Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання позики у розмірі 38230,55 грн та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.09.2019 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики №2622395. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та акцептована [PERSON] , шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України) Заявки на укладення договору №2622395 від 09.09.2019 про прийняття пропозиції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укласти договір позики. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн, на поточний/картковий рахунок [NUMBER] вказаний Відповідачем при оформленні Договору позики. На умовах Договору позики Позикодавець надав Відповідачу грошові кошти (позику) у гривні на умовах передбачених Договором позики №2622395 у розмірі 8 000,00 грн, а Відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 23.09.2019, розмір акційних процентів у день за користування коштами кредиту становить 0,80%, базова процентна ставка/день 2,70% (п.2, базова процентна ставка/день (фіксований %). Первісний Кредитор надав Довідку про ідентифікацію Позичальника, особу Позичальника, а також акцепт і підписання такою договору одноразовим цифровим підписом. Позикодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договором позики. В порушення вимог статей 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач не виконав свої зобов`язання всього здійснив оплату на суму 1792,00 грн, дата останнього платежу 09.10.2019, після чого припинив вносити платежі, передбачені умовами Договору позики, як повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання Договору позики у Відповідача утворилася заборгованість за Договором позики. 10.03.2020 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали Договір факторингу №002-100320 від 10.03.2020 р., яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22.06.2021. Згідно Договору факторингу №20210622/1 від 22.06.2021 та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», включно і до [PERSON] (порядковий номер 908 згідно реєстру прав вимоги №20210622/1). У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Договором позики, станом на 06.11.2022 заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 38230,55 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом 8000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування 3712,00 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування 4000,00 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період 01.09.2021 по 29.11.2021) 19440,00 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн; інфляційне збільшення 3078,55 грн (період нарахування 24.09.2019 23.02.2022). Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 09.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. 03.01.2024 та 24.01.2024 стороною відповідача надано письмові пояснення згідно яких позов визнають частково в частині стягнення заборгованості за тілом 8 000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування 3 712,00 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування 4000,00 грн. В задоволені стягнення витрат на правничу допомогу просять відмовити, у зв`язку із відсутністю жодного належного доказу даних витрат. 29.01.2024 до суду надійшли додаткові пояснення, згідно яких представник позивача просить позовні вимоги ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності на підставі доказів наявних у матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає частково. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що 09.09.2019 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , укладено договір позики № 2622395. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та акцептована [PERSON] , шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). На умовах Договору позики Позикодавець надав Відповідачу грошові кошти (позику) у гривні на умовах передбачених Договором позики №2622395 у розмірі 8 000,00 грн, а Відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 23.09.2019, розмір акційних процентів у день за користування коштами кредиту становить 0,80%, базова процентна ставка/день 2,70% (п.2, базова процентна ставка/день (фіксований %). З матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договором позики. 10.03.2020 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали Договір факторингу №002-100320 від 10.03.2020 р., яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22.06.2021. Згідно Договору факторингу №20210622/1 від 22.06.2021 та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», включно і до [PERSON] (порядковий номер 908 згідно реєстру прав вимоги №20210622/1). У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Договором позики, станом на 06.11.2022 заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 38230,55 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом 8000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування 3712,00 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування 4000,00 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період 01.09.2021 по 29.11.2021) 19440,00 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн; інфляційне збільшення 3078,55 грн (період нарахування 24.09.2019 23.02.2022). Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за\~правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріалами справи встановлено, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики. Без здійснення вказаних дій відповідачем договір позики не був би укладений сторонами, а тому суд виснує, що цей правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Відповідач був вільний в укладенні зазначеного договору та був обізнаний з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронним підписом кредитні документи. Здійснюючи часткове погашення кредиту, відповідач тим самим підтвердив укладеність Договору № 2622395 від 09.09.2019, такий не оспорював з тих підстав, що договір ним не підписувався, а також не відмовлявся від Договору. В свою чергу, відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується самим позивачем, після укладення договору відступлення прав вимоги, позивач 01.07.2021 скерував на адресу позичальника повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики №2622395 та 29.07.2021 вимогу про сплату заборгованості в сумі 15712 грн за поданими реквізитами. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Суд розцінює вказану вище вимогу, як вимогу нового кредитора сплатити заборгованість по Договору. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Звертаючись до суду після скерування цієї вимоги, позивач, окрім заборгованості за договором позики № 2622395 від 09.09.2019 по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн, по процентам 3712,00 грн та по простроченим процентам 4000,00 грн, також просив про стягнення заборгованості по прострочених процентах (нараховані новим кредитором за період 01.09.2021 по 29.11.2021) 19440,00 грн; заборгованості за пенею 0,00 грн; інфляційне збільшення 3078,55 грн (період нарахування 24.09.2019 23.02.2022). З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позичальника нарахованої після настання строку виконання основного зобов`язання прострочених відсотків в розмірі 19440,00 грн. Щодо вирішення позову ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» в частині стягнення заборгованості - інфляційних втрат, суд виходить з наступного. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У справі ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» пред`явило позов 06.11.2023, при цьому розрахунок інфляційних втрат в розмірі 3078 грн 55 коп. розраховано за період з 24.09.2019 по 23.02.2022. У пунктах 15,18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім цього, згідно із п.6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусноїхвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Таким чином у даному випадку, під час дії карантину, відповідач звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, зокрема щодо інфляційного збільшення в сумі 3078 грн 55 коп. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» необхідно стягнути заборгованість за договором позики № 2622395 від 09.09.2019 в розмірі 15712 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 8000 грн, заборгованість по відсотках 3712 грн та заборгованість по простроченим відсоткам 4000 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з наведених вище мотивів. В позовній заяві представник ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» також заявив вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. На підтвердження своїх повноважень та витрат адвокат Бачинський О.М. надав копії наступних документів: - договір про надання правової допомоги № 20231102-1 від 02.11.2023, пунктом 4.2. якого передбачено, що у разі задоволення позовних вимог в повному обсязі, клієнт сплачує адвокату 7000 грн винагороди; - попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які складаються: з судового збору 2684 грн; суми витрат на правничу допомогу, яку очікує понести позивач 7000 грн, яка включає в себе оплату послуг адвоката за: аналіз документів, судової практики; підготовку позовної заяви, збирання доказів долучених до позовної заяви та за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань чи інших процесуальних документів при розгляді справи; - копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія ВС № 1239725 від 03.11.2023 та свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю. Згідно положень ч. 1\~ст. 182 ЦПК України\~при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Відповідно до справи, позивач під час звернення у суд з позовом користувався правничою допомогою, яку йому надавав адвокат Бачинський О.М. При цьому, хоча адвокатом позивача й не було долучено до позовної заяви документів щодо фактичної сплати ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 (провадження № К/9901/29763/20). Таким чином повноваження адвоката та витрати на правову допомогу підтвердженні належним чином. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19. Як вбачається із клопотання [PERSON] від 24.01.2023 відповідач заперечував проти задоволення витрат на правничу допомогу з підстав відсутності в матеріалах справи належних доказів таких витрат, при цьому не ставив питання про їх зменшення. Таким чином у суду відсутні підстави для зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги наведену норми закону і те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в пропорційному відношенні до задоволених вимог у розмірі 1103,07 грн (15712 х 2684 : 38230).

Outcome: partial