Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №15961 від 02.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Данич Оксаною Федорівною. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Данич О.Ф. був виданий виконавчий напис №15961 відповідно до якого з позивача на користь відповідача стягується заборгованість в розмірі 30284,93 грн. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем Качуркою В.В. 11.11.2021 року було відкрито виконавче провадження №67482086. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням діючого законодавства, оскільки позивач та відповідач кредитного договору, на підставі якого стягнута заборгованість, не укладали, тому заборгованість не була безспірною, на що не звернув увагу приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 22.02.2023 року було відкрито провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання також витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Данич О.Ф., належним чином завірені копії всіх документів, які знаходяться в нотаріальній справі по вчиненню за нотаріальним написом від 02.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №15961. Ухвала суду в частині витребування доказів не виконана. Ухвалою суду від 08.03.2023 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник до судового засідання не з`явилися, причини не явки суду не відомі. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача Марусич М.С. щодо проведення судового засідання у відсутність позивача та її представника (а.с. 21), при цьому в матеріалах справи відсутні повноваження представника позивача Марусич М.С., про що було направлено відповідний лист позивачу. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило, також в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленими належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Оскільки представник відповідача був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3 ст. 128 ЦПК України (а.с. 17, 30), також судова повістка була направлено на електрону пошту відповідача, в судове засідання не з`явився без поважних причин, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Третя особа до судового засідання не з`явилася про причини не явки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи (а.с. 18-19, 24-25, 36-37, 47-48). Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 11.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №15961 від 02.06.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості (а.с. 7). Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Відповідно до ч.3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між тим, позивач звернувся до суду з позовом\~про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, але не надав до суду копію самого виконавчого напису та не надав доказів того, що не може отримати копію виконавчого напису. До матеріалів справи було надано лише копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 11.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження. Разом з тим, відповідно до вказаної постанови зазначено боржник [PERSON] , позов подано від [PERSON] , тобто містяться розбіжності з приводу прізвища позивача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису. З вказаного приводу судом було направлено позивачу лист із роз`ясненням надання підтверджуючих документів та обґрунтування вимог позову, вимоги суду позивачем не виконано та не надано відповідних доказів. Окрім цього, судом було витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Данич О.Ф., належним чином завірені копії всіх документів, які знаходяться в нотаріальній справі по вчиненню за нотаріальним написом від 02.06.2021 року, разом з тим, ухвала суду залишилась без виконання, так як на адресу суду поверталися повідомлення «Укрпошти» про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч.4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову, а суд вичерпав всі можливі заходи отримання витребуваних доказів за клопотанням позивача, тому суд позбавлений можливості встановити факт підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, зокрема правильності нарахування процентів за користування кредитом, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed