Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися 24.01.2024 до суду із позовом до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому просять визначити, що частка [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер 4622710400:01:018:0041, що знаходиться по [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 307188, виданого Рава-Руською міською радою 31.08.2010 р. на підставі рішення Рава-Руської міської ради від 24.03.2009 р. № 34 та зареєстрованого за № 01:01:455:00114, становить 55/200 частин кожного. Обгрунтовують позов наступним. Вказують, що вони, [PERSON] та [PERSON] , являються співвласниками будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2009р. по 55/200 частині будинку кожен. Відповідачі є співвласниками згаданого вище будинку в розмірі 45/300 часток кожен на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2009 про що зроблено відповідний запис в будинковій книзі на квартиру [ADDRESS] . Зазначають, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер 4622710400:01:018:0041, що знаходиться по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 307188. Вказують, що визначити розмір своїх часток у зазначеній вище земельній ділянці позивачі не мають можливості, оскільки один з відповідачів з ними не контактує. Зазначають, що [PERSON] та [PERSON] згадана вище земельна ділянка належить в частці по 55/200 кожному. Зважаючи на наведене просять позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та визнання позову. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів та відповідачів, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідачі визнали позов суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 307188 вбачається, що такий видано 02.11.2010 [PERSON] про те, що вона є власником земельної ділянки площею 0.1000 га, що розташована по [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із копії додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 307188 вбачається, що співвласниками земельної ділянки є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.05.2009 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками по 55/200 частки кожен будинку по [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України\~передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до\~ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Зважаючи на те, що відповідачі по справі беззаперечно визнали вимоги позивачів і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідачі беззаперечно визнали позовні вимоги позивачів, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачами позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивачів.

Outcome: approved