Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

У липні 2021 позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: приватний нотаріус Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. було вчинено виконавчий напис № 909 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № СМ-SME004/12/2006 від 28.12.2006, укладеним між позивачем та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» станом на 16.06.2021 у розмірі 13107,75 дол. США, що еквівалентно до гривні по офіційному курсу НБУ на 16.06.2021 - 352905,97 грн, шляхом реалізації земельної ділянки, яку [PERSON] передав у забезпечення виконання зобов`язання на підставі договору іпотеки № PM-SME004/128/2006 від 28.12.2006 за реєстровим номером 8481. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем Бережним Я.В. було відкрито виконавче провадження АСВП № [NUMBER]. Позивач зазначає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки правовідносини не є безспірними. Крім того, зазначає, що оспорюваний виконавчий напис не відповідає вимогам закону. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства України та є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2021 відкрито провадження у справі за позовом відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зобов`язано приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну надати суду належним чином завірену копію виконавчого напису нотаріуса №606 виданого 12.05.2021 року, документів на основі яких нотаріусом було вчинено виконавчий напис №606 (підтвердження наявності боргу, докази беззаперечності боргу, інші документи, які мають першочергове значення для вирішення справи по суті та були надані Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» приватному нотаріусу Бондар І.М. та стали підставою для видачі виконавчого напису нотаріуса, ліцензію нотаріуса). Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича надати суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Незнайко Євгеном Вікторовичем, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №909 від 16.06.2021 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2023 замінено у справі за позовом [PERSON] до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідача - Акціонерне товариство «ОТП Банк» (ЄДРПОУ: 21685166) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не подав відзив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 16.06.2021 приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. вчинено виконавчий напис № 909, яким запропоновано стягнути земельні ділянки № [NUMBER] та № 50, загальною площею 0,2810 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Земельні ділянки належать на праві власності громадянину України [PERSON] на підставі рішення Крюківщинської сільської Ради народних депутатів від 18.11.1993 № 39, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватні власності на землю за № 71. Зазначені земельні ділянки на підставі договору іпотеки № PM-SME004/128/2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., 28.12.2006 за реєстровим номером 8481, передані [PERSON] у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № СМ-SME004/128/2006, укладеним 28.12.2006 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельних ділянок, запропоновано задовольнити вимоги стягувача Акціонерного товариства «ОТП Банк» у розмірі 13107,75 дол. 75 центів, що еквівалентно до гривні по офіційному курсу НБУ на 16.06.2021 (26925 грн.) - 352905,97 грн заборгованості за кредитним договором № СМ-SME004/128/2006 загальна сума кредиту з відсотками, 27000,00 грн. - витрати, понесені АТ «ОТП Банк» за вчинення виконавчого напису. Строк, за який проводиться стягнення визначається у період з 28.12.2006 по 20.08.2013. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] від 24.06.2021. Згідно положень ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», на яку посилається позивач, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно до 1.1. даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4). Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитним правовідносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За умовами п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року № 2 оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. При безспірності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Крім того, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. При цьому Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 р. у справі № 6-158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. При цьому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. виконано вимоги ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2021, а саме надано витребувані судом документи. Таким чином, в матеріалах справи наявні належним чином завірена копія оспорюваного виконавчого напису, вимога, довідка, заява, договір іпотеки, інформаційні довідки, кредитний договір розрахунок заборгованості, довіреність,повний витяг з реєстру відомостей, паспорт, ідентифікаційний код, витяг з ЄДРЮО, рішення № 40 правління АТ «ОТП Банк», статут АТ «ОТП Банк», витяг з ЄДРЮО. Разом з тим, слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Своїми правами, визначеними ст.ст. 43, 84 ЦПК України, позивач не скористався. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи пояснень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed