Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на підставі судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/1381/22. В позовній заяві позивачка зазначила, що судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва було вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку (доходу) боржника до досягнення дітьми повноліття. Позивачка вказує, що з часу винесення судом рішення про стягнення на її користь з відповідача аліментів матеріальне становище позивачки погіршилося, оскільки вона разом з дітьми виїхала за кордон, де змушена винаймати житло, нести значні витрати на утримання дітей, натомість відповідач є фізично особою підприємцем, є власником магазину та має стабільний і суттєвий дохід, придбавав нерухомість, а також має у власності транспортні засоби, натомість на всі свої доходи відображає у звітності, а перераховані ним на користь позивачки грошові перекази вказують на його спроможність надавати утримання дітям в більшому розмірі. При цьому старший син сторін [PERSON] , 2006 року народження, вже досяг повноліття. У зв`язку з викладеним позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь з половини заробітку на тверду грошову суму по 20\~000 грн на кожну з чотирьох дітей сторін щомісячно, загалом 80\~000 грн щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення у зв`язку з відсутністю відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). Крім того відповідач повідомлявся через систему «Електронний суд». До суду відзив на позов не надходив. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копії свідоцтв про народження дітей; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.07.2022 року по справі №468/419/22-ц; копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копію відомостей про реєстрацію фізичної особи підприємця; скриншоти сторінки онлайн магазину; копію договору оренди житла від 10.08.2023 року; копію договору про надання послуг у приватних яслах «Байково» №24/22 від 25.08.2022 року; копію відомостей про придбання транспортних засобів; копії відомостей про придбання проїзних абонементів; копії проїзних квитків; копії фіскальних чеків; копію страхового полісу від 28.09.2023 року; копії платіжних інструкцій; копію судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2022 року по справі №487/1381/22; копію розрахунку заборгованості по аліментам; відомості регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області від 09.02.2024 року про зареєстровані за [PERSON] транспортні засоби; відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого [PERSON] доходу за період з 01.01.2018 року по 01.01.2023 року) суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Старший син сторін [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття. За судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2022 року по справі №487/1381/22 з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі половини заробітку боржника. \~ \~ \~ \~Після постановлення вказаного судового рішення матеріальний стан позивачки погіршився у зв`язку з виїздом за кордон, де вона змушена винаймати житло, нести значні витрати на утримання дітей (витрати на проїзд дітей, на їх харчування, забезпечення одягом тощо). Суду при цьому не надані відомості, що відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей, або відомостей, що відповідач здійснює аліментні виплати на утримання інших осіб. Зазначені правовідносини врегульовані статтями 181 ч. 3, 182 ч. 2, 192 ч. 1 Сімейного кодексу України, із змісту яких слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, за загальним правилом відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти визначаються у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Виключенням з цього загального правила є можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України), але суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача. Як слідує з позову одержувач, тобто позивачка у справі, не бажає визначення аліментів в частці від доходів боржника, оскільки позивачка вважає, що відповідач у відповідних звітах занижує дійсний розмір свого доходу, та бажає їх визначення в твердій грошовій сумі. Вказане є підставою для задоволення позову про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу відповідача на тверду грошову суму. Можливість такої зміни розміру і способу присудження аліментів визначена в правовій позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України №6-143цс13 від 05.02.2014 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд керується наступним. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Отримані судом докази того, що відповідач має у власності нерухоме майно (нежитлове приміщення магазину, житловий будинок), є фізичною особою підприємцем та отримує стабільний суттєвий дохід, має у власності три легкові автомобілі та причіп. Протягом 2019-2022 років окрім доходу самозайнятої особи отримав спадщину в сумі 196\~000 грн, дохід від продажу рухомого майна в сумі 274\~331,70 грн та в сумі 25\~257,21 грн, дохід від продажу нерухомого майна 1\~074\~290 грн. За такого майновий стан відповідача дає підстави для висновку про можливість сплати ним аліментів на утримання дітей в розмірі більшому, аніж визначений ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Про можливість сплати аліментів в більшому, аніж мінімальний рекомендований розмір аліментів вказують також і надані позивачкою платіжні інструкції щодо переказу відповідачем на користь позивачки грошових коштів та відомостей державного виконавця, зафіксованих в розрахунку заборгованості по аліментам, щодо періодичного внесення суттєвих сум грошових коштів в якості аліментів. Разом з тим суд вважає також очевидним те, що подібні значні грошові суми, з врахуванням специфіки діяльності фізичної особи-підприємця у сфері торгівлі, не можуть вноситись відповідачем щомісяця. В даному випадку, з врахуванням отриманих даних про доходи та майновий стан і з врахуванням наданих позивачкою відомостей про її витрати на утримання дітей сторін, з врахуванням кількості дітей у сторін, суд вважає, що аліменти в твердій грошовій сумі по 10\~000 грн на кожну дитину та 40\~000 грн загалом відповідатиме визначеним в ст. 182 Сімейного кодексу України критеріям і принципам розумності та справедливості, а також, з одного боку, забезпечить гармонійний розвиток дітей, з іншого боку, - дасть можливість відповідачу тримати стабільний матеріальний стан з тим, що б в подальшому матеріально забезпечувати дітей сторін на відповідному рівні. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які свідчить про зміну матеріального стану одержувача аліментів, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог і необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2022 року по справі №487/1381/22 з частки від доходу відповідача на тверду грошову суму в розмірі 10\~000 грн на кожну дитину та 40\~000 грн загалом, що в даному випадку буде відповідати принципам розумності і справедливості та положенням ст. 181, 183 СК України, оскільки аліменти стягуються на чотирьох дітей. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору та позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Що стосується заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн., то відповідно до постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року №372/1010/16-ц для стягнення таких витрат суду має бути надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат. В даному випадку суду до закінчення судового розгляду жоден вказаний вище документів не був наданий, а тому у суду відсутні підстави для стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивачки. На підставі\~викладеного та\~ст.ст.\~181-184,\~192\~ч.1\~Сімейного кодексу\~України та\~

Outcome: partial