Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

11.02.2022 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, за якою вона просить суд: - розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та відповідачем, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 32 від 07.06.2014 р.; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду даної заяви та до досягнення дитиною повноліття; - визначити місце проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. «07» червня 2014 року між позивачем, [PERSON] , [INFO] , та відповідачем, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 32 від 07.06.2014 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Шлюб був укладений нею вперше. Від даного шлюбу подружжя має спільного малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося через систематичне вчинення ним у відношенні до позивача та в присутності їх малолітнього сина фізичного, психологічного та економічного насильства, що призвело до фізичних та психологічних страждань, тривалих розладів її здоров`я, втрати працездатності та в цілому до погіршення якості її життя. З урахування наведеного, їх шлюб існує формально, подальше збереження сім`ї неможливо і небезпечно для неї та для її малолітнього сина. У подальшому вона не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем [PERSON] і бажає розірвати шлюб, укладений між ними. [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Внаслідок отриманої травми плеча позивач в теперішній час не має можливості працювати, а отже утримувати дитину матеріально їй дуже важко і їй допомагають батьки. Відповідач [PERSON] зареєстрований фізичною особою - підприємцем та здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою, працездатною людиною, він не має на утриманні інших малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, аліменти він нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Отже [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання нашої дитини, але не робить цього в добровільному порядку. Враховуючи наведене, вона вимушена звернутися до суду із даною вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання їх сина. Батько дитини, [PERSON] , проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При прийнятті рішення у даній справі, вважаю за необхідне врахування судом віку мого сина - 3 роки, його особисту прихильність до мене та безумовну його фізіологічну та психологічну потребу в материнській увазі та турботі. З урахуванням вищенаведеного позивач вважає, що сину, враховуючи його вік та стан здоров`я, необхідне спокійне, емоціонально-стабільне оточення, яке повною мірою забезпечить саме вона, його мати, тому вважає, що визначення місця проживання [PERSON] разом із нею в повному обсязі буде відповідати його найкращим інтересам та потребам. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2022 року цю справу було розподілено на головуючого суддю Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинову О.М. За ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.02.2022 року судом було прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за вищезазначеним позовом та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 07.12.2022 року було визначено головуючим суддею суддю Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. За ухвалою від 20.01.2023 року Октябрського районного суду м. Полтави судом було постановлено прийняти цивільну справу та призначено підготовче судове засідання, у зв`язку з тим, що відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави, вказана цивільна справа підсудна Октябрському районному суду м. Полтави. За ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.03.2023 року цивільну справу було передано за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Загорська, 53). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи було визначено головуючого суддю - Дергачову Н.В. За ухвалою від 11.05.2023 року судом було прийнято до свого провадження цивільну справу № 645/806/22 (провадження № 2/645/1453/22), постановлено повторно провести підготовче провадження у цій справі. Відповідач подав до суду письмовий відзив на позов від 13.03.2023 року за яким просив: -позовну вимогу про розірвання шлюбу задовольнити; -стягувати із нього аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 1 500,00 грн. на місяць, або 1/5 розміру мінімальної заробітної плати та допустити негайне виконання рішення у цій частині; -за результатом розгляду справи та з урахуванням отриманих доказів визначити місце проживання дитини з тим із батьків, хто зможе якнайкраще забезпечити дотримання прав та інтересів дитини. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач зазначив наступне. Проти розірвання шлюбу не заперечує, вимоги позивача визнає та проти задоволення не заперечує. При визначенні розміру аліментів на дитину просить врахувати факт сплати ним на користь Позивача на утримання сина, протягом останнього року, відколи вони не проживають разом грошових коштів, в якості доказу надає роздруківки банківських первинних документів (квитанцій). Крім того, станом на дату подачі цього відзиву на його утриманні перебуває його старенька мама, яка крім іншого потребує догляду. Стосовно зайняття підприємницькою діяльністю зауважив, що наразі такої не здійснює, має мінливий непостійний дохід, який ледь-ледь перевищує 5 (п`ять) тис гривен, з урахуванням чого просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на місяць. З початком війни дружина із сином були внутрішньо переміщені у Закарпатську область та проживають в [ADDRESS] , за цією адресою він надсилав їм продукти харчування. Дружина не дає йому спілкуватись із сином та чинить перешкоди навіть звичайному побаченню із ним, погрожуючи фізичною розправою, яку вчинять наді мною її знайомі і родичі, власне такі її провокації й стали причиною його нестриманості у телефонних розмовах із нею, вона провокувала його, а потім записувала їх розмову, на той час він не розумів для чого, розуміння цього прийшло лише під час розгляду цієї справи та ознайомлення із відповідними матеріалами. Вказані обставини викликають занепокоєння, як місцем проживання дитини, адже йому достеменно невідомо де, із ким та у яких умовах живе їх син, так і психічним станом дружини, який може негативно вплинути, на здоров`я та розвиток дитини. Крім того, як зазначає Позивач вона частково непрацездатна та неспроможна виконувати обов`язки матері по утриманню дитини. За таких обставин вважає, що питання про визначення місця проживання дитини з Позивачем можливе після встановлення місця та умов проживання дитини, станом на дату розгляду справи, а також з урахуванням стану фізичного та психічного здоров`я Позивача. Відповідачем також була подана заява від 13.03.2023 року про роз`єднання позовних вимог у цій справі про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, виділивши їх у самостійне провадження, оскільки вважає, що сумісний розгляд цих позовних вимог значено ускладнює розгляд справи. 29.03.2023 року представник позивача - адвокат Дудрич І.В. подав до суду відповідь на відзив відповідача, за яким просив залишити без розгляду відзив відповідача, а позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що відповідачем не підтверджені належними та допустимими доказами обставини на які він посилається. 17.05.2023 року від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, за якими він подав ряд доказів та просив врахувати їх при вирішенні справи по суті. За ухвалами від 01.08.2023 року, від 19.09.2023 року, від 17.11.2023 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цій справі № 645/806/22 (провадження № 2/645/1453/22) через відсутність вільних залів. За ухвалою від 20.09.2023 року судом було клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Дудурича І.В. задоволене; залучено до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування в особі Середнянської селищної ради (місцезнаходження: Закарпатська область, Ужгородський район, смт. Середнє, вул. Закарпатська, буд. 63). За ухвалою від 21.12.2023 року судом було відмовлено у задоволенні заяви відповідача - [PERSON] від 13.03.2023 року про роз`єднання позовних вимог. Закрите підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 лютого 2024 року на 11 год. 00 хв. В судовому засіданні 22.12.2023 року судом було розглянуто всі клопотання, наявні у матеріалах справи. Так, представник позивача - не підтримав та просив залишити без розгляду наступні, раніше подані ним клопотання: заяву про виклик свідків, додану до позовної заяви; клопотання про витребування доказів, додану до позовної заяви; клопотання від 21.02.2023 року про зобов`язання надати висновок. У судовому засіданні 21.12.2023 року судом протокольно було прийняте рішення залишити без розгляду клопотання: заяву про виклик свідків, додану до позовної заяви; клопотання про витребування доказів, додану до позовної заяви; клопотання від 21.02.2023 року про зобов`язання надати висновок, оскільки вони не були підтримані представником позивача на час розгляду справи через втрату їх актуальності задля вирішення цієї справи. 03.11.2023 року до суду надійшло клопотання від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування в особі Середнянської селищної ради, за яким було долучено висновок про визначення місця проживання від 30.10.2023 року № 01-29/Д-434 та за яким третя особа просить проводити розгляд справи без їх участі та прийняти рішення за наявними у матеріалах справи документами. В судове засідання 04.03.2024 року позивач та її представник не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду цієї справи були судом належним чином повідомлені, проте подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач до суду не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду цієї справи був судом належним чином повідомлений. Судове засідання у справі було призначене на 04.03.2024 року на 11 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 13.03.2024 року. Дослідивши всі докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 07 червня 2014 року між позивачем, [PERSON] , [INFO] , та відповідачем, [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції у Чернігівській області, про що був складений актовий запис № 32 від 07.06.2014 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу відповідач обрав прізвище « [PERSON] ». Як стверджує позивачка, подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося через систематичне вчинення ним у відношенні до позивача та в присутності їх малолітнього сина фізичного, психологічного та економічного насильства, що призвело до фізичних та психологічних страждань, тривалих розладів її здоров`я, втрати працездатності та в цілому до погіршення якості її життя. З урахування наведеного, їх шлюб існує формально, подальше збереження сім`ї неможливо і небезпечно для неї та для її малолітнього сина. У подальшому вона не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем [PERSON] і бажає розірвати шлюб, укладений між ними. Відповідач визнав позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу. Як зазначено у ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Від зазначеного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьківство не заперечується відповідачем. Згідно із довідкою про доходи від 28.01.2022 року № 68/178 ДП «Завод імені В.О. Малишева» позивач [PERSON] за період з липня по грудень 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 60 552,14 грн., тобто її середньомісячний дохід складав 10 092,02 грн. Відповідно до довідки про доходи від 31.01.2022 року № 40 АТ «Укренергомашини», наданої позивачем, відповідач - [PERSON] протягом аналогічного періоду з липня по грудень 2021 року отримав заробітну плату у розмірі 58 083,08 грн., тобто його середньомісячний дохід складав 9 680,51 грн. Відповідач надав суду докази на підтвердження того факту, що він здійснював перекази грошових коштів позивачу задля утримання їх спільного сина, а саме платіжні інструкції ПриватБанку: від 07.08.2022 року на суму 1 000,00 грн.; від 18.08.2022 року на суму 500,00 грн.; від 20.08.2022 року на суму 500,00 грн.; від 14.08.2022 року на суму 1 000,00 грн.; від 25.08.2022 року на суму 500,00 грн.; від 07.09.2022 року на суму 500,00 грн.; від 10.09.2022 року на суму 500,00 грн.; від 10.09.2022 року на суму 700,00 грн.; 21.09.2022 року на суму 500,00 грн.; від 21.09.22 року на суму 500,00 грн.; від 22.09.2022 року на суму 500,00 грн.; від 28.09.2022 року на суму 350,00 грн.; від 10.10.2022 року на суму 450,00 грн.; від 15.10.2022 року на суму 500,00 грн., проте суд не приймає ці докази як належні та допустимі, оскільки цільове призначення щодо перерахування цих коштів у платіжних документах не зазначено, тому їх неможливо однозначно ідентифікувати як сплату аліментів позивачу. Переписка сторін у цій справі про цілеспрямованість отриманих позивачем коштів не свідчить про використання кожної суми саме на потреби дитини, тому також не приймається судом до уваги, як належний та допустимий доказ. Квитанцією від 05.04.2023 року № 59000950393796 дійсно підтверджується направлення відповідачем позивачу продуктів харчування, проте такі відправлення не мали систематичного характеру, тому також не можуть свідчити про належне утримання відповідачем свого сина у період з 11.02.2022 року - дати звернення позивача до суду із цим позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за неповнолітнім сином, вік дитини який є малолітньою дитиною, матеріальне становище як позивача, так і відповідача, який є молодою особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження наявності у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалася позивач, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2022 року (дати звернення до суду із цим позовом) та до досягнення дитиною повноліття. На цей час між сторонами у цій справі також існує спір про визначення місця проживання спільної дитини - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Мати вважає, що наявні всі підстави задля визначення місця проживання дитини із нею, а батько вважає, що питання про визначення місця проживання дитини з Позивачем можливе після встановлення місця та умов проживання дитини, станом на дату розгляду справи, а також з урахуванням стану фізичного та психічного здоров`я Позивача. Згідно листа від 22.06.2023 року № 01-26/1153 Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області позивач [PERSON] та дитина [PERSON] ізяті на облік як внутрішньо переміщені особи та їх фактичне місце проживання: [ADDRESS] , що також підтверджується відповідними довідками ВПО. Довідкою від 10.05.2023 року № 645/806/22 Новгород - Сіверської міської ради Чернігівської області підтверджується, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено у ч. 1, 6 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно Висновку визначення місця проживання дитини Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області від 30.10.2023 року № 01-29/Д-434 у ході проведеної перевірки встановлено, що згідно з довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб від 20.04.2022 року №2104-7000670650, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактичне місце перебування/проживання за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Середиянської селищної ради 12.10.2023 року здійснено перевірку умов проживання сім`ї гр. [PERSON] за адресою [ADDRESS] , про що складено акт обстеження умов проживання. Житло розміщено на першому поверсі одноповерхового будинку. Складається з 3-х жилих кімнат та кухні, передпокою, гостинної, санвузла. Житлово-побутові умови задовільні. Наявне електро-, водо-, та газопостачання. Будинок відповідає санітарним нормам. Житло охайне та естетичне. Створені належним чином всі умови для виховання та розвитку дитини. Гр. [PERSON] змінила місце проживання в зв`язку з покращенням умов проживання, так як на попередньому місці проживання були менш комфортні умови, але як внутрішньо переміщена особа залишилась зареєстрована за попередньою адресою [ADDRESS] . Разом з сином [PERSON] з ними також проживає бабуся [PERSON] , 1965 року народження (мама [PERSON] ). Відповідно до характеристики, виданої дочірним підприємством «Веймакс Закарпаття» Товариства з обмеженою відповідальністю «НБК-ІНВЕСТ» від 22.08.2023 року [PERSON] , на посаді менеджера (управителя) в готелях та інших місцях розміщення, працює з червня 2023 року. Проявила себе як дисциплінований працівник, надійний помічник керівника кваліфікований фахівець, характеризується з позитивної сторони. Згідно з довідкою Анталовської гімназії імені Томаша Масарика від 09.02.2023 №01-19/15, видана [PERSON] , в тім, що син [PERSON] , [INFO] , є вихованцем дошкільного підрозділу Анталовської гімназії імені Томаша Масарика. У зв`язку з службовою необхідністю, з метою захисту прав та законних інтересів дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язані із захистом прав дитини» та з метою визначення батьківського потенціалу та спроможності батьків виконувати обов`язки з виховання дітей та догляду за ними, Службою у справах дітей Середнянської селищної ради зроблено відповідний запит від 14.08.2023 №200/06-16 до служби у справах дітей Новгород-Сіверського району Чернігівської області, щодо проведення обстеження умов проживання та складення акту оцінки потреб сім`ї батька гр. [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На даний час відповіді не надходило. Питання про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Середнянської селищної ради, яке відбулося 20.10.2023 року. За результатами обговорення прийнято рішення про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, [PERSON] , яка зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа та проживає тимчасово за адресою [ADDRESS] . На підставі вищевказаного, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Середнянської селищної ради від 20.10.2023 №11/10-15,

Outcome: approved