Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель Сергій Олександрович, про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка їй доводиться матір`ю. За життя померлій [PERSON] належало домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії СВР № 490466. При цьому, маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті матері, а також здійснити реєстрацію права власності на домоволодіння [ADDRESS] , вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля Сергія Олександровича із заявою про прийняття спадщини. 28 червня 2022 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопелем Сергієм Олександровичем була заведена спадкова справа № 89/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69324624 від 28 червня 2022 року. Однак, 28 вересня 2023 року приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель Сергій Олександрович надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що, при підготовці документів, нотаріус отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де було виявлено арешт на майно боржника [PERSON] , а тому видача свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є не можливим. Отже, факт арешту (заборони на нерухоме майно) [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої приватним нотаріусом. У зв`язку з отриманою інформацією, вона звернулась до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропет\-ровської області Південного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з метою зняття арешту, накладеного на все нерухоме майно її матері. 06 жовтня 2023 року Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропет\-ровської області Південного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було надано письмову відповідь № 130667 на її звернення, в якій зазначено, що, згідно перевірки Реєстру речових прав на нерухоме майно Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна, виявлено арешт, який накладено на все нерухоме майно боржника постановою державного виконавця, серія АМ № 123625 від 29 липня 2005 року (номер запису 2299838 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) Боржник, зазначений як [PERSON] . Проте, у відповіді виконавчої служби зазначено, що при пошуку в Автоматизованій системі виконавчого провадження включаючи відомості з електронного архіву та спеціального розділу, не виявлено виконавчих проваджень відносно [PERSON] або [PERSON] . Таким чином, у Відділу відсутня інформація стосовно підстав накладення арешту на нерухоме майно боржника. Тому, враховуючи вищевикладене, з метою захисту свого порушеного права, вона змушена звернутись до суду та просить зняти арешт (заборону на нерухоме майно) з усього майна, що належало, померлій [PERSON] , в тому числі, з домоволодіння та земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить вимоги задовольнити (а.с.34). Представник відповідача - Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проте, 06 березня 2024 року на адресу суду надав заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.30-31). Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено судом, [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] (а.с.6-8). За життя, померлій [PERSON] належало домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії СВР № 490466 (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті матері, звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля Сергія Олександровича із заявою про прийняття спадщини (а.с.10). Однак, 28 вересня 2023 року приватний нотаріус надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що за інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено арешт на майно боржника [PERSON] , а тому видача свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є не можливою (а.с.12). Як вбачається з листа Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропет\-ровської області Південного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), згідно перевірки Реєстру речових прав на нерухоме майно Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна, виявлено арешт, який накладено на все нерухоме майно боржника постановою державного виконавця, серії АМ № 123625 від 29.07.2005 року (номер запису 2299838 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), Боржник зазначений як [PERSON] . При цьому, в даній відповіді міститься посилання на ту обставину, що при пошуку в Автоматизованій системі виконавчого провадження, включаючи відомості з електронного архіву та спеціального розділу, не виявлено виконавчих проваджень відносно [PERSON] або [PERSON] . Тобто, в даному випадку, дані обставини свідчать про той факт, що у Відділу відсутня інформація стосовно підстав накладення арешту на нерухоме майно боржника (а.с.15). Відповідно до ст.391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що на нерухоме майно, яке належить матері позивачки, яке позивачка по справі має намір успадкувати, накладено арешт, який позбавляє [PERSON] вчинити нотаріальні дії та створює для неї незручності, може свідчить про той факт, що наявність арешту чи будь-якої іншої заборони без правової підстави на це, не дає право позивачці реалізувати своє право на спадкове майно та в подальшому вчиняти дії щодо розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1, 2, 3\~\~\~ст.60\~\~ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~\~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, враховуючи вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право позивачки, внаслідок чого вона позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а докази, викладені позивачем в позовній заяві, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved