Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до вимог якого просила стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позов обгрунтовано тим, що з 2008 року по 2018 рік позивач та відповідач проживали в цивільному шлюбі. Від спільного проживання у сторін по справі народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з позивачкою. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Однак позивачка одна не може забезпечити доньку, тому вважає, що відповідач як батько зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів його доходу. Позивачка через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Стаття 180 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов`язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у сторін по справі народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка згідно акту обстеження проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] має окрему кімнату і знаходиться на повному утриманні матері. (а.с.5-13). Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, вбачається, що [PERSON] працює в Управлінні праці, соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації та отримує заробітну плату (а.с.14-17) . Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вище викладене, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, та той факт, що позивачка має на своєму утриманні неповнолітню доньку, в матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач не має змоги отримувати сплачувати аліменти на утримання непонолітньої дитини, як і відсутні відомості щодо наявності у відповідача інших утриманців, тому враховуючи вимоги ст. 182 -183 СК України, Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», Конвенції про права дитини, позов підлягає до часткового задоволення та на утримання неповнолітнього сина сторін, необхідно стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved