Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

01.12.2023 позивач подав даний позов. В обґрунтування зазначено. Позивач з відповідачем має спільну дитину доньку [PERSON] [INFO] . Останні проживали, як одна родина без укладення шлюбу, проте в червні 2019 року відповідач покинула родину та донька залишилась проживати з батьком. З цього часу, дитина мешкає зі своїм рідним батьком - та знаходиться повністю на його утриманні. Крім того, мати доньки жодним чином не бере участі в житті своєї рідної доньки. Остання свідомо зникла з життя своєї дитини, взагалі не бере участі в житті своєї доньки. Виключно батько займається вихованням доньки, завжди піклуються про неї. Відповідач, умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків внаслідок своїх умисних дій, що полягає у повній бездіяльності по вихованню власної дитини. А тому, позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача, відносно її рідної доньки [PERSON] [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі, підтримавши раніше заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляд. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи без його участі, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, раніше надіславши: заяву про розгляд справи без його участі та висновок від 13.02.2024 № 21.01/03-23/88 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно її дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 06.12.2023 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] [INFO] . Позивач з відповідачем проживали, як одна родина без укладення шлюбу. В червні 2019 року відповідач покинула родину та донька залишилась проживати з батьком. З цього часу, дитина мешкає зі своїм батьком - та знаходиться повністю на його утриманні. Мати доньки не бере участі в житті своєї дитини. Свідомо зникла з життя своєї дитини. Батько повністю займається вихованням доньки, завжди піклується про неї. Відповідач, умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, внаслідок своїх умисних дій, що полягає у повній бездіяльності по вихованню власної дитини. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 25.06.2021 № 306 «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] » визначено місце проживання з батьком [PERSON] Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування затверджено висновок від 13.02.2024 № 21.01/03-23/88 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно її дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 Сімейного кодексу України). Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи обґрунтованість указаного рішення органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідачки, суд враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що відповідач зі своєю сім`єю відносини не підтримує, участі у вихованні та утриманні дитини не бере, проживає окремо. Судом не встановлено, що відповідачу будь - хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення від їх виконання. З огляду на викладене, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини (доньки) [PERSON] , суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає як найкращим інтересам дитини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн., передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved