Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

21.06.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.12.2019 року невстановлена особа від імені [PERSON] уклала в електронній формі договір позики за №00-54192 від 07.12.2019 року з ТОВ "Качай гроші" на загальну суму 7 000 грн. Наголошує, що не реєструвалася на сайті ТОВ "Качай гроші", не заповнювала ніякої анкети, не отримувала кодів, не відправляла свої персональні дані та не давала згоди на їх обробку, не робила жодних дій, які б підтверджували її наміри щодо отримання позики в цій фінансовій установі. Зазначає, що відсутні будь-які докази, що номер картки за яким було здійснено реєстрацію та подальше укладення Договору від 07.12.2019 року належить позивачеві. 17.08.2021 року Бучанською окружною прокуратурою Київської області до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 42021112320000104 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П., на виконання виконавчого напису № 98434 від 15.07.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Бучанського РНО Київської області Грисюк О.В. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Качай гроші" заборгованість за кредитним договором №00-54192 від 07.12.2019 року у розмірі 19201 грн, відкрито виконавче провадження № [NUMBER] та звернуто стягнення на заробітну плату позивачки. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.12.2021 року у справі № 752/27008/21 виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського РНО Київської області Грисюк О.В. № 98434 від 15.07.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. В березні 2023 року позивачка дізналася про те, що право вимоги за договором про надання фінансового кредиту від 07.12.2019 року було передано до ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів". Посилаючись на відсутність у позивача волевиявлення на укладення оспорюваного правочину, просить визнати Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-54192 від 07.12.2019 року недійсним оскільки вона договір не підписувала, гроші не отрмувала. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с. 45). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позову заяву та всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову, третій особі для надання пояснень. Відповідач ТОВ "Качай гроші" надіслав відзив на позовну заяву у якому з позовними вимогами позивача не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Між кредитодавцем та позичальником було укладено Договір про надання коштів у позику від 07.12.2019 року. Так, позивачем було підписано (акцептовано) оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з її умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію» у сторін виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав, про що свідчить інформаційна довідка від ТОВ «Платежі Онлайн» від 02.08.2023. Зазначає, що укладений Договір відповідає вимогам ЗУ «Про електронну комерцію», Правилам та чинному законодавству, а отже є укладеним. Наголошує, що позивач не довів належними доказами, що картковий рахунок № [NUMBER] , що зазначений в кредитному договорі, йому не належить. Також позивач не підтвердив факт укладення договору невідомими особами. Третя особа ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" надіслала на адресу суду письмові пояснення від 01.08.2023 року у яких вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Вказує на те, що 07.12.2019 між позивачем і відповідачем укладено Кредитний договір №00-54192 на суму 7000 грн шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора пароль якого був надісланий на номер моб.телефону [NUMBER] . Без отримання листа на адресу електронної пошти кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір не був би укладений. 22.12.2022 між ТОВ "Качай гроші" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 22122022/2 у відповідності о умов якого ТОВ "Качай гроші" передає (відступає) ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнавався. Відповідно до Реєстру ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" (ТОВ "ЄАПБ" ) набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19201 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 861 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками; 11340 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками. Всі нарахування здійснювались первісним кредитором станом на день відступлення вимоги. ТОВ "ЄАПБ" не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, а позивач, у свою чергу, не здійснював погашення заборгованості. Наголошує, що визнання виконавчого напису не дійсним не виключає факту наявності заборгованості. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, як таких, що не знайшли свого підтвердження та обґрунтування. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. У підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи просив судові засідання проводити за його відсутності. 7 листопада 2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду (а.с. 99). Представник позивача [PERSON] - адвокат Кравченко В.В. просив судове засідання провести за його відсутності за наявними в справі матеріалами. Відповідач, будучи обізнаним про дату, час, та місце засідання, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) , підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Судом встановлено, що 07.12.2019 року між ТОВ "Качай гроші" та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 00-541902 (а.с. 16). Як встановлено із змісту оспорюваного Договору, вбачається, що він укладений шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону повідомлений останнім у Заяві на отримання кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом цього Договору вважається направленим Кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Відповідно до п.п. 1.1 - 1.7 Договору, зазначено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в національній валюті на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає: 7000 грн; строк дії кредиту: 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит 06 січня 2020 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому пп. 1.3.1.-1.3.3 Договору. Загальна кількість пролонгацій не може перевищувати 10 разів; процентна ставка за користування коштами кредиту: 0,01% в день річних.; цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби; реальна річна ставка 4%річних; загальна вартість кредиту складає: 7021 грн. Згідно з п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку: в сумі 7000 грн на картку позичальника № [NUMBER] , емітовану банком України. Пунктом 3.2. Договору встановлено, що у разі несвоєчасного виконання зобовязань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим Договором, з моменту виникнення такої прострочки, позичальник сплачує кредитодавцю розмір процентної ставки в день, встановлений п. 1.4. Договору автоматично збільшеним до 3% в день. Відповідно до пункту 7.2. Договору позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Качай гроші", повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись. Підписуючи даний Договір, позичальник дає дозвіл на передачу Кредитодавцю своїх персональних даних. Особи, що підписали цей Договір, заявляють, що текст Договору прочитаний ними повністю, положення договору зрозумілі (п. 7.8.). Згідно з інформаційними довідками № 301/01 від 30.01.2023 року № 557/08 від 02.08.2023 року ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця платіжний сервіс «Platon» 07.12.2019 були проведені успішні транзакції, зазначені у Додатку 1, зокрема трансакція № 27572-59114-27397 у розмірі 7000 грн, банк-емітент PrivatBank на картку № [NUMBER] (а.с. 67,68, 70, 86). Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За положеннями статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641,644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За правилами надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом № 0110-1-1 від 01 жовтня 2019 року, позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору (умовами цих Правил та Кредитного договору) (п. 4 Правил). Також, відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не міг би бути укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 7 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ "Качай гроші" підтвердило, що клієнт [PERSON] , [INFO] , з якою укладено договір 00-541902 від 07.12.2019 року ідентифікований ТОВ "Качай гроші". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): [NUMBER], який відправлений позичальнику 07.12.2019 о 15:38:36 на номер телефону: [NUMBER] (а.с. 66). Таким чином суд приходить до висновку, що укладений сторонами договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі. При вирішенні спору суд приймає до уваги те, що частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 р.» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205, 640 ЦК України, тощо.) Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд наголошує, що доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачка, заперечуючи укладення оспорюваного правочину, посилалась на те, що звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення невідомими особами до Департаменту Кіберполіції, Ірпінського відділу ГУНП в Київській області та Бучанської окружної прокуратури Київської області, і отримала відповідь про внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Однак як вбачається з матеріалів справи доказів щодо внесення відомостей до ЄДРДР позивачка не надала. Також позивачкою не надано доказів того, що номер телефону: [NUMBER] , на який банком відправлено одноразовий пароль-ідентифікатор, та картковий рахунок № [NUMBER] , на який перераховано кошти у розмірі 7000 грн, їй не належить. Оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог не знайшли свого підтвердження, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed