Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на підставі заочного рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 з позивача присуджено стягнення на користь [PERSON] ( [PERSON] ) на утримання дитини [PERSON] , кошти (аліменти) у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення рішення у позивача народилось ще двоє дітей, а саме: [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Позивач 25.08.2023 уклав шлюб з матір`ю дітей [PERSON] . Діти та дружина знаходяться на повному утриманні позивача. Дружина не працює, доглядає за дітьми, які потребують догляду за станом їх здоров`я. Син [PERSON] знаходиться на обліку у дитячого кардіолога в Обласному дитячому кардіологічному центрі. Донька [PERSON] знаходиться на обліку у Регіональному центрі дитячої імунології КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». Стан дітей не носить короткостроковий характер. Хвороба дітей потребує додаткових витрат та відповідно впливає на фінансовий стан позивача. Крім того позивач має мати похилого віку, пенсіонерку, яка проживає одна і має невелику пенсію, а тому потребує фінансової підтримки позивача на оплату комунальних послуг, придбання ліків, продуктів, тощо. Позивач, окрім заробітної плати (військовослужбовець ЗСУ), інших доходів не має. 1/3 частина із всього доходу позивача утримується на аліменти однієї дитини старшої дитини [PERSON] , а 2/3 частини доходу йде на утримання і прожиток 5 осіб, а саме 2-х молодших дітей [PERSON] та [PERSON] , які мають значні проблеми зі здоров`ям, дружини, яка знаходиться на утриманні чоловіка і не може працювати так-як діти потребують догляду пов`язаного з їх станом здоров`я, самого позивача, який перебуває на службі ЗСУ, на сплату комунальних послуг, придбання дров та додаткову матеріальну підтримку матері позивача. Зазначене в сукупності позивач вважає неспівмірним і таким, що тягне за собою відповідні труднощі та пов`язані з цим наслідки. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 14.12.2023 у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засіданні. Не погоджуючись із позовною заявою відповідачем, подано відзив на позовну заяву в якому просила відмовити позивачу в задоволені позовних вимог у повному обсязі з таких підстав. Зазначила, що вона спільно проживала з позивачем без реєстрації шлюбу з 2006 року. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . В жовтні чи листопаді 2009 року [PERSON] був позбавлений волі і з тих пір більше спільно вона з ним не проживала та будь яких близьких відношень між ними не було. Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 по справі № 624/344/17 визначено стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , кошти (аліменти) у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто, з 06 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що починаючи з дня звернення до суду про стягнення аліментів, періоду винесення судового рішення про сплату аліментів, останній їх майже не сплачував, не допомагав своїй дитині ані матеріально, ані будь яким іншим шляхом, не рахуючи незначних сум виплачених ним декілька разів на протязі п`яти років до вересня 2022 року. Повідомила, що дитина навчається у 9 класі Кегичівського ліцею і постійно потребує як батьківської уваги, так і значних матеріальних витрат, пов`язаних з фізіологічним розвитком дорослої дитини, оскільки з віком потреби дитини зросли. Повідомила, що на даний час вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , 2017 року народження. На даний час вона не працює, займається домашнім господарством та доглядає за молодшою донькою, а тому її сім`я живе за рахунок доходу свого чоловіка. Щодо аргументів позивача своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів зазначила, що позивач посилається на зміну складу його нової родини, народження ще двох дітей та утримання своєї матері, при чому не надаючи суду достовірних, належних та допустимих доказів, які б підтверджували погіршення свого майнового стану. Так, посилання позивача на необхідність утримання своєї матері є не зовсім коректним, зважаючи на той факт, що вона є відносно здоровою жінкою, не потребує стороннього догляду, регулярно отримує належні їй пенсійні виплати. Також не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів і факт створення іншої сім`ї позивачем та народження двох дітей. Крім того, позивачем не надано жодного доказу про погіршення матеріального стану його сім`ї та пов`язаних з цим витрат. Крім цього, зазначила, що станом на 01.01.2024 заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] на її користь складає 246452,39 гривень. 16.01.2024 до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Зазначила, що позивач не погоджується з викладеним у відзиві, вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам з огляду на наступне. Так, з позивача за рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 по справі № 624/344/17 визначено стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , кошти (аліменти) у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто, з 06 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Так, відповідач у відзиві зазначає про те, що дитина потребує значних витрат пов`язаних з фізіологічним розвитком дорослої дитини, але доказів, які б вказували на погіршення матеріального забезпечення дитини, не надала. Крім цього, відповідач стверджує, що народження двох інших дітей позивача не призвели до погіршення його матеріального становища. Вважає, що відповідачка ігнорує потреби двох інших дітей позивача та перешкоджання створенню справедливого балансу матеріального забезпечення всіх трьох дітей. Також у відзиві відповідач зазначає щодо наявної заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2024 у сумі 246452,39 гривень та посилається на збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 3196 гривень. З цього приводу, зазначає, що за період з вересня 2022 року по грудень 2023 року включно, тобто за 16 місяців відповідач отримала від позивача на утримання доньки аліменти у розмірі 194916,06 гривень, тобто виходячи з розрахунку в середньому відповідач отримувала аліменти щомісячно в сумі 12182,25 гривень. Тобто, в середньому щомісячна сума сплачених позивачем аліментів майже в 4 рази перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (12182,25 грн/3196 грн (прожитковий мінімум) і майже у 8 разів перевищує мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (12182,25 грн/1598 грн (50% прожиткового мінімуму). На даний час відповідач отримує від позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно в розмірі 50% від усього доходу з урахуванням стягнення заборгованості по аліментах. Решта доходу позивача у розмірі 50% суми всього доходу, йде на утримання позивачем 5 (п`яти) осіб (дружини, двох малолітніх дітей, самого позивача та допомога його матері пенсіонерки), на лікування дітей, сплату комунальних послуг, що безумовно впливає на погіршення його матеріального стану. Тому позивач вважає, що фактів та аргументів у позові достатньо для підтвердження фактів зміни сімейного стану. А тому вважає, що зміна розміру частки аліментів не призведе до погіршення матеріального забезпечення доньки [PERSON] і не може бути меншою гарантованого прожиткового мінімуму, буде спів мірною та призведе до справедливого балансу матеріального забезпечення всіх трьох дітей. В зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 22.01.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в який просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Також зазначила, що витрати на дитину відповідного віку, їх постійне зростання і окремо так само на дорослого не відрізняються загалом в середньостатистичній родині нашої держави. Зазначила, що проведений розрахунок аліментів у розмірі 12182,25 це захмарні гроші, твердження щодо стягнення 50% доходів не зрозуміло, оскільки згідно рішення суду з позивача вираховується 1/3 частини всіх видів заробітку. Зазначила, що сторона позивача не відрізняє норми Сімейного кодексу України, які є підставами даного позову та норми Закону України «Про виконавче провадження», яким регулюються питання стягнення аліментів з боржника по виконавчому провадженню. Вказала, що не заперечує право позивача на зменшення аліментних виплат, але це право необхідно доводити в ході судового розгляду з чітким обґрунтуванням підстав такого зменшення. Звернула увагу на те, що стороні позивача треба уважно ознайомитися з нормами права, які регулюють сімейні відносини і в тому числі обов`язками батьків по вихованню і матеріальному забезпеченню своїх дітей. Тому вважає, що розмір аліментів, встановлений судовим рішенням відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні нову сім`ю та інших дітей, без доведення погіршення його майнового стану, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від першого шлюбу та захисту його Конституційних прав. 31 січня 2024 року ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду по суті на 20 лютого 2024 року. 06.03.2024 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . З 2013 року між сторонами шлюбні відносини були припинені. Заочним рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 з позивача присуджено стягнення на користь [PERSON] ( [PERSON] ) на утримання дитини [PERSON] , кошти (аліменти) у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення рішення у позивача народилось ще двоє дітей, а саме: [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Позивач 25.08.2023 уклав шлюб з матір`ю [PERSON] . Діти та дружина знаходяться на повному утриманні позивача. Дружина не працює, доглядає за дітьми, які потребують догляду за станом їх здоров`я. Син [PERSON] знаходиться на обліку у дитячого кардіолога в Обласному дитячому кардіологічному центрі. Донька Мілана знаходиться на обліку у Регіональному центрі дитячої імунології КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». Також позивач має матір похилого віку, пенсіонерку, у якої незначна пенсія і для прожитку потребує додаткової фінансової підтримки сина. Виходячи з викладених обставин, фактів, аргументів у позові, стверджених письмовими доказами, що підтверджують факт зміни сімейного стану позивача, наявність у нього, окрім спільної з відповідачкою дитини, ще двох дітей, які мають проблеми зі здоров`ям, дружини позивача, яка не працює, здійснює догляд за малолітніми дітьми, матері пенсіонерки, яка є непрацездатною особою з незначною пенсією і потребує матеріальної допомоги сина, що безумовно впливає і на погіршення матеріального стану позивача, позивач вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини на утримання однієї доньки ставить у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення двох інших дітей позивача, погіршуючи їх матеріальне положення, враховуючи стан їхнього здоров`я. А тому вважає, що зміна розміру частки аліментів не призведе до погіршення матеріального забезпечення доньки [PERSON] і не може бути меншою гарантованого прожиткового мінімуму, буде спів мірною та призведе до справедливого балансу матеріального забезпечення всіх трьох дітей. В зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду представником позивача надана заява позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, за участі його представника адвоката Бендебері С.О., на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в тексті позову та просив його задовольнити. Представник позивача адвокат Бендеберя С.О. в судове засідання не з`явилася, але надала суду свою заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі в зв`язку з повторною неявкою відповідача у справі. Просила суд задовольнити позовні вимоги, заявлені позивачем в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. На адресу суду відповідачем наданий відзив та заперечення на відповідь на відзив. Повістка направлена відповідачу повернута у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, направлялася повістка рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації відповідача. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається такою, що повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 по 2013 перебували у фактично шлюбних відносинах. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто, з 06 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист у справі за № 624/344/17 виданий Кегичівським районним судом Харківської області, знаходиться на примусовому виконанні Кегичівського ВДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (АСВП 54622105). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , проведеного в.о. начальника Кегичівського ВДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що у позивача [PERSON] , станом на 01.01.2024, наявна заборгованість зі сплати аліментів в загальному розмірі 246452,39 грн. Крім того з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 25.08.2023 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого сектором державної реєстрації актів цивільного стану Кегичівської селищної ради, актовий запис 11. Позивач [PERSON] є рідним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.2019, виданого Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 172. Також позивач [PERSON] є рідним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.12.2020, виданого Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 30. Син позивача [PERSON] знаходиться на обліку у дитячого кардіолога в Обласному дитячому кардіологічному центрі, що підтверджується консультативними висновками. Донька [PERSON] знаходиться на обліку у Регіональному центрі дитячої імунології КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Дружина позивача [PERSON] на даний час не працює, доглядає за дітьми, які потребують догляду за станом здоров`я. Окрім цього, у позивача є мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Красненським с/РАЦ Кегичівського району Харківської області від 01.04.1986. Мати позивача є пенсіонеркою, отримує пенсію у розмірі 3517,67 гривень, що підтверджується довідкою про доходи № 2986 6899 5197 1709 від 19.10.2023, виданою Красноградським об`єднаним УПФУ в Харківській області. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 18 Конвенції про права дитини регламентує, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статей 150, 157\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Проте враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Стаття 273 СК України, регламентує, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні (постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року по справі № 303/369/20 (провадження № 61-17250св20). Аналогічна позиція викладена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно положень статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство, відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Законодавчо визначений законом розмір аліментів на утримання однієї дитини становить 1/4 частку від усіх видів доходу. Так, заочним рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто, з 06 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з народженням дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у позивача змінилося матеріальне та сімейне становище. Збільшилися його витрати. Дружина позивача [PERSON] на даний час не працює, займається доглядом за дітьми. Разом з тим, посилання позивача, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, не є достатньою підставою для зміни розміру аліментів на утримання дитини. Враховуючи матеріальне становище позивача, перебування на його утриманні сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , а також те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до норм чинного законодавства, покладено на обох батьків та зважаючи на визначений законом розмір аліментів, який на утримання однієї дитини становить 1/4 частку від усіх видів доходу, право дітей на одержання від батька матеріальної допомоги у рівному розмірі, суд вважає, що необхідно зменшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 13.07.2017 року з 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно до 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином судом враховано як сімейний стан позивача, а саме наявність у нього на утриманні трьох дітей, так і зміну матеріального стану, а діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу, про що викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 у справі № 691/926/20 (провадження № 61-7627св21). Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач, при цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року), тому вважає можливим змінити розмір стягуваних з відповідача на утримання доньки [PERSON] аліментів, зменшивши їх до 1/6 частки. Інші доводи позивача, які наведені у позові в межах наданих позивачем та відповідачем доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Про розподіл судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved