Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою, вказавши, що 29.10.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова допомога» (далі по тексту - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога») було укладено Кредитний договір №588736093. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі по тексту - ТОВ «Таліон Плюс») було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору в новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №167 від 04.01.2022 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №588736093 від 29.10.2021. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №588736093 від 29.10.2021 у сумі 92\~105,20 грн., з яких: 22\~000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 70\~105,20 грн. - сума заборгованості за відсотками. 05.10.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі по тексту - ТОВ «Лінеура Україна») було укладено Кредитний договір №2437865. 19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №19072023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 до Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №2437865 від 05.10.2021 у сумі 48\~422,00 грн., з яких: 15\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 33\~422,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Загальна сума заборгованості складає 140\~527,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~684,00 грн. Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року позовну заяву передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31.01.2024 справу розподілено судді Ніколенко Д.М. Ухвалою суду\~від 01.02.2024\~прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.02.2024 представником відповідача адвокатом Трофименко М.В. через систему «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву. Як вбачається з відзиву представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 6\~000,00 грн. В обґрунтування зазначила, що позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачці по вищевказаним кредитним договорам були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем. Також матеріали цивільної справи не містять доказів, що [PERSON] надавала свою згоду на зміну кредитора ні по жодному із кредитних договорів. Крім того, відповідач не погоджується із сумами нарахованих відсотків по обох кредитних договорах, оскільки відповідно до умов кредитного договору відсотки у передбаченому договором розмірі можна нараховувати лише в межах строку кредитування, а якщо боржник користується кредитними коштами поза строком кредитування, - нараховуються проценти в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. З огляду на те, що позивачем не доведено наявності заборгованості за вищевказаними договорами та наявності у позивача права вимоги, вимога щодо стягнення відсотків за користування кредитом є необґрунтованою. 21.02.2024 представником позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» скеровано відповідь на відзив. Як вбачається з відповіді на відзив представник позивача просить відзив на позовну заяву відповідача у справі № 214/8275/23 залишити без задоволення; розглянути справу проводити за відсутності представника позивача; стягнути з Відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати; позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити в повному обсязі. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідно до прохальної частини позову та відповіді на відзив представник позивача Маглич І.С. просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Трофименко М.В. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. За правилами статей 2, 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.\~77 ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 29.10.2021 між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в особі директора Андронікової О.О., було укладено Договір кредитної лінії №588736093. За умовами договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 22\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається строком на 30 днів. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами, які надані споживачем. Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором: MNV5V38M, ідентифікатор введено 29.10.2021 о 15:12:38 (а.с. 8, 9 копія паспорту споживчого кредиту, а.с. 9 зв. - 12 копія договору). Крім того, 05.10.2021 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна», в особі директора Пшеничного А.І., було укладено Договір №2437865 про надання кошів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 15\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається строком на 30 днів. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами, які надані споживачем. Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором: В639, ідентифікатор введено 05.10.2021 об 11:25:56 (а.с. 24-30 копія договору, а.с. 31 копія додатку до договору, а.с. 32, 33 копія паспорту споживчого кредиту). Також 03.11.2021 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна», в особі директора Пшеничного А.І., було укладено Додатковий договір до Договору №2437865 про надання кошів на умовах споживчого кредиту. За умовами Додаткового договору сторони погодили умови продовження користування кредитом: строк кредитування продовжено ще на 30 днів. Вказаний додатковий договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором: В307, ідентифікатор введено 03.11.2021 о 14:21:12 (а.с. 34 копія додаткового договору, а.с. 35 додатку до договору, а.с. 36, 37 копія паспорту споживчого кредиту). Підписавши кредитні договори, відповідач [PERSON] погодилася з умовами договорів та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Лінеура Україна». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Зазначені договори є чинними та підлягають виконанню сторонами. Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст. 626, ст. 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України\~«Про електронну\~комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Ураховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відзиві на позовну заяву представник відповідача, як на підставу у відмові задоволення позовних вимог позивача, посилається на те, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач взагалі отримувала кредитні кошти. Так, дійсно первісні матеріали справи не містили таких доказів, однак, представником позивача у відповіді на відзив було надано беззаперечні докази того, що 29.10.2021 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ,) №4149-49хх-хххх-0257 було перераховано 22\~000,00 грн. (а.с. 89 копія платіжного доручення №22def0fc-5b52-4864-a9d7-7413718212bd). Також листом-відповіддю від 27.09.2023 за №2643_230927132106 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомлено, що у відповідності до договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», успішно перераховано 05.10.2021 об 11:27:13 на картку [NUMBER] 15\~000,00 грн., номер транзакції в системі iPay.ua 112501752 (а.с. 95 - копія листу-відповіді). Тобто судом достовірно встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 15\~000,00 грн. (05.10.2021) та 22\~000, 000 грн. (29.10.2021) шляхом їх перерахування на її картковий рахунок, та не доведено відповідачем зворотного. Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитними договорами, позичальник свої зобов`язання за кредитними договорами у погоджені сторонами строки не виконала, суму кредиту та відсотки за користування ним не сплатила. Згідно з наданим ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» розрахунком (а.с. 87), загальна сума заборгованості відповідача за період з 29.10.2021 по 04.01.2022 за Договором кредитної лінії №588736093 від 29.10.2021 становить 58\~669 грн. 60 коп., з яких: 22\~000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 37\~325 грн. 20 коп. - заборгованість за процентами. Згідно з наданим ТОВ «Лінеура Україна» розрахунком (а.с. 93, 94), загальна сума заборгованості відповідача за період з 05.10.2021 по 05.05.2022 за Договором №2437865 про надання кошів на умовах споживчого кредиту від 05.10.2021 становить 48\~422 грн. 00 коп., з яких: 15\~000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 33\~422 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 91 копія витягу з договору). 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору в новій редакції (а.с. 13-15 копія додаткової угоди). Відповідно до Реєстру боржників №167 від 04.01.2022 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №588736093 від 29.10.2021 (а.с. 92 копія витягу). 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 16-17, 98-102 копія договору, а.с. 97 копія платіжної інструкції,). Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №588736093 від 29.10.2021 у сумі 92\~105,20 грн., з яких: 22\~000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 70\~105,20 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 18, 96 копія витягу, а.с. 19 - розрахунок). 19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №19072023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників (а.с. 38-40, 105-108 копія договору, а.с. 41 копія акту, а.с. 104 копія платіжної інструкції). Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 до Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №2437865 від 05.10.2021 у сумі 48\~422,00 грн., з яких: 15\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 33\~422,00 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с. 41, 103 копія витягу, а.с. 43 - розрахунок). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено ч. 1 ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 514, ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, судом встановлено, що у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за Договором кредитної лінії №588736093 від 29.10.2021 та за Договором №2437865 від 05.10.2021. Суд відхиляє заперечення відповідача та її представника щодо відсутності у матеріалах цивільної справи доказів, що [PERSON] надавала свою згоду на зміну кредитора ні по жодному із кредитних договорів. Оскільки згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Так як судом достовірно встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалась ними, але зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків первісним кредиторам не здійснювала, то відсутність у справі доказів повідомлення відповідача, як боржника, про зміну кредитора не може бути підставою для звільнення її від обов`язку погашення кредитів взагалі. Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача, як на підставу у відмові задоволення позовних вимог позивача, посилається на те, що позивачем здійснено нарахування відсотків поза межами строку кредитування. Суд частково погоджується з даним твердженням з огляду на таке. Як вбачається з пунктів 1.7. та 1.12.1. Договору кредитної лінії №588736093 від 29.10.2021 кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 28.11.2021; зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. З наданого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» розрахунку вбачається, що відповідач у строк до 28.11.2021 не виконала умови договору не сплатила кредит у розмірі 22\~000,00 грн. та 13\~710,40 грн. відсотки за його користування; та відповідно до п. 1.12.1. Договору кредитної лінії №588736093 від 29.10.2021 Кредитодавцем, в особі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога», було здійснено нарахування відсотків по 03.01.2022 (включно). З 04.01.2022 ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги за кредитом та у зв`язку з тим, що строк дії договору не закінчився, здійснив нарахування відсотків по 25.02.2022 (включно). Отже, відсотки були нараховані ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» виключно в межах строку кредитування 90 днів після закінчення від дати закінчення Дисконтного періоду. Як вбачається з пунктів 1.3. та 4.2.5. Договору №2437865 про надання кошів на умовах споживчого кредиту від 05.10.2021 кредит надається строком на 30 днів; загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не можу бути більшою за 120 календарних днів; тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така авто пролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. 03.11.2021 відповідач сплатила відсотки за користування кредитом у розмірі 4\~029,90 грн. та Додатковим договором від 03.11.2021 до Договору №2437865 про надання кошів на умовах споживчого кредиту від 05.10.2021 було продовжено (автопролонговано) строк користування кредитом на 30 днів, до 04.12.2021. З наданого ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку вбачається, що відповідач у строк до 04.12.2021 не виконала умови договору не сплатила кредит у розмірі 15\~000,00 грн. та 10\~149,00 грн. відсотки за його користування; та відповідно до п. 4.2.5. Договору №2437865 про надання кошів на умовах споживчого кредиту від 05.10.2021 Кредитодавцем, в особі ТОВ «Лінеура Україна», було здійснено нарахування відсотків по 24.02.2022 (включно). Отже, відсотки були нараховані ТОВ «Лінеура Україна» поза межами строку кредитування, оскільки відповідно до п. 4.2.5. Договору №2437865 про надання кошів на умовах споживчого кредиту від 05.10.2021 загальна кількість календарних днів користування кредитом не може бути більшою за 120 календарних днів. Відповідач почала користуватися кредитом 05.10.2021. Тобто строк кредитування у 120 днів має тривати з 05.10.2021 по 01.02.2022. Згідно розрахунку розмір відсотків, нарахованих ТОВ «Лінеура Україна» станом на 01.02.2022, становить 26\~566,50 грн. Тому розмір відсотків за користування кредитом має бути зменшений з 33\~422,00 грн. на 26\~566,50 грн. Ураховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач не здійснила погашення заборгованості за Договором кредитної лінії №588736093 від 29.10.2021 та за Договором №2437865 від 05.10.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, право вимоги за якими, на підставі Договорів факторингу, перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості в сумі 133\~671,70 грн. (розмір заборгованості за Договором кредитної лінії №588736093 від 29.10.2021 у сумі 92\~105,20 грн. + розмір заборгованість за Договором №2437865 від 05.10.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у сумі 41\~566,50 грн.). Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Представником відповідача Трофименко М.В. заявлено вимогу про відшкодування судових витрат в розмірі 6000 гривень та в якості доказів понесених витрат на правничу допомогу надано копію Договору про надання правничої допомоги №05/09/23-4 від 05.09.2023 та копію Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/09/23-4 від 05.09.2023, копію ордеру від 20.09.2023 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Але представником відповідача на надано документального підтвердження фактично понесених витрат на правову (правничу) допомогу (квитанція, платіжне доручення, тощо). З огляду на викладене, відсутність документального підтвердження фактично понесених витрат на правову (правничу) допомогу, відповідно до зазначених позицій Великої Палати Верховного Суду, є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування такої витрати. Тому вимога щодо стягнення правової допомоги в сумі 6000,00 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~684,00 грн. (а.с. 2), сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141\~ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2\~553,06 грн. (133\~671,70 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2\~684,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / (140\~527,20 грн. сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial