Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

У серпні 2023 року ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про скасування арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.11.2007 р. між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 248/РП/39/2007-840, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] цільовий кредит на проведення розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] в сумі 130 736,00 доларів США під 12,49 % річних на строк до 10 травня 2028 р., а [PERSON] взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до умов кредитного договору. 07.11.2007 р. між позичальником та банком з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, був укладений договір іпотеки, посвідчений Пальорою Г. Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 833, за умовами якого позивач передав ПАТ «КБ «Надра» в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею - 46,10 кв. м., жилою площею - 29,40 кв. м. 07.05.2020 р. між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ФГІ» за результатами електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-06-000041-b від 30.03.2020 р., складений ТОВ «НАЦІОНАЛЬНА ЕЛЕКТРОННА БІРЖА», був укладений договір № GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги, посвідчений Швець Р.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1557, за умовами якого ПАТ «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ФГІ» права вимоги до [PERSON] , що належали ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі вищевказаних кредитного договору та договору іпотеки, а ТОВ «ФК «ФГІ» набуло зазначене вище право вимоги. Станом на 07.05.2020 р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала 216 148,68 дол. США. Відповідно, у зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором щодо погашення заборгованості в розмірі 216 148,68 дол. США (еквівалент на дату відступлення - 5 821 381,09 грн.), 15.02.2020 р. ТОВ «ФК «ФГІ» звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором на підставі договору іпотеки, яке містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, та у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, ТОВ «ФК «ФГІ» з 15.02.2021 р. є власником квартири, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 244775809 від 17.02.2021 р., та інформаційною довідкою № 322454578 від 09.02.2023 р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Відповідно до інформації з інформаційної довідки № 322454578 від 09.02.2023 р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] було виявлено, що 13.03.2012 р. на вищезазначену квартиру накладено арешт на підставі ухвали, серія та номер: справа № 2-384/2012, виданий 11.01.2012, видавник: Ялтинський міський суд. особа майно якої обтяжується: [PERSON] , (номер запису про обтяження: 40596718), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56664946 від 17.02.2021. Також в Державному реєстрі міститься відмітка про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 40596662, дата перенесення: 17.02.2021, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12267605. З урахуванням викладеного, позивач просив суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , накладеного 13.03.2012 р. на підставі ухвали, серія та номер: справа № 2-384/2012, виданий 11.01.2012, видавник: Ялтинський міський суд, особа майно якої обтяжується: [PERSON] , (номер запису про обтяження: 40596718), Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56664946 від 17.02.2021. Ухвалою судді від 08 серпня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились з невідомих причин, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відзив від відповідача не надійшов. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд установив, що 07.11.2007 р. між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 248/РП/39/2007-840, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] цільовий кредит на проведення розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] в сумі 130 736,00 доларів США під 12,49 % річних на строк до 10 травня 2028 р., а [PERSON] взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до умов кредитного договору. 07.11.2007 р. між позичальником та банком з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, був укладений договір іпотеки, посвідчений Пальорою Г. Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 833, за умовами якого позивач передав ПАТ «КБ «Надра» в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею - 46,10 кв. м., жилою площею - 29,40 кв. м. 07.05.2020 р. між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ФГІ» за результатами електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-06-000041-b від 30.03.2020 р., складений ТОВ «НАЦІОНАЛЬНА ЕЛЕКТРОННА БІРЖА», був укладений договір № GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги, посвідчений Швець Р.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1557, за умовами якого ПАТ «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ФГІ» права вимоги до [PERSON] , що належали ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі вищевказаних кредитного договору та договору іпотеки, а ТОВ «ФК «ФГІ» набуло зазначене вище право вимоги. Станом на 07.05.2020 р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала 216 148,68 дол. США. Відповідно, у зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором щодо погашення заборгованості в розмірі 216 148,68 дол. США (еквівалент на дату відступлення - 5 821 381,09 грн.), 15.02.2020 р. ТОВ «ФК «ФГІ» звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором на підставі договору іпотеки, яке містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, та у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, ТОВ «ФК «ФГІ» з 15.02.2021 р. є власником квартири, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 244775809 від 17.02.2021 р., та інформаційною довідкою № 322454578 від 09.02.2023 р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Відповідно до інформації з інформаційної довідки № 322454578 від 09.02.2023 р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] було виявлено, що 13.03.2012 р. на вищезазначену квартиру накладено арешт на підставі ухвали, серія та номер: справа № 2-384/2012, виданий 11.01.2012, видавник: Ялтинський міський суд, особа майно якої обтяжується: [PERSON] , (номер запису про обтяження: 40596718), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56664946 від 17.02.2021. Також в Державному реєстрі містяться відмітка про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 40596662, дата перенесення: 17.02.2021, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12267605. По справі № 2-384/2012 відсутня будь-яка інформація на сайті Судової влади України та в ЄДРСР. Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про скасування заходів забезпечення позову по справі № 2-384/2012. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2022 р. по справі № 2-384/2012 відмовлено ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, роз`яснивши заявнику можливість захисту порушеного права наявністю арешту майна в порядку позовного провадження. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт із такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з частиною сьомою статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. При цьому із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Оскільки, ТОВ «ФК «ФГІ» звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором на підставі договору іпотеки, яке містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, та у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, ТОВ «ФК «ФГІ» з 15.02.2021 р. є власником квартири, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 244775809 від 17.02.2021 р. та інформаційною довідкою № 322454578 від 09.02.2023 р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи те, що позивач обмежений у своїх правах щодо розпорядження своїм майном та відсутність іншого способу захисту його прав щодо зняття арешту з нерухомого майна, оскільки відсутня можливість зняття арешт в порядку скасування заходів забезпечення позову, наявні підстави для задоволення позову та зняття арешту. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved