Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 08.12.2023 року позивач [PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 2627 від 21.12.2021 року. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Кисельова В.К. від 14.12.2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Ухвалою суду від 22.01.2024 року провадження по справі відкрито. Разом з\~позовом позивач\~ [PERSON] подала заяву, в якій вказала, що просить розглянути справу за її відсутності та позовні вимоги задовольнити. 05.03.2024 року позивач надала до канцелярії суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного рішення по справі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне призвіще. Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 21.12.2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з 2022 року. Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з`явився, відзиву на позов або будь-яких інших заяв до суду не подав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 21.12.2021 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №2627, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /а.с.6/. Спільних дітей сторони від шлюбу не мають, на теперішній час проживають окремо з 2022 року, спорів щодо поділу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved