Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі за текстом ПрАТ «СК «Еталон») про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 29.03.2021 приблизно о 06 год. 37 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А-09202», державний номерний знак [NUMBER] , та рухаючись без пасажирів та вантажу на вул. Живова у напрямку до перехрестя із вул. Руською в м. Тернополі, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, здійснюючи маневр повороту ліворуч на ділянці перехрестя вулиць Живова - Шептицького, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смуги зустрічного потоку, призначені для руху на вул. Живова у напрямку до перехрестя із вул. Перля в м. Тернополі, де в цей час автодорогою на вул. Живова в напрямку до перехрестя із вул. Перля в м. Тернополі рухався без вантажу з одним пасажиром на передньому пасажирському сидінні технічно справний автомобіль марки «Peugeot Partner», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Через виїзд автобуса марки «Богдан А-09202», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на смугу транспортного потоку, призначену для руху до вул. Перля в м. Тернополі, була створена аварійна дорожня ситуація для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля марки «Peugeot Partner», державний номерний знак [NUMBER] , унаслідок чого останній був позбавлений можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню дорожньо-транспортної пригоди та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, унаслідок чого пасажир автомобіля марки «Peugeot Partner», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: травми лівого колінного суглоба у вигляді внутрішньо суглобового імпресійного (втисненого) перелому проксимального мета епіфізу (верхнього кінця) великогомілкової кістки, розриву переднього рогу латерального меніска, що супроводжувалось розвитком бурситу (запалення слизових сумок навколо суглобів з утворенням внутрішньо суглобового випоту) півперетинчастого та медіальної головки ликового м`язів і глибокої інфрапателярної (підколінної) сумки. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 2.3 (б, д), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2023 у справі № 607/11377/21 [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження, внесене 29.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211040000392, закрите у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим. Позивач зазначив, що станом на 29.03.2021, тобто на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Богдан А-09202», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», страховий поліс серії АР № 1023128. Умовами даного страхового полісу визначений ліміт відповідальності на одного потерпілого: 260000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 130000 грн за шкоду, заподіяну майну; 1000 грн франшиза. Позивач вказав, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та у період з 29.03.2021 до 02.11.2021 проходив лікування, у тому числі, 14.04.2021 в КНП «Університетська лікарня» Тернопільської обласної ради позивачу проведена операція відкрита репозиція уламкового внутрішньо-суглобового перелому латерального виростка лівої великогомілкової кістки, МОС опорною LCP-пластиною для проксимального відділу великогомілкової кістки. Понесені позивачем на лікування витрати становлять 79045,29 грн. Також позивач у період з 29.03.2021 до 02.11.2021, тобто протягом 202 днів тимчасово втратив працездатність. При цьому на момент дорожньо-транспортної пригоди позивач обіймав посаду електрозварника БУ «Житлобуд-2» ТОВ «Тернопільбуд». Заробітна плата позивача у лютому 2021 року становила 7562,98 грн, а у березні 2021 року 6685,32 грн. Позивач вважає, що розмір відшкодування унаслідок тимчасової втрати працездатності становить 65412,65 грн. Крім цього, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 434679 від 02.12.2021 позивачу з 01.12.2022 визначена 3 група інвалідності у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату. Позивач вважає, що розмір відшкодування унаслідок стійкої втрати працездатності становить 72000 грн. Також позивачеві завдана моральна шкода, яка полягає у відчутті позивачем сильного фізичного болю та душевних і моральних страждань. Стан здоров`я позивача не відновився і на даний час, позивач ходить за допомогою милиць, унаслідок чого позивач відчуває себе неповноцінною та фізично обмеженою людиною. Розмір компенсації за завдану моральну шкоду, на думку позивача, становить 10822,90 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» на користь [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з: лікуванням потерпілого у сумі 79045,29 грн; тимчасовою втратою працездатності у сумі 65412,65 грн; стійкою втратою працездатності у сумі 72000 грн; спричиненням моральної шкоди у сумі 10822,90 грн. 23.06.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі на 08.08.2023, залучено до участі у справі в якості третьої особи фізичну особу-підприємця [PERSON] та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 21.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що до вартості відшкодування, пов`язаного із лікуванням, позивач також включив вартість ліків, які призначаються при захворюваннях травневої системи, болю у горлі, а також вартість терапевтичної стоматології. Відповідач вважає, що такі захворювання не пов`язані із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а тому не підлягають страховому відшкодуванню. Також відповідач вказав, що частина чеків є нечитабельними та не є зрозумілим, які саме ліки за цими чеками придбавались. Також відповідач вважає, що вартість моральної шкоди має розраховуватись лише виходячи з вартості витрат, пов`язаних з лікуванням. Крім цього, відповідач зауважив, що позивачу здійснювались виплати під час перебування позивача на лікарняних, а тому такі виплати слід відмінусувати від розміру відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності. 08.08.2023 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 11.09.2023. 11.09.2023 підготовче засідання відкладене на 09.10.2023 у зв`язку з неявкою позивача та його представника. 09.10.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 14.11.2023. 14.11.2023 судове засідання відкладене на 06.12.2023 у зв`язку з неявкою позивача та його представника. 06.12.2023 судовий розгляд справи не здійснювався у зв`язку з оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначене на 16.01.2024. 20.12.2023 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, у яких відповідач зазначив, що розмір середньоденної заробітної плати позивача слід розраховувати, виходячи із виплат за січень-лютий 2021 року та відповідно до кількості календарних днів за цей період. 16.01.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відповідно до ст. 126 ЦПК України відмовлено у клопотанні позивача про долучення доказів. У судовому засіданні оголошена перерва до 13.02.2024. 13.02.2024 судовий розгляд справи не здійснювався у зв`язку із перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої цивільної справи. Судове засідання призначене на 04.03.2024. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Ващук Я.С. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Позивач додатково пояснив, що дійсно мав захворювання травневої системи ще до дорожньо-транспортної пригоди, однак таке захворювання було вилікуване. Вважає, що загострення хвороби відбулось саме унаслідок аварії та прийняття ним значної кількості ліків. Представник позивача додатково пояснив, що розрахунок середньоденної заробітної плати позивача здійснювався з урахуванням виплат за лютий-березень 2021 року тому, що у січні 2021 року позивач не працював. Зазначив, що виплати, які отримав позивач, це є лікарняні, а не заробітна плата, а тому відшкодування унаслідок тимчасової втрати працездатності підлягає стягненню у повному розмірі. У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «СК «Еталон» Панченко Ю.Ю. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях, та просила у позові відмовити повністю. Вважає, що до витрат, пов`язаних з лікуванням, позивач включив вартість ліків, які не пов`язані з ушкодженнями, отриманими унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Також зазначила, що розмір середньоденної заробітної плати позивача повинен здійснюватись з урахуванням виплат за січень-лютий 2021 року. Щодо розміру відшкодування унаслідок стійкої втрати працездатності представник відповідача зауважень не висловила, однак зазначила, що до її повноважень не входить визнання позову повністю чи частково. У судове засідання третя особа фізична особа-підприємець [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання пояснень третьої особи [PERSON] не скористався. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які регулюються ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частина 1 ст. 1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2023, постановленою у справі № 607/11377/21 (а.с. 8-9, 10), встановлено, що 29.03.2021 приблизно о 06 год. 37 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А-09202», державний номерний знак [NUMBER] , та рухаючись без пасажирів та вантажу на вул. Живова у напрямку до перехрестя із вул. Руською в м. Тернополі, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, здійснюючи маневр повороту ліворуч на ділянці перехрестя вулиць Живова - Шептицького, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смуги зустрічного потоку, призначені для руху на вул. Живова у напрямку до перехрестя із вул. Перля в м. Тернополі, де в цей час автодорогою на вул. Живова в напрямку до перехрестя із вул. Перля в м. Тернополі рухався без вантажу з одним пасажиром на передньому пасажирському сидінні технічно справний автомобіль марки «Peugeot Partner», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Через виїзд автобуса марки «Богдан А-09202», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на смугу транспортного потоку, призначену для руху до вул. Перля в м. Тернополі, була створена аварійна дорожня ситуація для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля марки «Peugeot Partner», державний номерний знак [NUMBER] , унаслідок чого останній був позбавлений можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню дорожньо-транспортної пригоди та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, унаслідок чого пасажир автомобіля марки «Peugeot Partner», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: травми лівого колінного суглоба у вигляді внутрішньо суглобового імпресійного (втисненого) перелому проксимального мета епіфізу (верхнього кінця) великогомілкової кістки, розриву переднього рогу латерального меніска, що супроводжувалось розвитком бурситу (запалення слизових сумок навколо суглобів з утворенням внутрішньо суглобового випоту) півперетинчастого та медіальної головки ликового м`язів і глибокої інфрапателярної (підколінної) сумки. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 2.3 (б, д), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Указаною ухвалою суду від 24.04.2023 [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження, внесене 29.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211040000392, закрите у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим. Дане судове рішення 02.05.2023 набрало законної сили. Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, доказуванню не підлягають. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 1023128 станом на 29.03.2021, тобто на дату настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Богдан А-09202», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон». Умовами даного страхового полісу визначений ліміт відповідальності на одного потерпілого: 260000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 130000 грн за шкоду, заподіяну майну; 1000 грн франшиза (а.с. 7). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Суд встановив, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: травми лівого колінного суглоба у вигляді внутрішньо суглобового імпресійного (втисненого) перелому проксимального мета епіфізу (верхнього кінця) великогомілкової кістки, розриву переднього рогу латерального меніска, що супроводжувалось розвитком бурситу (запалення слизових сумок навколо суглобів з утворенням внутрішньо суглобового випоту) півперетинчастого та медіальної головки ликового м`язів і глибокої інфрапателярної (підколінної) сумки. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач у період з 12.04.2021 до 19.04.2021 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради та 14.04.2021 позивачу проведена операція відкрита репозиція уламкового внутрішньо-суглобового перелому латерального виростка лівої великогомілкової кістки, МОС опорною LCP-пластиною для проксимального відділу великогомілкової кістки. Указане підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 02766 (а.с. 15-16). У подальшому позивач періодично перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська комунальна лікарня № 3» Тернопільської міської ради, що вбачається з виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 1803 (а.с. 27), № 1556 (а.с. 31) та № 2842 (а.с. 32). Також позивач здійснював діагностику з метою встановлення діагнозу та отримання подальшого лікування, що підтверджується висновком магнітно-резонансної томографії лівого колінного суглобу та висновком комп`ютерної томограми колінних суглобів (а.с. 13, 14). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з його лікуванням, становить 79045,29 грн, що підтверджується відповідними товарними та фіскальними чеками, які долучені до матеріалів позовної заяви (а.с. 33-54). Разом з тим заявлений позивачем розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з його лікуванням, не у повній мірі підтверджений належними доказами. Так, суд не приймає як належні докази чеки, зі змісту яких неможливо встановити назву послуги чи товару, які були придбані. Крім цього, суд відхиляє фіскальні чеки від 02.04.2021 на суму 21,61 грн та на суму 660,80 грн (а.с. 36), оскільки з їх змісту неможливо встановити, які саме «таблетки» були придбані та чи призначені позивачу такі медичні препарати у листках лікарських призначень. Також суд не приймає до уваги фіскальні чеки за оплату ліків, відомості про необхідність застосування яких відсутні у лікувальних рекомендаціях згідно з медичними документами, пов`язаними саме з дорожньо-транспортною пригодою. При цьому такі медичні препарати як «дуспаталін», «нольпаза», «ентерол», «фестал нео», «стрепсілс льодяники», «віброцил» застосуються, зокрема для лікування травневої системи, болю від горла. Так, суд відхиляє за неналежністю довідку № 551 від 28.06.2021, з якої вбачається встановлення позивачу діагнозу «Хронічний гастродуоденіт, фаза загострення. Ерозивний рефлекс езофагіт», оскільки позивач не довів достатніми доказами, що таке захворювання виникло у позивача саме унаслідок дорожнього-транспортної пригоди (а.с. 22). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач належними та достатніми доказами довів, що сума коштів, яка була витрачена позивачем у зв`язку з його лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та яка підлягає стягненню з відповідача як страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 64928,68 грн. Крім цього, відповідно до ст. 25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі за текстом Порядок). Згідно з п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. За змістом абз. 2 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Так, з довідки про доходи вбачається, що на час настання дорожньо-транспортної пригоди позивач був працевлаштований на посаді електрозварника ручного зварювання у БУ «Житлобуд-2» ТОВ «Тернопільбуд» (а.с. 63). При цьому за останні два місяці, що передували дорожньо-транспортній пригоді, тобто за січень та лютий 2021 року позивачу нарахована заробітна плата у сумі 4031,99 грн та 7562,98 грн відповідно. Кількість робочих днів за ці два місяці становить 39 днів. Відтак розмір середньоденної заробітної плати позивача розраховується таким чином: (4031 грн + 7562,98 грн = 11594,91 грн) : 39 днів = 297,31 грн. З листків непрацездатності вбачається, що позивач був звільнений від роботи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у період з 29.03.2021 до 02.11.2021, тобто 219 днів (а.