Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - адвокат Позненко Ю.В. (діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 397 від 16.11.2023 року та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1068535 від 25.12.2023 року) в інтересах заявника, в порядку\~окремого\~провадження, звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою про видачу обмежувального припису, в якій (заяві) просить видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно кривдника [PERSON] , щодо заборони останній перебувати в місці проживання та наближатися не менше ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у будь- який час доби, а також заборонити вести листування та телефонні переговори з [PERSON] , контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. На обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що протягом всього свого свідомого життя донька заявника [PERSON] вела та продовжує вести антисоціальний спосіб життя та вирізняється складними якостями характеру, веде не найкращий спосіб життя, зловживала та продовжує зловживати спиртними напоями, не має постійного місця роботи, не приймає важливих рішень у житті та прагне уникнути відповідальності за ті рішення, що приймає. При цьому, народивши доньку [PERSON] , якій зараз вже майже 14 років, [PERSON] повністю поклала на заявника обов`язок щодо її виховання та утримання та повністю ігнорує свій батьківський обов`язок щодо піклування та забезпечення доньки. Крім того, зазначив, що постійне зловживання алкогольними напоями призвело до того, що [PERSON] стала агресивно себе поводити стосовно заявника, своєї матері [PERSON] та доньки, почала принижувати їх гідність в присутності дитини, шукати будь-яких приводів для конфлікту, а також стала погрожувати та обзивати заявника нецензурною лайкою, а тому заявник почав побоюватися за свою безпеку та безпеку своїх близьких. Вказав, що така поведінка [PERSON] відносно заявника [PERSON] спричинило останньому емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та своїх близьких та завдала шкоди психічному здоров`ю, що стало підставою для звернення заявника до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою суду від 03 січня 2024 року відкрито окреме провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. В судовому засіданні заявник [PERSON] та в його інтересах представник адвокат Позненко Ю.В. заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у заяві, просили заяву задовольнити. Крім того, заявник [PERSON] зазначив, що заінтересована особа [PERSON] є його єдиною донькою, яка зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, не працює, не займається вихованням та утриманням своєї неповнолітньої доньки та його (заявника) онуки [PERSON] , яка проживає разом з ним (заявником) та його дружиною, при цьому, всі отриманні на дитину соціальні виплати, [PERSON] витрачає на себе та на придбання алкогольних напоїв. Зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків ним (заявником) на теперішній час вирішується питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Також вказав, що [PERSON] по декілька тижнів відсутня за місцем проживання, а коли повертається, влаштовує сварки, спричиняє конфлікти, вимагає гроші, висловлюється в його адресу нецензурною лайкою, принижує морально, погрожує фізичною розправою і такі неправомірні дії, з боку [PERSON] не є поодинокими, та є систематичними, наслідком яких є виклик ним (заявником) поліції, винесенням відносно [PERSON] термінового заборонного припису та складення відносно неї протоколів про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства, що продовжується вже протягом двох останніх років. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України зокрема, шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик заінтересованої особи в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик заінтересована особа [PERSON] вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не відомо, заяв та клопотань до суду, - не подано. Відповідно до вимог абз. 2 ч. 1\~ст. 350-5 ЦПК України\~неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши заявника [PERSON] та в його інтересах представника\~адвоката Позненка Ю.В., зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності, достатності та допустимості, суд вважає, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8\~Конституції\~України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 2007 року, виданого згідно з розпорядженням від 10.01.2007 року № 43046, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , при цьому, зазначена квартира приватизована згідно з\~Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». З наданих в судовому засіданні заявником [PERSON] пояснень та доказів долучених до матеріалів справи, судом встановлено, що в зв`язку зі скоєнням [PERSON] , [INFO] , домашнього насильства щодо свого батька [PERSON] 08.11.2023 року відносно [PERSON] був винесений терміновий заборонний припис, серії АА № 264919, яким зобов`язано останню строком на десять діб з 11.20 год. 08.11.2023 року до 11.20 год. 18.11.2023 року залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а також заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборонено контактування в будь-який спосіб із постраждалою особою. Згідно з інформацією Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградської області від 21.12.2023 року, наданої представнику заявника [PERSON] адвокату Юрію Позненку на його адвокатський запит, - відповідно до\~наявної інформації\~в інформаційно-комунікаційній\~системі «Інформаційний\~портал Національної\~поліції України»\~поліцейським управління\~відносно [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за вчинення\~домашнього насильства\~стосовно свого\~батька [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~складено протокол\~про адміністративне\~правопорушення серії\~ВАВ №\~846387\~від 08.11.2023\~року за\~частиною першою\~статті 173-2\~КУпАП,\~який разом\~зі всіма\~матеріалами адміністративної\~справи направлений\~до Ленінського\~районного м.\~Кіровограда для\~прийняття рішення\~по справі. Також, відносно кривдника [PERSON] , [INFO] , було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 264919 від 08.11.2023 року, в якому [PERSON] , [INFO] , зазначено як особу, що постраждала від домашнього насильства. На підставі пункту 3 розділу IIІ Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.08.2018 № 654 винесений терміновий заборонний припис серії АА № 264919 від 08.11.2023 направлений до сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2024 року (справа № 405/8424/23) [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, зі змісту якої (постанови) встановлено, що [PERSON] 08.11.2023 року близько 7:30 год., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила в присутності неповнолітньої дитини, 2009 року народження, домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька [PERSON] , що полягало у словесних образах, погрозах фізичною розправою та приниженні, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останнього. Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що між [PERSON] та [PERSON] виникають сварки, конфліктні ситуації, які закінчуються вчиненням [PERSON] домашнього насильства, а саме, фізичного та психологічного насильства, яке проявляється у словесних образах, погрозах фізичною розправою та приниженні. При цьому, судом враховано, що домашнє насильство відносно [PERSON] вчинене [PERSON] , в тому числі, і в присутності неповнолітньої дитини, 2009 року народження, що може негативно вплинути на психічний стан дитини. Питання видачі обмежувального припису регулюється\~Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України\~«Про запобіганню\~та протидію\~домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до\~ст. 350-1 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України\~передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1\~ст.350-3 ЦПК України). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК\~України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з п.п. 3, 4, 14, 17 ч.1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1\~ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За приписами п.1 ч.1\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3\~статті 26 цього Закону\~передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Крім того, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним Законом. При цьому, відповідно до положень ч.7\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~встановлена заборона на видачу обмежувального припису, в якому містяться заходи, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), лише у тих випадках, якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. В інших випадках, тобто щодо повнолітніх осіб, така заборона не діє. Суд звертає увагу заінтересованої особи [PERSON] , що внаслідок дії обмежувального припису особа не позбавляється права власності на належне їй майно, такі права лише тимчасово обмежуються для захисту прав потерпілої особи на життя, здоров`я, безпеку, житло, недоторканність тощо, які мають першочергове значення. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що заявник [PERSON] на підтвердження фактів вчинення заінтересованою особою [PERSON] домашнього насильства психологічного та фізичного характеру у розумінні Закону, надав суду належні та допустимі докази, за якими остання притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного (у вигляді словесних образ, погроз фізичною розправою, приниження) відносно заявника [PERSON] , що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, на підставі чого суд вважає, що заявник [PERSON] довів належними та допустимими доказами факт вчинення психологічного насильства щодо нього заінтересованою особою [PERSON] , а також наявності ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останньої обмежувального припису, що є підставою для застосування судом до [PERSON] спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з терміном три місяці, при цьому, спеціальні заходи, які просив вжити заявник щодо заінтересованої особи, є виправданими та мають на меті забезпечення реалізації та захисту прав потерпілої особи. При цьому, частиною 2\~статті 350-6 ЦПК України\~визначено, що у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Вирішуючи питання щодо строку дії обмежувального припису, суд враховує, що строк дії обмежувального припису має бути пропорційним і достатнім та визначається судом із урахуванням оцінки ризиків, так максимальний строк дії обмежувального припису за обставин, встановлених у справі, є надмірним, а відтак суд вважає співмірним та виправданим тимчасове втручання в особисті права заінтересованої особи строком на три місяці, що не завдасть істотної шкоди правам останньої та буде достатнім часом для обміркування та виправлення своєї поведінки по відношенню до заявника. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial