Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, про стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25.09.2023 року і до досягнення дитиною 23 років, за умови що остання буде продовжувати навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON] . На даний час [PERSON] не працює, є студенткою 2 курсу денної форми навчання ПВНЗ «Європейський університет». Навчання проводиться на контрактній основі, стипендії не отримує. Позивач вказує, що донька знаходиться на її утриманні, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку добровільно надавати відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2023 року відкрито провадження по справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. 18 жовтня 2023 року через канцелярію суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В відзиві відповідач просить суд відмовити в позові повністю. 20 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву. 20 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання визначення розміру аліментів на дитину яка продовжує навчання у розмірі 1/9 частини усіх видів заробітку, або в твердій грошовій сумі. 23 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень, починаючи з дня звернення до суду із позовом до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. 28 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про визнання уточнених позовних вимог про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання. Позивачка та її представник, будучи повідомленими своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву в якій просила суд розглянути справу за відсутності позивачки та її представника, наполягала на задоволенні позову з урахування уточнених позовних вимог. Відповідач та його представник, будучи повідомленими своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача через канцелярію суду разом з клопотанням про визнання позову надав заяву щодо розгляду справи за їхньої відсутності. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд доходить таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, позивач є матір`ю, а відповідач батьком, дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2013 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №52, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано 26 березня 2013 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с.21). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.10.2014 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зареєстровано шлюб між громадянином [PERSON] , який народився [INFO] , та громадянкою [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що 29.10.2014 року складено актовий запис №1120. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.23). Згідно з витягами з реєстру територіальної громади громадянка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 31.10.2019 року (а.с.19-20). Згідно з договором про навчання №8091002, укладеного 05.09.2022 року між Приватним вищим навчальним закладом «Європейський університет» і фізичною особою [PERSON] (замовник), виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання [PERSON] за спеціальністю право, на денній формі навчання (а.с.14). Відповідно до довідки вих.№732 від 31.08.2023 року [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання юридичного факультету ПВНЗ «Європейський університет» (а.с.18). Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 Сімейного кодексу України). Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з тим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15.05.2006\~№ 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та дружину [PERSON] , [INFO] , перебуває на військовій службі, має статус внутрішньо переміщеної особи, має щомісячний стабільний заробіток. За такого суд доходить висновку, що у відповідача наявна можливість надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання. Отже, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь в утриманні своєї дитини на рівні із матір`ю, а також розмір прожиткового мінімуму на одну особу, зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 5\~000 (п`ять тисяч) гривень щомісяця, до досягнення останньою 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Такий розмір аліментів є належним захистом прав повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Належних доказів того, що відповідач не в змозі сплачувати на дитину аліменти у зазначеному розмірі, останній суду не надав. Відповідно до ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved