Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРАМАР ЕКО», в інтересах якого діє представник Градищук Р.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В обґрунтування позову зазначено, що починаючи з 05.04.2019 року ТОВ «Крамар ЕКО» фактично надає послуги з управління відходами на території м. Буча в порядку, встановленому вимогами чинного законодавства, що регулює відносини в галузі з управління відходами та на підставі Публічного договору на надання послуг з управління відходами. Відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , отримує комунальні послуги з управління відходами та не сплачує за надані послуги у повному обсязі. Послуги з управління відходами за адресою: [ADDRESS] , надавалися ТОВ «КРАМАР ЕКО» з 5 квітня 2019 року на підставі договору про вивезення побутових відходів, опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Бучанської міської ради газеті «Бучанські новини» № 13 (733) від 28.03.2019 р. Між TOB «КРАМАР ЕКО» та [PERSON] було укладено договір № 5651664 від 04.02.2022 року про надання послуг з управління відходами. Згідно з вигрузкою зміни балансу по особовому рахунку № [NUMBER] абонента [PERSON] за надані послуги за період з 30.04.2019 року по 30.11.2023 року включно, сума заборгованості становить 22900 грн. 71 коп. В порядку досудового врегулювання спору 01.12.2023 року позивачем було направлено відповідачу письмову вимогу про оплату заборгованості за надані послуги, однак відповідачем заборгованість не погашено. У зв`язку з викладеним позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2023 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, у відповідний строк позивач усунув виявлені недоліки. 08 січня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). Відповідач повідомлялася про розгляд справи судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи з викликом сторін не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із до ч. 1 та ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 31 ЗУ «Про управління відходами» утворювачі побутових відходів зобов`язані: 1) укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами; 2) забезпечувати передачу побутових відходів до системи управління побутовими відходами, а побутові відходи, на які поширюється розширена відповідальність виробника, - до системи приймання або роздільного збирання, створеної організаціями розширеної відповідальності виробників; 3) забезпечувати у встановленому порядку роздільне збирання відходів за наявності об`єкта оброблення відходів. Утворювачі побутових відходів мають права та обов`язки споживачів житлово-комунальних послуг, передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що позивач є юридичною особою, яка здійснює діяльність у сфері надання послуг з управління з відходами. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 5 від 22.01.2019 р. «Про визначення переможця конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території міста Буча» ТОВ «КРАМАР ЕКО» визначено виконавцем послуги з управління відходами на території міста Буча терміном на п`ять років, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 122 від 19.03.2019 р. «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів в м. Буча, що надаються ТОВ «КРАМАР ЕКО» було встановлено тариф на послуги з вивезення твердих побутових відходів у м. Буча, що надаються ТОВ «КРАМАР ЕКО», що підтверджується копією рішення. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 123 від 19.03.2019 «Про виключення послуги з вивезення побутових відходів зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по житловому фонду, який обслуговується КП «Бучанське УЖКГ» послугу з вивезення побутових відходів було виключено зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та виведено в окрему комунальну послугу, право на надання якої визначається на конкурсних засадах, що підтверджується копією рішення. Відповідно до пункту 5 Рішення № 5 від 22.01.2019 ТОВ «Крамар ЕКО» надано повноваження укласти договори про надання послуг з управління відходами з мешканцями приватного сектору, власниками квартир, окремих приміщень у багатоквартирних будинках міста Буча, підприємствами, установами та організаціями міста Буча, з врахуванням результатів проведеного конкурсу в визначення виконавця послуг з управління відходами на території м. Буча. З метою реалізації вищевказаних повноважень в офіційному друкованому засобі масової інформації Бучанської міської ради - газеті «Бучанські новини» № 13 (733) від 28.03.2019 р. на сторінках 9, 10 та 11 було опубліковано оферту до Публічного договору з управління відходами, що підтверджується копією сторінок газети. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 556 від 17.08.2021 року про встановлення тарифів на послуги з управління відходами в м. Буча було змінено тариф для ТOB «КРАМАР ЕКО», що підтверджується копією рішення. Також між TOB «КРАМАР ЕКО» та [PERSON] було укладено договір № 5651664 від 04.02.2022 року про надання послуг з поводження з побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору. До моменту укладення вищезазначеного договору послуги надавались відповідачу на умовах індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Отже, встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , отримує комунальні послуги з управління відходами та не сплачує за надані послуги у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно з копією вигрузки зміни балансу по особовому рахунку № [NUMBER] абонента [PERSON] за період з 30.04.2019 року по 30.11.2023 року включно, сума заборгованості становить 22900 грн. 71 коп. В порядку досудового врегулювання спору 01.12.2023 року позивачем направлено відповідачу письмову вимогу про оплату заборгованості за надані послуги, однак відповідачем заборгованість не погашено. У зв`язку з викладеним позивач звернувся з позовом до суду. Наразі доказів про погашення вищевказаної заборгованості відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно приписів ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач доказів своєї невинуватості не надала та не спростувала наведені у позові обставини щодо наявної заборгованості. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами. Стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в сумі 2684,00 грн. на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved