Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Думич І. І. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , встановлений відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 28.08.2023 року, встановивши розмір аліментів у розмірі 4\~000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2022 року задоволено частково позов [PERSON] , вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 10 000,00 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач бажає зменшити розмір аліментів, вважає, що присуджена сума є непомірною для нею та вказує, що вона зареєстрована, як фізична особа - підприємець за КВЕД комп`ютерне програмування та консультування з питань інформації. Не має постійного працевлаштування, а працює над певними строковими проектами. Відтак, має нестабільні доходи. З аналізу податкових декларацій та поданих до суду розрахунків вбачається, що за четвертий квартал 2022 року середній чистий дохід позивачки становить 12 859,34 грн., за три квартали 2023 року середній чистий дохід в місяць становить 5 628,36 грн. Відтак, при оплаті аліментів в сумі 10 000,00 грн. на місяць позивач не має коштів для забезпечення хоча би мінімальних особистих потреб. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 17.01.2024 року відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки всі обставини, які згадані у позовній заяві, зокрема втрата доходу та покупка дорогого автомобіля, розглядалися у попередній справі № 466/2814/22 по якій Львівський апеляційний суд 28.08.2023 року виніс постанову, яка набрала законної сили. Крім цього, через систему «Електронний суд» 17.01.2024 року відповідач подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Як вбачається із позовних вимог, предметом позовних вимог є зменшення розміру аліментів на утримання дитини, встановивши розмір аліментів у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити. 29.01.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що рішення про купівлю автомобіля, про який зазначає відповідач, було прийняте коли дитина ще проживала з нею, як необхідність для зручності пересування, а не елемент розкоші. Щодо зменшення доходу, зазначає, що перед війною змінювала напрям роботи в якому, в неї не було досвіду, від чого її рівень спеціалізації, навіть в межах компанії, знизився на кілька рівнів. З війною багато клієнтів закрили свої проекти в Україні, тому доходи значно зменшились. Також вказує на те, що вона розуміє свій обов`язок по утриманню неповнолітньої доньки, однак виходячи з рівної участі батьків у вихованні та утриманні дитини, вважає, що розмір суми, яка передбачена попереднім рішенням Шевченківського районного суду м. Львова в розмірі 6\~000,00 грн. та змінена Львівським апеляційним судом до 10\~000,00 грн. не відповідає цьому принципу, оскільки витрати на дитину становлять 5\~500,00 грн. 01.02.2024 року відповідач через систему «Електронний суд» подав заперечення на відповідь на відзив, де зазначає, що позивач має 10 років досвіду у сфері ІТ, заробітна плата у цій сфері є значно вища середнього. Щодо витрат на дитину у сумі 5\~500 грн., вказує на те, що під час останнього судового процесу по справі 466/2814/22 він аргументував витрати близько 30\~000,00 грн., сама ж позивач свого часу аргументувала розмір аліментів у сумі 59\~500,00 грн. щомісячно, а згодом зменшила такі витрати до 10\~000,00 грн. щомісячно. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 28.08.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , у розмірі 10 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог [PERSON] відмовлено /а.с. 5-12/. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 320/4938/17). Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова Верховного Суду від 17.12.2019 року по справі № 641/1793/17). Вище наведеною постановою Львівського апеляційного суду встановлено, що Постановою Львівського апеляційного суду від 26.10.2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , визначений постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019 року з 1/20 частки від доходу відповідача, щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошові сумі в розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 26.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Наведене повністю спростовує покликання позивача в даному позові, щодо завищеного розміру аліментів, які стягуються на дитину, оскільки на підставі рішення суду, [PERSON] сплачував на утримання доньки аліменти в розмірі 10\~000,00 грн. і на той час [PERSON] вважала, що саме такий розмір аліментів відповідає потребам дитини. Крім цього, обставини на які позивач посилається як на підставу зменшення аліментів, існували і на момент вирішення спору про стягнення аліментів, як судом першої інстанції так і апеляційної інстанції. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька. Згідно положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Покликання позивача на те, що її матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, не можуть бути покладені в основу рішення про обмеження коштів на утримання її дитини, оскільки відсутність щомісячного постійного високого заробітку не може бути підставою для визначення розміру аліментів в значно меншому розмірі, оскільки пріоритетними є інтереси дитини, її матеріальне забезпечення, відтак розмір аліментів повинен визначатися виходячи з матеріальних потреб дитини, а не інтересів батьків. Як передбачає ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою У країни. Конвенцією про права дитини 1989 року, визначається ряд принципів правового статусу дитини, серед яких є: пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). У Постанові Верховного Суду України від 30.10.2019 року у справі № 462/4973/15-ц міститься правова позиція, що лише значне погіршення матеріального становища може стати підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів. Спроможність позивача щомісячно сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 10\~000,00 грн. щомісячно встановлена постановою Львівського апеляційного суду від 28.08.2023 року у справі 466/2814/22 і обставини, які були враховані при визначенні саме такого розміру аліментів, з часу ухвалення рішення не зазнали таких змін, які б вказували на значне погіршення матеріального становища позивача. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не підтверджено належними доказами та не наведено підстави для зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів відповідає вимогам закону, його зменшення суперечитиме інтересам її дитини. За таких обставин суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed