Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, [PERSON] , Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що 11.09.2014 в період зареєстрованого шлюбу з відповідачкою [PERSON] , у них народилася донька [PERSON] . В травні 2015 року відповідачка повідомила позивача про намір виїхати за межі м. Слов`янськ за своїми особистими справами, та 09.05.2015 залишивши грудну дитину на позивача виїхали за межі м. Слов`янськ. На прохання позивача не покидати доньку [PERSON] ігнорувала та вела спосіб життя, який її влаштовував. Після повернення до міста відповідачка стала проживати окремо від позивача з дитиною за невідомими позивачу адресами, часто виїжджала за межі м. Слов`янськ, України на тимчасово окуповану територію Крим, Російської Федерації, в країни Європейського Союзу, Азії. Весь цей час з немовлям знаходився лише позивач. [PERSON] не лише не виховувала доньку, але і не допомагала їй матеріально. В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що не бажає проживати з жінкою, яка покинула дитину та проживає окремо від позивача та доньки. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2016 шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання малолітньої дитини з позивачем. Зазначив, що в порушення вимог ч.2 ст. 141 СК України [PERSON] самоусунулася від обов`язку щодо їх спільної з позивачем дитини. Після розірвання шлюбу позивач намагався різними способами повернути прихильність рідної матері до доньки, однак його старання не знайшли жодного відклику зі сторони відповідачки. В січні 2019 року, тобто через три роки після розірвання шлюбу, відповідачка звернулась до суду із заявою про скасування заочного рішення суду, вказавши, що наче б то вона не знала про те, що шлюб розірваний. Донецьким апеляційним судом зазначене рішення суду скасовано в частині визначення місця проживання дитини, оскільки суд визначив місце проживання дитини, не залучивши в якості третьої особи Орган опіки та піклування відповідно до вимог ст. 19 СК України. За цей час позивач неодноразово звертався до компетентних органів, які б вжили заходів щодо притягнення до відповідальності матері, яка не виконувала свої батьківські обов`язки, проте [PERSON] вдавала бажання спілкуватися з дитиною лише після звернень позивача до суду з позовами для забезпечення прав дитини, при цьому не враховуючи ані бажання, ані інтереси доньки, оскільки дитина взагалі не цікавить відповідачку. 29 квітня 2016 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 квітня 2016 року до повноліття дитини, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 01 квітня 2016 року, до досягнення [PERSON] трирічного віку. Натомість, незважаючи, що обов`язок утримувати дітей визначений законодавчо, відповідно до ст. 129-1 Конституції України рішення суду є обов`язковим для виконання, відповідачка продовжувала ухилятися від такого обов`язку та не сплачувала аліменти взагалі. 26 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення способу та порядку спілкування з дитиною та участі матері у її вихованні. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] ухиляється від батьківських обов`язків, щодо своєї доньки, проте батьки які проживають окремо від дитини зобов`язані брати участь у її вихованні. У зв`язку з тим, що [PERSON] тривалий час не спілкувалася з дитиною, має прояви агресії в поведінці та схильна до вживання алкоголю, а тому позивач пропонував визначити встановлення їй часів зустрічей з донькою в його присутність. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.11.2016 було відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що не має права обмежувати спілкування матері з дитиною та згідно відповіді органа опіки та піклування. В 2017 році позивач звертався до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачки пені за несвоєчасну сплату аліментів, та оскільки [PERSON] за викликами до суду не з`являлась, судом було ухвалено заочне рішення по справі. В січні 2019 року відповідачка подавала заяву про перегляд заочного рішення, та підставами для перегляду зазначала неправдиві обставини, наче б то вона з дитиною та позивачем проживали разом після розлучення з 26.02.2016 по серпень 2017 року, а з серпня 2017 року по листопад 2018 року донька проживала з відповідачкою та знаходилася на її утриманні, а в листопаді 2018 року позивач викрав в неї доньку з дитячого садочка та не повернув її [PERSON] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2019, яке було залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 24.04.2019 з [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 25328,00 грн. за період з 01.04.2016 по 31.05.2017. Судами під час розгляду справи встановлено, що в обґрунтування своїх заперечень [PERSON] не надала жодного належного доказу. Натомість позивачем були надані належні докази на обґрунтування своїх вимог, зокрема, судом було враховано нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 29.09.2017 про її добровільну відмову від батьківства щодо її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Отже, рішенням суду встановлені обставини, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини [PERSON] , та свідчать про ухилення останньої від виконання свого обов`язку щодо забезпечення дитини. Позивач вказав, що в нього наявні попередження державного виконавця, адресовані [PERSON] про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, які позивач долучив до даного позову, однак поведінка відповідачки щодо матеріального забезпечення дитини є незмінною. Згідно довідки Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного МУ МЮ України (м. Харків) з 01.04.2016 по 31.12.2021 включно заборгованість по аліментам [PERSON] на утримання доньки складає 128778,50 грн. Позивач зазначив, що викладені ним обставини та факти свідчать про небажання відповідачки матеріально допомагати доньці. В 2019 році позивач уклав шлюб з [PERSON] та його донька [PERSON] наразі проживає в повноцінній родині. Між дружиною позивача, її сином та донькою позивача [PERSON] склалися теплі, дружні стосунки, вони разом проводять дозвілля, будь-які конфліктні ситуації між дітьми та дружиною позивача відсутні. Дружина позивача на рівні з ним приймає участь у вихованні доньки позивача, яка забезпечена всім необхідним та має належні умови проживання. Позивач та його дружина [PERSON] мають постійну роботу, позитивні характеристики з місць роботи, а тому мають можливість забезпечувати доньку позивача та сина його дружини. У зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала, через систему «Електронний суд» до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та за участю її представника - адвоката Дейниченка В.І. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Дейниченко В.І., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1107577 від 07.06.2023 будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, надіслав заяву з поясненнями по справі та в якій просив суд справу розглянути за його відсутності та відповідачки. Разом з тим, представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Дейниченко В.І., через систему «Електронний суд» до суду подано відзив на позовну заяву в якому вказав, що відповідачка [PERSON] доводи викладені позивачем у позові вважає необґрунтованими, а долучені до нього докази такими, що не підтверджують позовні вимоги з наступних підстав. Відповідачка ніколи не відмовлялась і не відмовиться від вихованні доньки, піклування за її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя та інше. Відповідачка перебуваючи у шлюбі з позивачем практично постійно сварились, а тому [PERSON] неодноразово покидала позивача, а потім знову вони жили разом. Також, після таких сварок відповідачка вимушена була тимчасово виїзджати за межі міста для працевлаштування, оскільки у м. Слов`янськ відповідачка не могла знайти роботи. Але після сварок відповідачка та позивач продовжували проживати разом, виховувати дочку, працювати на одній роботі та в одному кабінеті. При цьому відповідачка сплачувала необхідні платежі за перебування доньки в дитячому садочку. У зв`язку з тим, що пройшло вже багато часу, у відповідачки залишились лише деякі квитанції по сплаті даних послуг, які вона долучає до відзиву. Також, факт участі відповідачки у вихованні дочки підтверджується довідкою №3 від 05.02.2019, виданої дошкільним закладом комбінованого типу « Лелека », згідно якої [PERSON] , [INFO] відвідувала КЗ ДНЗ №55 «Лелека» з 16.01.2018 по 07.11.2018. Мати і батько приймали участь у вихованні дитини. Однак, про факт відвідування [PERSON] даного дитячого садочку позивач умисно не вказує, оскільки сторони тоді проживали разом. Після розлучення в період з 26.02.2016 по серпень 2017 року відповідачка, донька та позивач продовжували проживати разом за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання підтверджується відповідними фотографіями, де сторони та їх донька разом у різній обстановці: вдома, на відпочинку, на різних святах та інше. На підтвердження даних доводів стороною відповідача надане посилання на особистий Гугл -диск відповідачки, де розміщені фото і відеоматеріали в повному обсязі. Стосовно підписання відповідачкою заяви до нотаріуса щодо відмови від батьківства від доньки, представник відповідача вказав, що дійсно, в кінці вересня 2017 року відповідачка за вимогою [PERSON] таку заяву підписала і вона була засвідчена нотаріально. На той час у відповідачки не було іншої можливості повернути доньку до дому і як тоді їй пояснив [PERSON] , якщо відповідачка таку заяву підпише, то він в свою чергу відмовиться від стягнення аліментів з відповідачки та скасує арешт з належної відповідачці квартири. На підтвердження цього [PERSON] дійсно відкликав з ВДВС виконавчі листи. Таке життя продовжувалось приблизно до листопада 2018 року. В кінці листопаду 2018 року відповідачка прийшла до дитячого закладу забирати доньку, але їй повідомили, що дитину вже забрав батько. Коли відповідачка прийшла до дому, то побачила що в квартирі не має речей [PERSON] та дитини. Відповідачка стала телефонувати [PERSON] і він їй пояснив, що йому на той час треба пожити окремо. На запитання відповідачки відносно доньки позивач сказав, що вона теж поки буде проживати деякий час з ним, а потім позивач привезе доньку до відповідачки. Через деякий час [PERSON] перестав зовсім виходити на зв`язок з відповідачкою, а тому вона звернулась з приводу викрадення дитини до окружної прокуратури м. Слов`янська, але з боку прокуратури ніяких заходів впливу на [PERSON] зроблено не було. Тоді відповідачка 10.01.2019 звернулась до Слов`янського відділу поліції ГУНП у Донецької області та подала заяву про кримінальне правопорушення відносно [PERSON] з приводу викрадення ним з дитячого закладу неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Дана заява була зареєстрована в Слов`янському відділі поліції ГУНП 23.01.2019, що підтверджується відповідним штампом канцелярії відділу поліції про реєстрацію даної заяви. Однак, станом на сьогодні відповіді на неї відповідачка не отримала, у зв`язку з чим представник відповідачки вимушений звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів. Крім того, з приводу перешкоджання позивачем у спілкуванні з донькою відповідачка приблизно наприкінці лютого 2019 року зверталась з відповідною заявою до Слов`янського відділу поліції ГУНП, що підтверджується копією талону-повідомлення №61 про реєстрацію її заяви до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Слов`янського відділення поліції за №8099 від 19.03.2019. З отриманого відповідачкою листа зі Слов`янського відділу поліції ГУНП від 04.04.2019 за вих. №3120/303/01-19 вбачається, що її заява за фактом перешкоджання спілкування з донькою, отримана Слов`янським відділом поліції ГУНП в Донецькій області та зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Слов`янського відділення поліції за №8099 від 18.03.2019, та розглянуто. В ході проведення перевірки було встановлено, що між [PERSON] та гр. [PERSON] склалися цивільно-правові відносини і для вирішення вищевказаної ситуації рекомендовано звернутися до суду. Отже, це питання з боку правоохоронних органів також до теперішнього часу вирішено не було. Також, через деякий час відповідачці стало відомо, що [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів, що підтверджується копією ухвали Слов`янського міськрайоного суду від 07.12.2018 та коли їх отримав, спрямував їх для примусового виконання. Відповідачка в свою чергу 29.12.2019 звернулась до нотаріуса з заявою про скасування відмови від батьківства відносно доньки, оскільки як зазначалось вже у даному відзиві, цю заяву відповідачка фактично написала під примусом [PERSON] . Крім того, позивач у позові зазначає, що відповідачка нібито має прояви агресії в поведінці та схильна до вживання алкоголю, але на підтвердження даних доводів будь-яких доказів з його боку не надано. [INFO] у відповідачки народилася друга дитина - [PERSON] , з яким відповідачка проживає разом та друга дитина перебуває на її утриманні, Відповідачка є інвалідом 3 групи з дитинства безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЄК серії 12ААБ №847652 від 21.09.2020 року. У зв`язку з наявністю інвалідності відповідачка не має можливості повноцінно працювати, а тому має мінімальні фінансові можливості для сплати аліментів. Цей факт підтверджується її перебуванням на обліку у Слов`янському об`єднаному управлінні ПФУ. Крім того, у зв`язку з повномасштабною агресією РФ, відповідачка є тимчасово переміщеною особою та вимушено проживає в м. Одесі, де вимушена нести додаткові витрати на оренду жила. Щодо доводів позивача відносно ухилення відповідачки від матеріального забезпечення, то відповідачка не згодна з даними доводами, враховуючи наступне. Так, з відповіді Слов`янського відділі ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адвокатський запит №11720 від 15.06.2023 відносно сплати аліментів та наявності заборгованості вбачається наступне. На примусовому виконанні в Слов`янському відділі ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження [NUMBER], ідентифікатор доступу [NUMBER], з примусового виконання виконавчого листа №243/2755/16-ц, 3/243/314/2018 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 27.12.2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.04.2016 до повноліття дитини. 26 січня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №243/2755/16-ц, 3/243/314/2018 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 27.12.2018, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.04.2016 до повноліття дитини,

Outcome: dismissed