Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою посилаючись на ті обставини, що в архівній довідці про його заробітну плату, виданій сектором трудового архіву Кодимської міської ради Одеської області від 07.03.2023 року № 02-16/149, яка містить відомості про його заробітну плату, згідно даних в книгах по заробітній платі за 1987-1989 роки, його по батькові помилково зазначено як « [PERSON] », що не відповідає зазначенню його прізвища в паспорті громадянина України, яким його було документовано. На теперішній час невідповідність зазначення прізвища у вище згаданій довідці перешкоджає заявнику в оформленні пенсії за віком. У зв`язку з чим заявник вимушений звернутися до суду з відповідною заявою, в якій просить суд встановити факт, належності йому архівної довідки про його заробітну плату, виданій сектором трудового архіву Кодимської міської ради Одеської області від 07.03.2023 року № 02-16/149 , в якій його по батькові зазначено як « [PERSON] ». 01.12.2023 року ухвалою суду (а.с.29) відкрите провадження у даній справі із призначенням її розгляд в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник - адвокат Бака В.В. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, що підтверджує розписка представника заявника - адвоката Баки В.В. від 26.02.2024 року (а.с.61) про отримання судової повістки безпосередньо в суді. При цьому, представник позивача - адвокат Бака В.В. подав до суду письмову заяву від 15.03.2024 року про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника, в якій також просив суд ухвалити рішення про задоволення заяви поданої в порядку окремого провадження у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання заінтересована особа була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 26.02.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документа (а.с.66). При цьому, в матеріалах справи міститься надіслана до суду через систему «Електронний суд» заява представника за довіреністю заінтересованої особи - Матвєєва А.В. від 14.03.2024 року, про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Водночас із цим в аналогічній заяві поданій 12.01.2024 року (а.с.54) зазначений представник також відзначав, що Головне управління не має заперечень проти заяви заявника. Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При цьому, ч.3 ст. 211 ЦПК України передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. 20.09.1984 року було заведено трудову книжку серії [NUMBER] (а.с.9-10) на ім`я [PERSON] , [INFO] (записи зроблено російською мовою - « [PERSON] , [INFO] »). [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Грабове, Кодимського району Одеської області, було документовано паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Кодимським РВ УМВС України в Одеській області, копія якого додана заявником до своєї заяви (а.с.6-7), в якому на 2 сторінці його ім`я та дата народження зазначено на російській мові як « [PERSON] , [INFO] ». Згідно копії архівної довідки № 02-16/149 від 07.03.2024 року, виданої сектором трудового архіву Кодимської міської ради Подільського району Одеської області (а.с.12) заявнику - [PERSON] , про його заробітну плату під час роботи на ДП «Кодимський завод будівельних матеріалів», МДП «Гірняк» ВАТ «Гірняк» м. Кодима Одеської області слідує, що в книгах по заробітній платі за 1987-1989 роки вказано по батькові « [PERSON] », а за 1990-1992 роки значиться « [PERSON] ». Однак, суд відзначає ту обставину, що в розділі «Відомості про роботу» у вищезазначеній трудовій книжці на сторінках 2-5 зроблені записи за № 5-8 про роботу заявника - [PERSON] за переведенням на посаді машиніста екскаваторника саме в «Кодымском з/у СМ Грабовского уч-ка» (на російській мові у відповідному за текстом відмінку), тобто на Грабівській ділянці Кодимського заводоуправління будівельних матеріалів, в період з 02.01.1986 року по 01.08.1989 року. Таким чином суд вважає, що співпадіння відомостей про місце роботи, а також прізвища та імені заявника у період роботи з 02.01.1986 року по 01.08.1989 року в трудовій книжці серії [NUMBER] та архівній довідці № 02-16/149 від 07.03.2024 року, в своїй сукупності дають підстави визначити приналежність згаданої архівної довідки саме заявнику. Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 555/1492/19 (провадження № 61-23273св19). Відповідно до пункту 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. В свою чергу положеннями другого речення абзацу другого пункту 12 вище зазначеної постанови Пленуму передбачено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Ураховуючи вище викладене та оцінюючи докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, що в свою чергу надасть заявнику можливість оформити пенсію.

Outcome: approved