Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач позовом [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного управління Міністерства Юстиції (м.Одеса), яким просить: -\~ зняти\~арешт з\~нерухомого майна\~-\~житлового будинку\~ [ADDRESS] ,\~який належить\~на праві\~приватної власності\~ [PERSON] ,\~накладений старшим\~державним виконавцем\~Другого Київського\~відділу державної\~виконавчої служби\~міста Одеса\~Головного територіального\~управління юстиції\~в Одеській\~області Кудряшовим\~Павлом Юрійовичем\~від 17\~грудня 2018\~року,\~об`єкт\~обтяження будинок\~ [ADDRESS] ,\~власник:\~ [PERSON] ,\~зареєстровано 17.12.2018\~року,\~номер запису\~про обтяження:\~29491380\~(спеціальний\~розділ),\~виключивши інформацію\~про державну\~реєстрацію обтяжень\~з Державного\~реєстру речових\~прав відповідний запис із реєстраційним номером обтяження 29491380. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. 25.10.2023 року під час перебування у нотаріуса з метою вчинення правочину купівлі- продажу, позивачка [PERSON] дізналася, що на підставі постанови серія та номер: 50361474, виданої 17.12.2018, видавник: Другий Київський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в рамках виконавчого провадження ВП 50361474 на приналежне їй на праві власності нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] накладено арешт. Згідно до змісту постанови про арешт майна від 17.12.2018 року старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кудряшова Павла Юрійовича, арешт накладався на зареєстроване за боржником [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на праві приватної власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (назва нечинна), будинок загальною площею 221,90 кв.м. Пунктом 1.28 рішення Одеської міської ради № 363-У від 29.09.2006 р. «Про перейменування вулиць та провулків з однаковими назвами, розташованих у різних районах міста Одеси», [ADDRESS] . Боржником у виконавчому провадженні є громадянка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Жодного відношення позивачка [PERSON] до виконавчого провадження боржника [PERSON] у виконавчому провадженні ВП 50361474 не має. Позивачка 26.10.2023 року звернулася до Київського відділу державної виконавчої і служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з належного їй на праві власності нерухомого майна. Але, відповіддю №136390 від 07.11.2023 року Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) рекомендував звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна. Внесення старшим\~державним виконавцем\~Другого Київського\~відділу державної\~виконавчої служби\~міста Одеса\~Головного територіального\~управління юстиції\~в Одеській\~І області\~Кудряшовим Павлом\~Юрійовичем невірних\~відомостей -\~інформації про\~державну реєстрацію\~обтяжень (Номер\~запису про\~обтяження:\~29491380\~(спеціальний\~розділ)\~призвело до\~того,\~що власник нерухомого майна - [PERSON] позбавлена можливості розпоряджатись належним їй на праві власності нерухомим майном - житловим будинком [ADDRESS] . Отже, враховуючи вищезазначене позивач позбавлена можливості зняти арешт в позасудовому порядку. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року витребувано з Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП 50361474, в рамках якого постановою про арешт майна від 17.12.2018 року старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кудряшова Павла Юрійовича накладено арешт на житловий будинок адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у їх з позивачем відсутність, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду остання не подавала. Представник відповідача АТ «УКРСИББАНК» не забезпечив явку свого представника до судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Представник третьої особи Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного управління Міністерства Юстиції ( м.Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. На виконання ухвали про витребування доказів від 17 січня 2014 року від представника Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного управління Міністерства Юстиції ( м.Одеса), надійшов лист в якому останній зазначив що, виконавче провадження № 50361474, в рамках якого постановою про арешт майна від 17.12.2018 року старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кудряшова Павла Юрійовича накладено арешт на житловий будинок адресою: [ADDRESS] , знищено на підставі наказу Міністерства юстиції України « Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватним виконавцем» від 07.06.2017 № 1829/5 п.2 розділ ХІ нищення справ та виконавчих проваджень. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачки, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обґрунтованість вимог підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданого 30.07.2015, видавник: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 151,2 кв.м., житловою площею 96,6 кв.м. Це підтверджується Інформацією з Державногог реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, № інформаційної довідки: 352354192. 25.10.2023 року під час перебування у нотаріуса, з метою вчинення правочину купівлі- продажу, позивачка [PERSON] дізналася, що на підставі постанови серія та номер: 50361474, виданої 17.12.2018, видавник: Другий Київський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в рамках виконавчого провадження ВП 50361474 на приналежне їй на праві власності нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] накладено арешт. Згідно до змісту постанови про арешт майна від 17.12.2018 року старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кудряшова Павла Юрійовича, арешт накладався на зареєстроване за боржником [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на праві приватної власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (назва нечинна), будинок загальною площею 221,90 кв.м. Відповідно до пункту 1.28 рішення Одеської міської ради № 363-У від 29.09.2006 р. «Про перейменування вулиць та провулків з однаковими назвами, розташованих у різних районах міста Одеси», [ADDRESS] . 26.10.2023 року [PERSON] звернулася до Київського відділу державної виконавчої і служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з належного їй на праві власності нерухомого майна. Відповіддю №136390 від 07.11.2023 року Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) рекомендував [PERSON] звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна. З відповіді Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), наданої на виконання ухвали суду від 17.01.2024 року також вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 50361474 з виконання виконавчого листа № 2-8/10, виданого 19.02.2016 року Київським районним судом м.Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 2447625,21 грн. з [PERSON] на користь АТ «УКРСИББАНК». 17.12.2018 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиці в Одеській області Кудряшовим П.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Виконавче провадження № 50361474 - знищено. Тобто, матеріалами справи підтверджується, що боржником у виконавчому провадженні №50361474 є громадянка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , а позивачка [PERSON] до зазначеного виконавчого провадження жодного відношення не має. В свою чергу, арешт державним виконавцем помилково накладений саме на майно [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, хоча рішенням Одеської міської ради № 363-У «Про перейменування вулиць та провулків з однаковими назвами, розташованих у різних районах міста Одеси», ще [INFO] [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно п.1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1\~статті 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.11.2019 року по справі № 905/386/18 та постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року по справі №6-26цс13, які враховуються судом, на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України. За змістом п. 11 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачем у справі за позовом про зняття арешту з майна є або боржник, або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Матеріалами справи підтверджується, що арешт, накладений в рамках вищенаведеного виконавчого провадження, порушує та обмежує право позивача [PERSON] на здійснення права власності, передбаченого\~ст.41 Конституції України, ст.\~319,\~321 ЦК України. Під час оцінки законності вимог позивача, судом на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 813/1341/15 (провадження № 11-38апп19) та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2020 року по справі № 537/1085/18. Також суд виходить із того, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушене цивільне право чи інтерес підлягає судовому захисту у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Враховуючи: наявність накладеного арешту на нерухоме майно позивача [PERSON] ; відсутність підстав для обтяження на майно [PERSON] ; неможливість скасування арешту в позасудовому порядку; відсутність між сторонами спору щодо стягнення боргу; знищення виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт, за строком зберігання; суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] , та необхідність скасування арешту, накладеного на нерухоме майно.

Outcome: approved