Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 12159 грн. 44 коп. Обґрунтовано позов тим, що «Мonobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку і за рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23 квітня 2019 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно та належним чином. Крім того, процесуальні документи, а також позовна заява з доданими до неї документами надсилалась відповідачу на його електронну адресу. 15.01.2024 [PERSON] на електронну адресу суду направив вимогу про перенесення розгляду справи, посилаючись на діючий воєнний стан в Україні і перебуванням за межами території України. Ухвалою суду від 02.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи на термін після 30 днів від закінчення дії воєнного стану на підставі ЗУ № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», оскільки дія Закону № 2120-ІХ не розповсюджується на правовідносини у даній справі. Порядок судочинства у цивільних справах регулюється цивільно-процесуальним кодексом України, яким не передбачено перенесення розгляду справи після 30 днів від закінчення дії воєнного стану. Також, [PERSON] було роз`яснено, що він маєте право приймати участь у судовому засіданні при розгляді даної справи за допомогою власних технічних засобів в режимі відеоконференцзв`язку за межами суду (ст. 212 ЦПК України). Крім того, роз`яснено право подавати (надсилати) до суду заяви по суті справи (відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, пояснення) та докази на підтвердження своїх заперечень та доводів, попередньо надіславши їх іншим учасникам справи. Проте, відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзив на позов та докази на підтвердження своїх заперечень та доводів суду не надіслав. 07 березня 2024 року відповідач засобами поштового зв`язку направив до суду вимогу, в якій, зокрема, вимагав забезпечити його необхідним технічним обладнанням для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте, чинним законодавством такого обов`язку суду не передбачено, а навпаки зазначено, що учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням\~власних технічних\~засобів та засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 3 ст. 212 ЦПК України). Крім того, вказана вимога, відповідно до відмітки на конверті, направлена до суду рекомендованим листом з поштового відділення Укрпошти № 5 м. Чернігова, хоча відповідач зазначає, що на даний час знаходиться за межами України. Враховуючи, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати (надіслати) відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень та доводів, натомість не скористався наданими йому процесуальними правами, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у матеріалах справи документів. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23 квітня 2019 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с. 29). Положеннями Анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладенням якого відповідач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Також, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що він ознайомлений з вказаними документами та отримав їх примірники у мобільному додатку. Крім того,\~у підписаній\~Анкеті-заяві\~відповідач просить\~відкрити йому\~поточний рахунок\~у гривні\~та встановити\~кредитний ліміт,\~а також\~підтверджує,\~що ця\~Анкета-заява\~є також\~заявою на\~відкриття рахунку. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу\~України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 07 жовтня 2023 року становить 12159 грн. 44 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 27). Вказаного розрахунку відповідачем не спростовано. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою\~статті 612\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що боржник\~вважається таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання або\~не виконав\~його у\~строк,\~встановлений договором\~або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved