Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~16.08.2023 року [PERSON] звернувся в Ківерцівський районний суд Волинської області із заявою про визнання фізичної особи\~ [PERSON] недієздатним, встановлення опіки і призначення опікуна, мотивуючи свою заяву тим, що [PERSON] , його брат, який є інвалідом ІІ групи (хвороба Дауна), у зв`язку з психічним захворюванням потребує постійного стороннього догляду, нагляду лікарів, оскільки не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, а тому [PERSON] необхідно визнати недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном. Розпорядженням В.о. Голови Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.08.2023 року, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для розгляду справи у зв`язку з неможливістю призначення присяжних на справу, в порядку статті 31 ЦПК України, цивільна справа за заявою [PERSON] передана на розгляд Рожищенському районному суду Волинської області (ас 20) і надійшла в суд 22.08.2023 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 року, заява передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 23), основні присяжні: [PERSON] , Л.М. Козинець (ас 24). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 25.08.2023 року заява [PERSON] прийнята до розгляду у колегіальному складі: один суддя і двоє присяжні, в окремому провадженні, залучено належні заінтересовані особи, призначено судове засідання (ас 25-27). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 12.09.2023 року залучено\~до участі у справі адвоката\~особи, яку заявник просить визнати недієздатним\~(ас 49-50). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 14.09.2023 року доручено Західному регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечити участь адвоката\~особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] у судовому засіданні, що призначене на 20.09.2023\~року (ас 59-60). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 20.09.2023 року у справі було призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено (ас 71-73). 22.12.2023 року [PERSON] подав суду висновок експерта № 396 від 07.11.2023 року (ас 89-90). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 29.01.2024 року (ас 116-117) провадження по справі поновлено і призначено судове засідання на 06.02.2024 року, в якому оголошено перерву до 21.02.2024 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 21.02.2024 року зобов`язано Державну прикордонну службу України надати інформацію про перетин [PERSON] кордону, у зв`язку з цим судове засідання відкладено на 14.03.2024 року (ас 154-156). Представник заявника адвокат Ю.Б. Вінцюк у судовому засіданні заяву підтримала з підстав, наведених у ній, просила заяву задовольнити у повному обсязі. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив (ас 174). Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили (ас 173), але 14.02.2024 року подав заяву, в якій просить розгляд заяви проводити у його відсутності, справу вирішити на розсуд суду (ас 147). Представник заінтересованої особи О.Є. Вострякова адвокат Р.І. Хитрик у судовому засіданні заяву підтримав та не заперечив проти її задоволення. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, у зв`язку з перебуванням за межами території України (ас 182). Суд ухвалив: розглядати справу у відсутності заявника та заінтересованих осіб, що не з`явилися, згідно частини 3 статті 294, частини 1 статті 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника заявника і представника заінтересованої особи - О.Є. Вострякова, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , який є інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням, у зв`язку з чим він позбавлений можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вони зареєстровані за різними адресами, однак проживають в одному будинковолодінні. Їх матір померла і заявник фактично самостійно виконує обов`язки по догляду за братом [PERSON] , оскільки інших близьких родичів, які могли б їх опікуватися немає. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 396 від 07.11.2023 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості, внаслідок цього [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх та керувати ними (ас 89-90). Дані обставини також підтверджуються: паспортом заявника (ас 3-4), паспортом [PERSON] (ас 6-8), копією довідки від 28.12.2022 року № 762-7501479864 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] (ас 10), копією довідки від 20.07.2023 року № 752-7001841808 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] (ас 11), копією пенсійного посвідчення [PERSON] Серії [NUMBER] (ас 12), копією Консультаційного висновку спеціаліста від 17.07.2023 року (ас 13), копією Витягу із акту огляду у МСЕК Сер. МСЕ №009723 ( ас 14), копією свідоцтва про смерть [PERSON] від 18.07.2023 року (ас 15), копією свідоцтва про народження від 19.03.1980 року (ас 42), копією свідоцтва про народження від 25.05.1981 року (ас 43). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до\~статті 30\~ЦК\~України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно частини 1\~статті 39 ЦК України,\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~(далі Закон)\~кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону\~визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина 1 статті 7 Закону). Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що оскільки [PERSON] внаслідок психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, то наявні підстави для визнання його недієздатним. Відповідно до частини шостої\~статті 300 ЦПК України\~строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до частини 1\~статті 40 ЦК України\~фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Щодо вимоги заявника про встановлення опіки над [PERSON] та призначення його опікуном [PERSON] , то суд зазначає таке. Правилами\~статті 41 ЦК України\~передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. У відповідності до частини 1\~статті 55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 58 ЦК України\~визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За встановлених у судовому засіданні обставин, суд доходить висновку про необхідність встановлення опіки на [PERSON] , який в силу свого психічного здоров`я, не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними. Крім того, відповідно до частини 1\~статті 60\~ЦК\~України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 1\~статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення опікуна недієздатній особі, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна, подає до органу клопотання перед судом про призначення її опікуном. До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном. Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна, складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна. Пунктом 3.3 частини 3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, визначений перелік документів за наявності яких орган опіки та піклування призначає опікуна, а саме: рішення суду про визнання громадянина недієздатним, акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує опіки та її опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий перелік документів та порядок призначення над недієздатними особами опіки і призначення опікуна. Щоб отримати [PERSON] право опіки, він має звернутися із відповідною заявою до органу опіки та піклування та в подальшому отримати подання такого органу, скероване до суду, для призначення його опікуном. При цьому дії, рішення чи бездіяльність органу опіки стосовно розгляду такої заяви [PERSON] можуть бути оскаржені до суду поза межами цієї цивільної справи, що й буде забезпечувати належний судовий захист права скаржника на призначення її опікуном. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Як вже зазначено вище, згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року\~№ 34/166/131/88. Вказана правова позиція узгоджується і відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду\~\~\~\~\~\~ від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 ( провадження\~№ 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 ( провадження № 61-3053св21), від 30 червня 2022 року у справі № 552/3443/20 ( провадження №\~61-15239св21), від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20 ( провадження № 61-21311\~св 21). Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Всупереч вищезазначеному, заявником не додано до заяви подання або висновку органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном [PERSON] . Крім того, право бути опікуном може виникнути лише у разі звернення до суду вже з обґрунтованим поданням відповідного органу опіки та піклування про призначення такої особи опікуном, що в даному випадку не має місця. Ураховуючи норми матеріального і процесуального права, які регулюють дані правовідносини, відсутність у матеріалах справи подання та/або висновку органу опіки та піклування щодо призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , унеможливлює задоволення судом вказаної вимоги, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] в частині призначення його опікуном [PERSON] слід відмовити. Одночасно суд роз`яснює, що [PERSON] не позбавлений права звернутися із заявою до органу опіки та піклування з метою призначення його опікуном\~ [PERSON] , який, у разі доцільності призначення його опікуном, уповноважений внести відповідне подання до суду.

Outcome: partial