Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача шляхом стягнення пені за прострочку виконання договірних зобов`язань. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він, як споживач будівельних послуг, в повному обсязі та своєчасно виконав всі свої зобов`язання відповідно умов Попереднього Договору №А _03 від 10 травня 2016р. Натомість «МС ІМПЕРІАЛ БУД» свої зобов`язання . по вказаному цивільно - правовому договору своєчасно та в повному обсязі не виконує, а саме: спірний нерухомий об`єкт відповідач йому не передав та в експлуатацію не здав ; належні та відповідні правовстановлюючі документи не отримав та не оформив; не вчиняє усі належні дії для належного виконання будівельних робіт за адресою, зазначеною у договорі, та умисно його не виконує, в зв`язку із чим вона змушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів і просить стягнути з відповідача на свою користь, відповідну пеню в розмірі 17 069 390, 94 грн., а також всі судові витрати по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.11.2023 року у справі відкрито загальне провадження. 15.12.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» не визнає вимоги Позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та чинному законодавстві, а відтак не підлягають задоволенню. Так, на думку відповідача, між сторонами укладене саме Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, який не містить жодних елементів Договору підряду і не може вважатись договором надання послуги чи робіт, в зв`язку із чим ТОВ «МС Імперіал Буд» не погоджується з протилежними висновками, викладеними у постанові Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2022 року по справі №727/40/22. Крім того, враховуючи, що Попередній договір №_ 038 від 10 травня 2016 року є саме Попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, який не містить та не міг містити умов, що Відповідач повинен за замовленням Позивача збудувати об`єкт нерухомості, то відповідно Позивач не являється споживачем Будівельних робіт (послуг). Також у відзиві на позов вказано, що відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України та п.21 Попереднього договору, зобов`язання сторін по укладанню Основного договору купівлі-продажу припинилось 31 березня 2018 року, а, отже, з 01.04.2018 року змінились правовідносини Сторін з обов`язку продати квартиру на обов`язок повернути забезпечувальний платіж (п. 10 Попереднього договору). Враховуючи відсутність у сторін з 01.04.2018 року обов`язку укласти Основний договір, у Відповідача не може виникнути прострочення виконання робіт чи послуг, тощо, а може виникнути тільки прострочення зобов`язання по поверненню забезпечувального платежу. Беручи до уваги, що Відповідач по Попередньому договору не повинен був надавати Позивачу послуги та роботи, а також, враховуючи, що у Відповідача відсутнє прострочене зобов`язання, а наявне зобов`язання по поверненню забезпечувального платежу не являється послугою чи роботою, то, відповідно, ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» не може бути застосована до правовідносин, які склались між сторонами. Також відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 232 ГК України та правового висновку,викладеного в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року по справі №756/2781/16-ц, максимальним строком нарахування пені є шість місяців з дня прострочення зобов`язання, а не як розраховано відповідачем. Крім того, у відзиві зазначено, що заявлена до стягнення Позивачем пеня в сумі 17 069 390 94 грн. є непропорційною та такою, що значно перевищує розмір сплачених Позивачем коштів на виконання попереднього договору №А_038 від 10 травня 2016 року (778 358,00 грн.), а тому в разі задоволення позову вона має бути зменшена. Також відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 232 ГК України та правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 30 жовтня 2019 року по справі №756/2781/16-ц, максимальний строк нарахування пені є шість місяців з дня прострочення зобов`язання, проте, як вбачається з позовної заяви, Позивач просить стягнути пеню в сумі 17 069 390 94 грн., розраховану за період з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2022 року. Підготовче провадження у справі закрито ухвалою суду від 19.12.2023 року. У судому засідання представник позивача, адвокат Фортуна Г.Г., позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача - Капінус А.А. у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовної заяви просив відмовити повністю. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову, виходячи з наступних фактичних обставин та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 травня 2016 року між ТзОВ «МС Імперіал Буд» (Сторона 1) та [PERSON] (Сторона 2) було укладено попередній договір №А_038, відповідно до умов якого ТзОВ «МС Імперіал Буд» зобов`язується продати [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується купити в термін до кінця І кварталу 2018 року квартиру [ADDRESS] , загальною площею 73,43 кв.м., в тому числі житловою площею 37,15 кв.м., згідно умов, що визначені даним попереднім договором та укладеним у майбутньому договором купівлі-продажу. Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - до кінця IV кварталу 2017 року. Сторона 1 має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, цей факт не буде вважатися порушенням умов договору. Пунктом 1.1. вказаного договору визначено, що сторона 1 зобов`язується оформити на своє ім`я правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості до моменту укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості. Сторони домовилися про істотні умови основного договору купівлі-продажу квартири: об`єкт продажу - квартира [ADDRESS] , загальною площею 73,43 кв.м. (пункт 2). [PERSON] зобов`язується сплатити стороні, на момент підписання основного договору, до моменту його нотаріального посвідчення, повну вартість об`єкта нерухомості, що орієнтовано складає 778 358 гривень (п.2.2 Договору). В якості оплати за об`єкт нерухомості - квартири буде зараховуватись забезпечувальний платіж, здійснений стороною 2 відповідно до п.4 попереднього договору (п.2.5 Договору). Сторона 2 на забезпечення виконання зобов`язання за цим договором сплачує стороні-1 забезпечувальний платіж у розмірі 778 358 коп. Забезпечувальний платіж не є авансом чи поворотною фінансовою допомогою. Сторони встановили, що передбачені в цьому пункті забезпечувальні платежі є «іншим видом забезпечення виконання зобов`язання» згідно ст.546 ЦК України та не є неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (п.4 Договору). Відповідно до п.10 зазначеного договору забезпечувальний платіж повертається СТОРОНОЮ - 1 СТОРОНІ - 2 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок останнього у банківській установі у випадку, якщо Основний договір не буде укладений у зв`язку з неможливістю виконання СТОРОНОЮ - 1 зобов`язання, передбаченого п.1 цього Попереднього договору або відмовою СТОРОНИ - 1 від укладення Основного договору з інших причин, незалежних від СТОРОНИ - 1. При цьому СТОРОНА - 1 зобов`язується повернути забезпечувальний платіж СТОРОНІ - 2 протягом 30-ти (тридцяти) банківських днів, з моменту спливу терміну, вказаною у пункті 1 цього попереднього договору. Відповідно до п.11 У випадку порушення Стороною -1 сплачує Стороні 2( на його вимогу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку якщо прострочення платежу перевищить 30 календарних днів, Сторона-1 сплачує Стороні-2 штраф у розмірі 3% від суми заборгованості. Згідно платіжних доручень які наявні в матеріалах справи, Позивач [PERSON] внесла на рахунки «МС Імперіал буд» грошові кошти відповідно до п.5 договору попереднього договору № А_38 на рахунок відповідача в загальній сумі 778 358 грн.( а.с.11-13). Тобто за формою і змістом укладений між сторонами договір є угодою про послугу з будівництва житла. Вказаний договір є змішаним і містить в собі, в тому числі, елементи договору підряду. Отже, вказані правовідносини з надання послуг врегульовано спеціальним законом, Законом України "Про захист прав споживачів", яким встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з статтею першою Закону України «Про захист прав споживачів» - споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. А тому, враховуючи вказані обставини, а також той факт, що відповідачами ТОВ «МС Імперіал Буд» було фактично порушено п. 10, 11, умов попереднього договору, то суд приходить до висновку про наявність у останніх заборгованості перед позивачем [PERSON] , що складається з пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення, що вираховується шляхом додавання сум заборгованості за періоди з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2022 року. За правилами частин четвертої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. На виконання умов попереднього договору №_038 від 10 травня 2016 року [PERSON] , було сплачено 778 358 гривень, що підтверджується належними доказами. В свою чергу, ТзОВ «МС Імперіал Буд» будинок №7 по вул. Рівненській м. Чернівці до теперішнього часу не здано в експлуатацію. Таким чином, відповідач допустив істотне порушення умов договору і не забезпечив отримання позивачем завершеної будівництвом квартири. Отже, враховуючи зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими, а доводи відповідача про неможливість стягнути з нього пеню на користь позивача, оскільки те, що порушення відповідача є триваючим, а також аргументи ТзОВ «МС Імперіал Буд» про її нарахування позивачем поза межами шестимісячного строку, що є порушенням ст. 232 ГК України, та про те, що на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України "Про захист прав споживачів" безпідставні. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення та встановлено достатні підстави для задоволення позовних вимог. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Розмір пені позивачем розрахований за період з 01.10.2020 року по 01.10.2022 року. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. У відзиві на позов відповідача просить суду зменшити розмір пені з урахування стягнутої раніше пені в загальній сумі 800 000 грн. Позивач, заявив вимоги про стягнення пені за період з 01 жовтня 2020 року по жовтень 2022 року. Нарахування пені здійснюється в межах заявлених позовних вимог, (778 358*3%)*731). Враховуючи зазначені розрахунки, суд приходить до висновку, що у відповідача ТОВ «МС Імперіал Буд» наявна заборгованість перед позивачем [PERSON] по сплаті пені. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом, а не обов`язком суду, тому за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Як вбачається з матеріалів справи розмір пені в сумі 17 096 390 гривні 94 коп., яку просить стягнути позивач є такою, що значно перевищує розмір сплачених коштів на виконання попереднього договору №А_038 від 10 травня 2016 року позивачем. З урахуванням вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, суд дійшов висновку про зменшення нарахованої пені з 17 069 390 гривні 90 коп. до 389 179 гривень. Аналогічний по суті висновок зроблено Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у справах № 756/2781/16 від 30 жовтня 2019 року, №760/7459/16. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України), На підставі наведеного та

Outcome: partial