 06.09.2019 до 06.02.2020 включно складає 1203,36 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість: за основною сумою боргу 14472,95 грн, за річними відсотками 1395,01 грн, за щомісячними відсотками 7859,41 грн. Що стосується, заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне наступне. Згідно зі статтями 256, 257\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, частинами 1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року,\~розділ «Прикінцеві та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 ст.29 Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Постановою КМУ від 27.06.2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. Разом з цим, відповідно Закону України№ 2120-IXвід 15.03.2022 року розділ\~«Прикінцеві та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє до тепер. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Таким чином, з урахуванням наведених вище правових норм, строк позовної давності позивачем не було пропущено. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов Договору кредиту знайшов своє підтвердження при розгляді справи, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимогах в розмірі 2310,11 грн.

Outcome: partial