Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

У вересні 2023 року позивач, через свого представника - адвоката Сорочана Є.В., звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над дитиною; призначити його піклувальником дитини; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його рідна сестра - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем, від якого в них народились дві доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 26.08.2010 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, діти залишились проживати з матір`ю. Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 13.07.2011 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.03.2011 і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Влітку 2014 року, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, [PERSON] разом з доньками була вимушена переселитися до місті Миколаєва де проживали її родичі. Відповідач залишився проживати на окупованих територіях, з колишньою дружиною та доньками він взагалі не спілкується, їх життям не цікавиться, коштів на утримання дітей не надає. З 2019 року [PERSON] почала зловживати алкогольними напоями, вести аморальний спосіб життя, майже перестала займатися вихованням та розвитком своєї молодшої доньки [PERSON] . Внаслідок чого, зі згоди матері, у лютому 202 року [PERSON] переїхала жити до сім`ї позивача, а старша донька [PERSON] залишилась проживати з матір`ю, а в подальшому створила сім`ю без реєстрації шлюбу з чоловіком та почала жити окремо від матері. [INFO] [PERSON] померла. Позивач засобами мобільного зв`язку зв`язався з відповідачем, однак останній свої батьківські обов`язки по відношенню до молодшої доньки виконувати відмовився. Відповідач повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] та призначення її опікуном позивача. За такого, позивач за захистом прав та інтересів своєї неповнолітньої племінниці [PERSON] , змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 14.02.2024, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивач надав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач причини своєї неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. [PERSON] надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 26.08.2010, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00019350908 від 10.01.2018. Від спільного шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилось дві доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим винкомом Олександрівської сільської ради міста Свердловська Луганської області, актовий запис №4, та рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 13.07.2011 по справ №2-1099/11. Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 13.07.2011з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.03.2011 і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №422, [PERSON] померла [INFO] у віці 39 років. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , актовий запис №23, та серії [NUMBER] , актовий запис №6, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00019350908 від 10.01.2018 підтверджується, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] , та відповідно рідним дядьком [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що після смерті матері [PERSON] проживає в родині позивача за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №109, виданої 07.09.2023 Миколаївською гімназією №7 Миколаївської міської ради Миколаївської області, [PERSON] є ученицею 9-Б класу, проживає з дядьком [PERSON] у зв`язку зі смертю матері [PERSON] . Батько - [PERSON] , за даними класного керівника не бере участь у вихованні дитини, успішністю доньки не цікавиться, до школи не з`являється, не спілкується з вчителями, жодного разу не був на батьківських зборах. Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради №117/02.02.01-22/04/14/24 від 04.01.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вищевказаного висновку вбачається, що [PERSON] , дізнавшись про смерть колишньої дружини, відмовився письмово від батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, з подальшою опікою та усиновленням дитини [PERSON] . Власне рішення батько дитини мотивує тим, що не має можливості виїхати та бажає, щоб його донька була громадянкою України. До заяви надав завірену власноруч копію паспорту громадянина російської федерації. Стосунки з біологічним батьком є невизначеними, оскільки дитина досить тривалий час з ним не спілкується, пам`ятає, що бачила його ще у дитинстві. По відношенні до батька відчуває злість та образу через те, що він не приймає участі у її житті, не дзвонить, не приїздить в Україну, не виконує сумлінно свої батьківські обов`язки. З боку батька не відчуває любові, захисту, підтримки, піклування, розуміння її потреб. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, повністю ухилився від виховання своєї дитини, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, визнання ним позовних вимог, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу право на поновлення батьківських прав, передбачене статтею 169 СК України. Вирішуючи питання про встановлення піклування над неповнолітньою дитиною та призначення піклувальником позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до частини першої, другої статті 243 СК України та частини першої статті 58 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, надається відповідно до законодавства. В силу частин першої та другої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування забезпечують, серед іншого, вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, зокрема набуття дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (далі - Порядок). Згідно з положеннями Порядку наданню дитині статусу позбавленої батьківського піклування та взяттю її на відповідний облік передує низка заходів уповноважених органів, пов`язаних із встановлених певних фактів: проведення обстеження умов перебування дитини, стану здоров`я та з`ясування обставин, за яких дитина залишилася без батьківського піклування. Відповідно до частин першої та другої статті 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування (частина перша стаття 249 СК України). Відповідно до частини третьої статті 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Проте суду не було надане подання Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітньою [PERSON] . Таким чином, з огляду на те, що у суду відсутнє подання органу опіки та піклування про встановлення опіки над неповнолітньою дитиною, а системний аналіз вищевказаних норм вказує на те, що вирішення питань, які стосуються встановлення піклування є дискреційними повноваженнями органу опіки та піклування, в задоволенні позову в частині встановлення піклування необхідно відмовити. Статтею 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , фактично позбавлена батьківського піклування, суд, виходячи з положень частини п`ятої статті 167 СК України, вважає необхідним передати його на опікування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до призначення піклувальника. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої, третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу вищезазначених положень чинного законодавства вбачається, що звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини має право, зокрема законний представник дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що суду не наданого жодного належного доказу на підтвердження того, що позивач є законним представником [PERSON] , а також повноважень останнього на її представництво, крім того, суд дійшов до висновку щодо недоцільності призначення позивача піклувальником [PERSON] , тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, який не є законним представником [PERSON] , аліментів на її утримання, а тому вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог в цій частині. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial