Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про оголошення її батька [PERSON] , [INFO] померлим. Зазначає, що її батько часто їздив за кордон, в тому числі у російську федерацію, куди в останнє поїхав в 2012р. Зазначає, що з квітня 2013р. її мама [PERSON] почала розшук чоловіка, з приводу чого зокрема зверталася у Сокальське відділення поліції, однак розшукові заходи результату не дали. [INFO] мама позивачки [PERSON] померла. Після смерті матері заявниці відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок, що належить в рівних частках на праві власності її матері [PERSON] , батькові [PERSON] , заявниці [PERSON] та її братові [PERSON] .. Зазначає, що оголошення батька померлим необхідне для оформлення спадкових прав на житловий будинок. Вказує, що з 2012р. із батьком повністю втрачено зв`язок та його розшук жодних результатів не надав.\~\~\~\~\~ Представник заявників адвокат Чернявський Р.І. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.\~ Представник заінтересованої особи Червоноградського ВДРАЦС у Червоноградському районі Львівської області Західного МУМЮ в судове засідання не прибув, у наданій заяві просив розгляд справи проводити у йогох відсутності. Заслухавши представника заявника, дослідивши докази в справі суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження заявниці [PERSON] , встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] померла мама заявниці [PERSON] .. Згідно відповіді на заяву надану начальником ВП №2 Червоноградським РВП ГУНП у Львівській області від 25.11.2021р. заявниці, встановлено, що вжитими заходами, встановити імовірне місце знаходження [PERSON] не вдалося. Із відповіді на запит адвоката наданої в.о. начальником ВП №2 Червоноградським РВП ГУНП у Львівській області від 18.08.2023р. встановлено, що відділення поліції з 03.04.2013р. інформацією про можливе місце перебування [PERSON] не володіє.\~ Відповідно до наданої відповіді на запит, директор КП «Сокальжитлокомунсервіс» 03.11.2023р. повідомив суд, що будь-які відомості відносно [PERSON] відсутні.\~\~ Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Матеріалами справи підтверджується, що місце знаходження [PERSON] невідоме, він не виходить на зв`язок з рідними, а отже ймовірно є особою, що померла, але юридично це не оформлено. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме, з метою реалізації спадкового права. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявниками у заяві та в судовому засіданні. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки оголошення батька померлим їй необхідне для подальшого оформлення своїх спадкових прав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою і підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved