Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. \~ \~ \~ \~12.02.2024 року позивач звернувся до суду з казаним прозовом, який мотивує тим, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/6068/22 від 27.10.2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити [PERSON] грошову допомогу до 05 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023 року у справі №480/6068/22 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року залишено без змін. 26.12.2022 року за заявою [PERSON] . Сумським окружним судом було видано виконавчий лист. 11.01.2023 року державним виконавцем на виконання вищевказаного виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказана постанову Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не оскаржена. Проте на даний час вищевказане рішення ні в добровільному ні в примусовому порядку не виконане. Надмірна затримка у виконанні ухваленого на його користь судового рішення викликає у нього почуття розпачу та відчаю Враховуючи ігнорування відповідачем законодавства України, а також глибину завданих душевних страждань просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області моральну шкоду в розмірі 7\~000 грн. Процесуальні дії та аргументи учасників справи. Ухвалою Охтирського міськрайонного суді від 12.02.2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження на 28.02.2024 року без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву. В установленовлений судом строк від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву не надійшло. 29.02.2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки позивачем не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, чим порушено вимоги до позовної заяви. Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, які не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи відсутність учасників, судовий розгляд здійснюється без повної фіксації процесу технічними засобами, відповідно до приписів\~ст. 247 ЦПК України. Суд проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що Рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/6068/22 від 27.10.2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити [PERSON] грошову допомогу до 05 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023 року у справі №480/6068/22 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року залишено без змін. Рішення вступило в законну силу та перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Станом на час розгляду справи рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/6068/22 від 27.10.2022 року не виконано, грошова сума [PERSON] , не виплачена, що відповідачем не спростовано. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статті 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно зі статтею 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Частиною другоюстатті 1167\~ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до вимог частин 1, 2\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом частин 1, 2, 3\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтями 13,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IVпередбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду. Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному та вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення від 26 квітня 2005 року у справі «Сокур проти України», заява № 29439/02, та від 19 лютого 2009 року у справі «Крищук проти України», заява № 1811/06). ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», заява № 36813/97, пункти 203 - 204, та рішення у справі «Вассерман проти Росії», заява № 21071/05, пункт 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 7 травня 2002 року в справі «Бурдов проти Росії», пункт 100). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презумується. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року по справі №750/1591/18-ц. Згідно ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт неправомірності дій відповідача повністю встановлений судовим рішенням. З огляду на зазначене, суд визнає право позивача на отримання від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відшкодування завданої неправомірними діями моральної шкоди, а тому враховуючи конкретні обставини справи, докази, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач,

Outcome: partial