Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивачка на підставі ст.105, 110 СК України звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05.02.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 04; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] », а також стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті судового збору. В обгрунтування позову позивачка вказала, що 05.02.2016 уклала шлюб з відповідачем. За період шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння, взаємоповага, стали частими сварки та різні непорозуміння через розбіжність характерів, які не дають можливості для повного сімейного існування. Фактично сім`я припинила своє існування та шлюб носить тільки формальний характер. На даний час вона та відповідач сімейне життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними не можливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дитини: розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Ухвалою суду від 20.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 12-13). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, заперечила щодо надання строку на примирення, оскільки проживає з іншим чоловіком та має намір зареєструвати з ним шлюб (а.с. 30). Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив (а.с.33,34). 11.12.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що з позивачкою посварився в жовтні 2023 року і вона на даний час проживає у своїх батьків. Шлюб з позивачкою не бажає розривати. Вважає, що вони можуть ще примиритися, проживати спільно та виховувати сина [PERSON] , оскільки посварилися не перший раз. Зазначає, що кохає дружину та хоче приймати участь в утриманні та вихованні сина. Також, відповідачем подана заява про надання строку на примирення з позивачкою терміном 6 місяців (а.с.20,21). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають в шлюбі з 05.02.2016, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 04. Присвоєні прізвища після укладення шлюбу чоловікові - « [PERSON] », дружині - « [PERSON] » (а.с.5). За період шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами про батьків у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] від 22.08.2016 (а.с.6). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання по суті, суд вважає, що сім`я існує формально, подальше збереження сім`ї неможливо, оскільки шлюб між позивачкою та відповідачем розпався та носить формальний характер. Позивачка стверджує, що вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування та шлюб носить тільки формальний характер, вона не бажає миритися з чоловіком та має намір створити іншу сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу. Відтак, збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам сторін. Виходячи з принципу добровільності шлюбу, суд не може примусити [PERSON] зберегти шлюб. З боку відповідача суду не надано жодного доказу який би спростовував доводи зазначені позивачем у позовній заяві. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Що стосується клопотання відповідача про надання строку на примирення, то суд зазначає наступне. Згідно з ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Розірвання шлюбу в судовому порядку без згоди одного з подружжя на розлучення пояснюється бажанням одного з подружжя зберегти шлюб. Зі змісту ст. 111 СК України вбачається, що суду надається право вживати заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому стаття не визначає які саме заходи і в якому порядку повинен застосувати суд для примирення подружжя. Проте, суд при оцінці причин розлучення може керуватися тільки об`єктивними критеріями, але застосовувати ці критерії необхідно до конкретної подружньої пари. У випадку виникнення у суду сумнівів стосовно того, чи дійсно подальше спільне подружнє життя неможливе, він повинен використати надану законом можливість відкласти розгляд справи та надати подружжю строк для примирення. Надане з боку відповідача клопотання носить формальний характер, в заяві не зазначені конкретні обставини з якими [PERSON] пов`язує необхідність у наданні строку для примирення. Відповідач не обґрунтовує, що змінилось в їх сімейних відносинах в бік поліпшення, починаючи з часу подання позивачкою позовної заяви про розірвання шлюбу, які кроки він запроваджував та планує запроваджувати для збереження сім`ї та ставлення до цього [PERSON] . За таких обставин, надання строку для примирення буде носити формальний підхід, що є недопустимим. Що стосується прізвища, яке буде мати позивачка після розірвання шлюбу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вказівка про зазначення у рішенні суду про розірвання шлюбу про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, міститься у ч.8 ст. 294 ЦПК України. Стаття 294 ЦПК України встановлює порядок розгляду справ окремого провадження. Однак дана справа розглядається в порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище. Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а саме ч.6 ст. 15 встановлює, що той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Відповідно до пункту 22 глави 3 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, той із подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен письмово заявити про це у відділі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Відповідно до п.4, п.11 Постанови Пленуму Весрховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК ( 1618-15 ). У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. За положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на вищевикладене, судом не вбачається підстав для задоволення вимог позивачки в частині визначення їй прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved