Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Полтави із позовом до ТОВ «Нова Пошта», в якому просить стягнути з відповідача заподіяні збитки у розмірі 10000,00 грн., компенсацію у розмірі заявленої вартості відправлення у сумі 200,00 грн., заподіяну моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.06.2020, справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Нова Пошта» про стягнення завданих збитків передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. В липні 2020 вищезазначена цивільна справа надійшла на адресу Голосіївського районного суду м. Києва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2020 відповідно до умов Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень позивач передав відповідачеві у відділенні ТОВ «Нова Пошта» № 12 м. Полтава для перевезення телевізор «Manta 55lua681», про що свідчить експрес-накладна № 20450209078772. На момент відправлення телевізор був у справному стані, без будь-яких пошкоджень. Однак, коли отримувач [PERSON] оглянув товар у приміщенні відділення ТОВ «Нова Пошта» № 1 м. Червоноград Львівської області, останній відмовився від його отримання та склав акт приймання-передачі від 27.02.2020, оскільки на телевізорі був розбитий екран. У зв`язку з наведеним 12.03.2020 позивач звернувся до ТОВ «Нова Пошта» із претензією. Проте, листом від 01.04.2020 ТОВ «Нова Пошта» відмовлено у задоволенні претензії про відшкодування завданої шкоди. Оскільки досудове врегулювання спору виявилося неможливим позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2020 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У своєму відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що жодної інформації про виробника чи модель товару, його кількості і т.д., які б дали змогу безумовно ідентифікувати товар, відправник у експрес-накладній не зазначив та супровідних документів не надав. Зауважує, що вина відповідача відсутня, оскільки перевізником забезпечено перевезення вантажу в цілій неушкодженій упаковці. Позивач подав до суду заперечення на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на даний момент відповідачем без згоди позивача утилізовано телевізор «Manta 55lua681», який позивач передавав йому для пересилки. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, 10.02.2020 позивач придбав в інтернет-магазині «[INFO]» новий телевізор «Manta 55lua681» за 10000,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 3605 від 10.0.2020. 25.02.2020 відповідно до Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, позивач передав відповідачу ТОВ «Нова Пошта» (у відділення № 12 м. Полтава), для перевезення телевізор «Manta 55lua681», що підтверджується експрес-накладною № 20450209078772. Отримувач [PERSON] при огляді поштового відправлення позивача у м. Червоноград зафіксував у акті приймання-передачі від 27.02.2020, що одержувачу прибуло таке відправлення: телевізор, відмова від відправлення, вид упаковки: стрейч-плівка, фанерне пакування, заводське пакування, стан зовнішньої упаковки: Нова. Ціла, Стан додаткової упаковки: Нова. Ціла, місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються: ні, стан вмісту відправлення: у верхній частині екрану телевізора присутня вм`ятина, екран деформований, додаткова інформація: дефект можна було виявити тільки після розкриття пакування. 12.03.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією, у якій повідомив про пошкодження телевізора і в зв`язку з цим просив відшкодувати йому заподіяні неналежним виконанням договору збитки. 01.04.2020 відповідачем направлена відповідь позивачу, в якій запропоновано за пошкоджений телевізор часткову компенсацію у розмірі 200,00 грн. Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. За ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Судом встановлено, що 22.11.2019 у відділенні № 4 ТОВ «Нова Пошта» у м. Суми між позивачем та відповідачем був укладений Публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень, відповідно до якого, позивач здала на перевезення товар - мобільний телефон, оголошеною вартістю 2100,00 грн., до відділення №88 ТОВ «Нова Пошта» у м. Харків, визначивши одержувачем [PERSON] , про що було складено експрес-накладну №59000464384974. Як вбачається з матеріалів справи, вантаж було доставлено до відділення №88 ТОВ «Нова Пошта» у м. Харків, де він зберігався до 24.11.2019 та на підставі неотримання адресатом був повернутий у зворотному напрямку за експрес-накладною №59000464683450 до відділення № 4 ТОВ «Нова Пошта» у м. Суми., де 26.11.2019 був виданий особі, яка повідомила номер експрес-накладної та надала картку клієнта з мобільного додатку ТОВ «Нова Пошта». В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він особисто посилку не отримував, та співробітниками відповідача було видано посилку іншій (невідомій особі). Крім того позивач вказує, що відповідач, як перевізник, мав пересвідчитись, що видає вантаж належному одержувачу, вказаному в експрес-накладній, а також мав вжити усіх необхідних заходів щодо належного збереження посилки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що при складанні експрес-накладної відправник, позивач у справі, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua. Пунктом 3.4. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» (далі - Публічний договір) визначено, що шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника. Пунктом 4.3.2 Публічного договору передбачено, що замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 Пленум ВСУ роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зазначена вище норма ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що «Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування». Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України «Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 3 ст. 22 ЦК України встановлено «Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі». Відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Як видно із правового висновку Верховного суду України, зробленого під час вирішення справи № 6-2086цс15 (Постанова від 23 березня 2016р.), «...відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони ...Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом». Частиною 2 ст. 924 ЦК України встановлено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Вартість пошкодженого відповідачем телевізору «Manta 55lua681» становить 10000,00 грн. Відновленню цей телевізор не підлягає. Тому нанесений відповідачем збиток позивачу внаслідок неналежного виконання ним свого обов`язку по договору становить 10000,00 (десять тисяч) грн. Крім того, відповідно до п.6.6. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення, Відповідач, крім компенсації завданих збитків, повинен повернути мені ще й суму оголошеної вартості вантажу у розмірі 200,00 гривень, оскільки пунктом 6.6. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення встановлено, що в разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини Експедитора, експедитор повертає Замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є інвалідом ІІ групи із зору з 25.02.2019, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0024277. Також діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода, так як пошкодження телевізора, призвело до мого емоційного переживання, погіршення морального клімату в його сім`ї внаслідок втрати майна і неможливості зробити подарунок товаришу вчасно. Внаслідок дій відповідача змінилися його плани, йому інваліду, приходиться докладати додаткових зусиль для вирішення проблеми, яка виникла. Заподіяну позивачу діями відповідача моральну шкоду суд оцінює в 2000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її - дала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ч. 4 ст. 136 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Куліш Сергієм Миколайовичем та [PERSON] укладено договір про надання професійної правової допомоги № 1 від 28.05.2020. Відповідно до розрахункової квитанції серії АААА № 0005, виданої адвокатом Куліш С.М. клієнту [PERSON] про те, що клієнт сплатив, а адвокат отримав оплату у готівковій формі за послуги згідно договору про надання професійної правничої допомоги № 1 від 28.05.2020, а саме: 2500,00 грн та відповідно до розрахункової квитанції серії АААА № 0010, виданої адвокатом Куліш С.М. клієнту [PERSON] про те, що клієнт сплатив, а адвокат отримав оплату у готівковій формі за послуги згідно договору про надання професійної правничої допомоги № 1 від 28.05.2020, а саме: 500,00 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки з врахуванням вимог чинного законодавства, стороною позивача були надані відповідні розрахунки та докази надання адвокатських послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі - 3000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не спростовано презумпцію вини перевізника, а тому позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення завданих збитків, підлягає частковому задоволенню. При подачі позову на захист прав споживача позивач був звільнений від оплати судового збору, тому оплату судового збору суд покладає на відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відповідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial