Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Позивач МКП «Миколаївводоканал» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 4627,47 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позов обґрунтований тим, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі боржникам за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Боржником оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті систематичної неналежної оплати споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення наявна заборгованість у сумі 4627,47 грн. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.12.2023 року дану справу прийнято до розгляду з призначенням її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути його без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідач до судового засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Приписами п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України повнолітні члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями. Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитих послуг випливає з самого факту користування послугою. Судом встановлено, що Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі боржнику за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачем, було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати поточних спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з травня 2018 року по жовтень по 2023 рік утворилася заборгованість в розмірі 4627,47 грн, яка складається з: заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 4227,63 грн; абонентської плати у розмірі 399,84 грн. Позивач зазначає, що боржнику неодноразово повідомляли про наявну заборгованість та наслідки невиконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг, що підтверджується повідомленнями про заборгованість. Дані про право власності на зазначене приміщення відповідачем до МКП «Миколаївводоканал» не надавались. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 13.12.2023 за №13-23-364337-2023 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству. Споживач, який фактично користується послугами з централізованого водопостачання та водовідведення або звертається до МКП «Миколаївводоканал» для отримання вказаних послуг, та вважається таким, що ознайомлений, погоджений та приєднаний до умов Договору. У зв`язку тим, що даний договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем). Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідач є споживачем комунальної послуги, що надає позивач, оскільки між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання холодної води і водовідведення, однак він не сплачує вартість послуг, що порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги у встановлений законодавством строк, та в повному обсязі. За такого, у відповідача виникло зобов`язання сплатити заборгованість за спожиті послуги, а у позивача право вимагати від нього виконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися, або надавалися не в повному обсязі, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг, або з претензіями щодо невиконання зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг - суду надано не було. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів ст.11 Цивільного кодексу України. За період з травня 2018 по жовтень 2023 року заборгованість відповідача за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 4627,47 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Нарахування за надані послуги у зазначений період відбувалось відповідно до затверджених норм згідно благоустрою помешкання, на підставі рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради 385 від 26.06.1988р., № 592 від 14.07.2017 р., за нормою 9/8,85 куб. м. та № 661 від 28.07.2021 року, за нормою 4,10/0,00 куб. м. на одну людину на місяць, які діяли на зазначений у заборгованості період. Пільги та субсидії не надавались. Відповідно до пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 р. відповідачами не надавалось до Позивача заяв та підтверджувальних документів з питання тимчасової відсутності або заяв на опломбування запірних вентилів у квартирі, не надходило заяв щодо припинення користування послугами, скарг чи претензій також від відповідачів для здійснення перерахунку вартості послуг за період її неподання, надання невідповідної якості не надходило. Враховуючи, що відповідач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, заборгованість за спожиті послуги в добровільному порядку не відшкодовано, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Доказів, які б спростовували вищевикладені висновки суду, відповідачами суду не представлено. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved