Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Представник Військової частини № [NUMBER] звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, у якій просить визнати безвісно відсутнім солдата [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог вказав, що [PERSON] проходив військову службу за контрактом, на момент введення в Україні воєнного стану був зарахований до списків особового складу в [NUMBER] прикордонному загоні [INFO] з розташуванням у [ADDRESS] , перебував на посаді електрозварника пункту технічного обслуговування та ремонту об`єднаної ремонтно-технічної майстерні відділення технічного забезпечення. В журналі службово-бойових дій [NUMBER] прикордонного загону відомості щодо солдата [PERSON] відсутні. Згідно витягу з наказу начальника [INFO] від 18 травня 2022 року № 195-АГ солдата [PERSON] зараховано до бойових безповоротних втрат особового складу військовослужбовців [NUMBER] прикордонного загону як безвісно відсутнього. Згідно витягу з наказу начальника [INFO] від 27 березня 2022 року № 7-ОС солдата [PERSON] зараховано у розпорядження начальника [NUMBER] прикордонного загону. Таким чином, з 27.03.2022 солдат [PERSON] має статус зниклого безвісті за обставин, що загрожували йому смертю. Вжиті командуванням військової частини заходи, в т.ч. проведене службове розслідування, звернення до уповноважених державних та правоохоронних органів позитивного результату не дали, з моменту зникнення [PERSON] минуло більш одного року та будь-якої інформації про його місцезнаходження, в т.ч. і про перебування останнього у полоні, не надходило. З метою виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини та виплати всіх належних грошових компенсацій його родичам, відповідно до чинного законодавства України, заявник був змушений звернутися до суду із даною заявою, оскільки чинним законодавством передбачено виключно судовий порядок визнання особи безвісно відсутньою. Вказана заява надійшла до суду 27 листопада 2023 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.12.2023 року відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження. В судове засідання представник заявника не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує повністю. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, надіслали пояснення, де просять винести рішення на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] повідомлення про час і місце судового засідання якої здійснювалось у відповідності до вимог ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника [INFO] (військової частини [NUMBER] ) [INFO] від 15.07.2021 № 419-ОС [PERSON] прийнято на військову службу за контрактом і зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та на всі види забезпечення. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан, який діє по даний час. На день\~введення воєнного\~стану в\~Україні солдат\~ [PERSON] проходив військову службу в [NUMBER] прикордонному загоні [INFO] з розташуванням у місті Маріуполь на посаді електрозварника пункту технічного обслуговування та ремонту об`єднаної ремонтно-технічної майстерні відділення технічного забезпечення. З наданих суду письмових доказів вбачається, що відомості відносно солдата [PERSON] відсутні. Згідно витягу з наказу начальника [INFO] від 18 травня 2022 року № 195-АГ солдата [PERSON] зараховано до бойових безповоротних втрат особового складу військовослужбовців [NUMBER] прикордонного загону як безвісно відсутнього. Згідно витягу з наказу начальника [INFO] від 27 березня 2022 року № 7-ОС солдата [PERSON] зараховано у розпорядження начальника [NUMBER] прикордонного загону. Починаючи з 18.05.2022, військова частина [NUMBER] відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» нараховує [PERSON] додаткову винагороду збільшену до 100000 гривень, яка акумулюється на його депонентному рахунку. Як зазначено у відповіді, отриманої від Маріупольської районної державної адміністрації №01-44/1852/1-23 від 03.11.2023, відомості щодо місця знаходження [PERSON] відсутні. Відповідно до біографічної довідки, до складу сім`ї [PERSON] входить його дружина [PERSON] та донька [PERSON] останнє відоме місце реєстрації яких в даний час знаходиться на тимчасово окупованій території. Станом на день звернення з даною заявою до суду від членів сім`ї військовослужбовця не надходило жодних повідомлень чи інформації про наявність відомостей про його місце знаходження, як і заяви про виплату грошового забезпечення. Згідно довідки від 10.01.2024, [NUMBER] прикордонний загін (військова частина [NUMBER] ) [INFO] виконує бойове розпорядження і знаходиться в оперативному підпорядкуванні командира Тактичної Групи «Рівне» Оперативного Угрупування Військ «Волинь» Оперативно Стратегічного Угрупування Військ «Північ» згідно бойового розпорядження ОУВ «Волинь» від 26.07.2023 № 2099 з 31.07.2023, тобто включено до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави. 3 05 серпня 2023 року 1 прикордонний загін виконує бойове розпорядження командира Тактичної Групи « [INFO] » Оперативного Угрупування Військ «Волинь» Оперативно Стратегічного Угрупування Військ «Північ» із стабілізаційних дій у визначеному районі відповідальності з тимчасовим місцем дислокації в селищі Володимирець, Вараського району, Рівненської області. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц). При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Представником заявника надано суду належні та допустимі докази того, що починаючи з 27.03.2022 року, як за місцем проходження військової служби, так і в будь-яких інших місцях відсутні будь-які відомості про місцезнаходження [PERSON] , який безвісно зник при обставинах, що загрожували йому смертю, і всі заходи, які вживались для його розшуку, виявились безрезультатними. Крім того, заявником вказано легітимну мету встановлення даного факту, яка полягає у необхідності виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини та здійснення належних йому та його рідним виплат. Зокрема, як зазначено у п.27 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, днем припинення (розірвання) контракту є день набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця в установленому законом порядку безвісно відсутнім. Визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення померлим чи встановлення факту смерті військовослужбовця здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, за заявою начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив службу або у розпорядженні якого він перебував, якщо з такою заявою до суду не звернулися інші особи. 3 наданої до заяви інформації та документів вбачається, що з такою заявою до суду не зверталися інші особи. Пунктом 127 вказаного Положення зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для розпорядження вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі коли більше десяти днів відсутні відомості про місцезнаходження військовослужбовця, до повернення військовослужбовця до органу Держприкордонслужби (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ним військової служби) або до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим. Згідно п. 303 цього Положення, військовослужбовці, визнані за рішенням суду безвісно відсутніми чи оголошені померлими, виключається зі списків особового складу Держприкордонслужби наказами начальників, яким надано право видавати накази по особовому складу органів Держприкордонслужби, в яких ці військовослужбовці перебували на посадах (у розпорядженні), з дня, що настає після дня набрання законної сили таким рішенням суду. Оцінюючи належність, допустимість, достатність та взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. З урахуванням викладених обставин, за наявності обґрунтованих даних про те, що заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування [PERSON] , а вжиті заходи для встановлення його місця перебування не дали результатів, з огляду на обставини, які зумовили звернення заявника до суду із даною заявою, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт його відсутності за місцем свого постійно перебування та проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. На підставі викладеного та

Outcome: approved