с. 55-61). Відтак розмір страхового відшкодування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності становить 65110,89 грн (297,31 грн х 219 днів). Разом з тим Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 у справі № 462/173/19 зазначив, що «згідно зі ст. 988 ЦК України страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності\~не може перевищувати розміру прямого збитку, тобто не покритого іншим видом страхування, якого зазнав страхувальник, а тому\~не може бути подвійного страхування. Позивач отримав соціальну допомогу по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У зв`язку із цим доводи касаційної скарги про те, що отримання соціальної допомоги не є відшкодування завданої шкоди здоров`ю при ДТП є безпідставним, не узгоджуються з положеннями статей 22, 23\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначається шкода, яка відшкодовується.». Суд встановив, що за період з 29.03.2021 до 02.11.2021 за місцем роботи позивач отримав дохід у сумі 53486,04 грн. Відтак дана сума не може бути включена до суми страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності. За таких підстав суд доходить висновку, що розмір такого відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 11624,85 грн (65110,89 53486,04 грн). Також згідно зі ст. 26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Суд встановив, що медико-соціальною експертною комісією позивачу вставлена третя група інвалідності. Указане підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 238671 та індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 50 (а.с. 66, 67-68). З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що позивач має право на отримання страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності. Так, відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6000 грн. Відтак страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, яке підлягає виплаті позивачеві, становить 72000 грн (6000 грн х 12 місяців). Крім цього, згідно зі ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦКК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Так, в обґрунтування позовних вимог у частині завданої моральної шкоди позивач зазначив, що позивачеві завдана моральна шкода, яка полягає у відчутті позивачем сильного фізичного болю та душевних і моральних страждань. Стан здоров`я позивача не відновився і на даний час, позивач ходить за допомогою милиць, унаслідок чого позивач відчуває себе неповноцінною та фізично обмеженою людиною. Суд вважає доведеними позивачем та неспростованими відповідачем обставини завдання позивачу моральної шкоди, а тому така шкода підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача страхового відшкодування. Так, загальна сума страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, право на отримання якої має позивач, становить 148553,53 грн (64928,68 грн шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого + 11624,85 грн шкода, пов`язана із тимчасовою втратою працездатності + 72000 грн шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності). Відтак розмір компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача становить 7427,68 грн (148553,53 грн х 5 %). За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Так, виходячи з ціни позову, яка становить 227280,84 грн за розгляд даної справи необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2272,81 грн. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 155981,21 грн, що становить 68,63% від заявленої суми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 68,63% судового збору у сумі 1559,83 грн, а 31,37% судового збору у сумі 712,98 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, надання позивачу адвокатом Ващуком Я.С. професійної правничої допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується договором про надання правничої (правової) допомоги від 01.06.2023 та ордером серії ВО № 1055367 від 20.06.2023 (а.с. 69, 71-73). Згідно з Додатком № 1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.06.2023 вартість послуг адвоката за цим Договором становить 850 грн за 1 годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, однак не менше, ніж 10000 грн у загальному. З Акта № 1 обсягу наданої правничої допомоги від 20.06.2023 вбачається, що вартість наданих адвокатом Ващуком Я.С. позивачу правничих послуг під час розгляду даної справи становить 10200 грн. Суд враховує, що відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд приймає до уваги складність та характер даної справи, обсяг наданих суду доказів, значну кількість підготовчих та судових засідань, під час яких адвокат був присутній у судовому процесі. З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 10200 грн, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості. При цьому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 68,63% витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,26 грн, а 31,37%\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу у сумі 3199,74 грн необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial