Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся із позовом до Спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова, 32/11 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 07.03.2024 року позов задоволено, визнано незаконним Наказ №8/ос від 29 березня 2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнано незаконним наказ №18/к від 02 травня 2022 року про накладення на завідувача господарства Спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова, 32/11 міста Києва [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та поновити його із збереженням посадового окладу на роботі на раніше займаній посаді. Представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні вищевказаного рішення судом не було вирішено позовні вимоги в частині скасування наказів №8/ос від 29.03.2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, скасування наказу №18/к від 02.05.2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вгляді звільнення, про стягнення зі Мпеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова 32/11 виконавчого округу КМР на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також не вирішено питання про розподіл судових витрат, які складаються с судвоого збору та витрат на професійу правничу допомогу. Сторони в судове засідання не з`явились. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 07.03.2024 року позов задоволено, визнано незаконним Наказ №8/ос від 29 березня 2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнано незаконним наказ №18/к від 02 травня 2022 року про накладення на завідувача господарства Спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова, 32/11 міста Києва [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та поновити його із збереженням посадового окладу на роботі на раніше займаній посаді. Однак при винесенні вищевказаного рішення судом не було вирішено позовні вимоги в частині: скасування наказів №8/ос від 29.03.2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, скасування наказу №18/к від 02.05.2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вгляді звільнення, про стягнення зі Мпеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова 32/11 виконавчого округу КМР на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також не вирішено питання про розподіл судових витрат, які складаються с судвоого збору та витрат на професійу правничу допомогу. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Наказом в.о. директора Спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова 32/11 Н. Калита №8 /ос від 29.03.2022 року «Про оголошення догани» завідуючому господарством [PERSON] оголошено догану у зв`язку з порушенням зобов`язань правилами внутрішнього трудового розпорядку Спеціалізованого будинку, посадовою інструкцією завідуючого господарством та за невиконання доручень адміністрації Спеціалізованого будинку (директора, заступника директора) у воєнний час, та особисте (одноосібне) прийняття рішень завідуючим господарством [PERSON] щодо вирішення виробничих питань, підстава: доповідні записки заступника директора [PERSON] . Як встановлено судом, доказів порушення позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції завідуючого господарством відповідач не надав, а суд відповідно таких не встановив. Таким чином, судом не знайдено доказів того, що в діях позивача наявні ознаки порушення трудової дисципліни, відтак відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, що свідчить про безпідставність оголошення позивачу догани. Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановив, що позивача було безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у вигляді догани без посилання на порушення, котре ймовірно він вчинив, а також враховує недоведеності неналежного виконання [PERSON] трудових обов`язків, дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ №8/ос від 29.03.2022 року підлягає скасуванню. Окрім цього, наказом в.о. директора Калити Н. Спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова 32/11 від 02.05.2022 року №18/к, звільнено [PERSON] , завідувача господарством Спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова 32/11 , 03.05.2022 року за систематичне порушення без поважних причин своїх обов`язків, пакладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, підстава: наказ від 29.03.2022 року №8/ос «Про оголошення догани», акт про відсутність працівників на робочому місці від 27.04.2022 року, пояснення [PERSON] від 27.04.2022 року. Суд зазначає, що надані відповідачем докази, а саме фотознімки, не містять інформації щодо іх походження, прив`язки до місця розташування об`єктів на фото до місцевості, де їх було зафіксовано, а також по даним фотознімкам не вбачається за можливе ідентифікувати осіб, які на них зображені, що суд оцінює критично. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка працює в Спеціалізованому будинку для ветеранів війни та раці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова 32/11 суду пояснила, що 27.04.2022 року була присутня на роботі, акт про відсутність працівників складала саме вона за вказівкою директора та з її слів, про відсутність позивача на робочому місці остання не знала. Суд також враховує, що підставою для звільнення позивача стало його притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 29.03.2022 року №8/ос про оголошення догани, при цьому, як було встановлено судом, наказ №8/ос від 29.03.2022 року є незаконним. Суд прийшов до висновку про незаконність звілення позивача, а тому наказ №18/к від 02.05.2022 року підлягає скасуванню. Враховуючи вищевикладене та заважаючи на те, що судом не було вирішено питання стосовно скасування оспорюваних наказів, з метою усунення неповноти судового рішення, суд вважає занеобхідне задвольнити заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині визнання наказів №8/ос від 29.03.2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани та №18/к від 02.05.2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яким позовні вимоги задовольнити та скасувати вищезазначені накази. Разом з тим, ухвалючи рішення судом не було вирішено вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100. За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним. Пунктом 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно пункту 8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як вбачається з матеріалів справи позивачу [PERSON] відповідачем було нараховано до виплати заробітну плату за березень 2022 року в розмірі 20047, 50 грн., за квітень 2022 року - 6682, 50 грн. (том 1 а.с. 83). Сторона позивача просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за насутпним розрахунком: два останні місяці до звільнення: 20047,50 грн. + 6682, 50 грн.= 26730, 00 грн.; визначення середньої заробітної плати: 26760,00 : 44 = 607, 50 грн.; визначення середньомісячного числа робочих днів: 44:2=22; визначення середнього заробітку: 607,50 грн.х 22=13365, 00 грн., а отже середній заробіток за час вимушеного прогулку складає: 13365,00 грн.х22=294030, 00 грн. Суд згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правовий висновок, що міститься в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 552/3404/17, відповідно до якого вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. З урахуванням вказаного правового висновку суд зазначає, що період з 01.06.2022 року по дату винесення рішення, не можна вважати вимушеним прогулом, протягом якого позивач з вини відповідача був позбавлений можливості працювати, оскільки останній як встановлено судом з 01.06.2022 року працював на посадах робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків та молодшої медичної сестри за сумісництвом, а з 01.08.2023 переведений на посаду завідувача господарством, на якій працює по теперішній час. Період вимушеного прогулу для позивача розпочався з 03.05.2022 року по 31.05.2022 року?включно. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 21 робочий день травень-червень 2022 року. Для належного обрахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача - [PERSON] необхідно помножити його середньоденний заробіток за два місяці, які передували незаконному звільненню, на кількість робочих днів у періоді вимушеного прогулу, а саме за: 21 робочі дня вимушеного прогулу за період із 03 травня 2022 року по 31 травня 2022 року. Відтак розмір середнього заробітку становить 12757, 50 грн. із розрахунку: 6682,50 грн.+ 20047, 50 грн.= 26730, 00 грн.; 26730, 00 грн. : 44 дня= 607, 60 грн. (середньоденний заробіток); 607, 60 грн. х 21 день = 12757, 50 грн. Відтак позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню із Спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова, 32/11 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] , підлягають частковому задоволенню у розмірі 12757, 20 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь держави 992, 40 грн. судового збору. Розмір витрат на правничу допомогу підтверджують наявний у справі договір №1/22-N про надання правової допомги від 29.06.2022 року, додаток №1 до 08.03.2024 року до договору про надання правової допомоги №1/22-N від 29.06.2022 року довідка про оплату [PERSON] на правову допомогу у розмірір 20500, 00 грн., акт №1 від 11.03.2024 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №1/22-N від 29.06.2022 року, відповідно до якого загальна вартість наданих юридичних послуг адвокатом становить 20500, 00 грн. У постанові Верховного Суд у справі № 823/2638/18 від 16.05.2019 року суд зробив висновок, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. За таких обставин, стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20500, 00 грн. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 12757, 50 грн. суд допускає до негайного виконання згідно вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України. Отже, зважаючи, що при ухваленні рішення та дослідженні матеріалів справи Святошинським районним судом м. Києва не було вирішено питання стосовно позовних вимог про скасування наказів №8/ос від 29.03.2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, скасування наказу №18/к від 02.05.2022 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вгляді звільнення, про стягнення зі Мпеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова 32/11 виконавчого округу КМР на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також не вирішено питання про розподіл судових витрат, які складаються с судового збору у розмірі 992, 40 грн. та витрат на професійу правничу допомогу у розмірі 20500, 00 грн., суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі за позовом [PERSON] до Спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на вул. М. Котельникова, 32/11 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень. На підставі викладеного,

Outcome: partial