Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, розподілити судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 20.06.2014 року. [INFO] [PERSON] помер, вона є спадкоємцем першої черги. 01.03.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини щодо майна померлого [PERSON] , до спадкування заявлена квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки вказана квартира була придбана 17.05.1996 року, коли спадкодавець перебував у шлюбі з [PERSON] , то вона є спільною власністю подружжя. Приватним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва на спадщину та рекомендовано у судовому порядку визначити правовий режим власності спадкодавця на вказану квартиру. Так як квартира [ADDRESS] була придбана 17 травня 1996 року, тобто в період коли спадкодавець перебував у шлюбі із [PERSON] , то вона є спільною власністю подружжя та між співвласниками не було домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності, тому ідеальні частки співвласників квартири у спільній сумісній власності є рівними. Оскільки позивачка прийняла спадщину, але не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, вона звернулася до суду і просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 20.09.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно. Представник позивачки адвокат Острицький А.О. в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Просив при прийнятті судового рішення по справі вирішити питання розподілу судових витрат, які пов`язані з витребуванням доказів в сумі 2200 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Представник третьої особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Городніченко О.А. в судове засідання не прибула, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно до вимог\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~ \~Згідно ст.ст.1268-1270\~ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , витягом з реєстру актів цивільного стану. 01 березня 2023 року, тобто у встановлений законом строк 6-и місячний строк, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Городніченко О.А. із заявою про прийняття спадщини майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно наданої суду копії спадкової справи, спадкова справа після смерті [PERSON] була зареєстрована приватним нотаріусом Городніченко О.А., інших спадкоємців після смерті [PERSON] , крім [PERSON] , не має. Листом від 31.03.2023 за вих. № 50/02-14 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Городніченко О.А. повідомила [PERSON] про те, що на підставі заяви останньої про прийняття спадщини було заведено спадкову справу, до спадкування заявлена квартира [ADDRESS] , що з 28 січня 1995 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , шлюб з якою розірвано на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2013 року. На підставі ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю, що діяв на час купівлі квартири, квартира [ADDRESS] є спільною власністю подружжя. [PERSON] необхідно в судовому порядку визначити правовий режим власності спадкодавця на зазначену квартиру. Після померлого [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 17 травня 1996 року [PERSON] , державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 2-3364. З 28 січня 1995 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , шлюб з якою розірвано на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2013 року. Викладене підтверджується копією свідоцтва про шлюб, заочним рішенням суду від 20.12.2013 року. Згідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на час придбання вказаної вище квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на час придбання вказаної вище квартири, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними. Частиною 1 ст.68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана 17 травня 1996 року в період перебування спадкодавця [PERSON] у шлюбі із [PERSON] , отже вказана квартира була їх спільною сумісною власністю, частки [PERSON] і [PERSON] на вказану квартиру були рівними, а тому [PERSON] , який помер [INFO] , на час його смерті належало право власності на частину зазначеної квартири. Частка [PERSON] в праві власності на вказану квартиру також складає 1/2 частини квартири, виходячи з рівності часток співвласників. Таким чином, спадковим майном після смерті [PERSON] є частина квартири [ADDRESS] . В позасудовому порядку позивачка не може оформити свої спадкові права у зв`язку з тим, що частки співвласників квартири [ADDRESS] не були визначені і виділені, а тому вимушена була звернутись до суду з відповідним позовом. Визнання права\~власності на\~спадкове майно\~в судовому\~порядку є\~способом захисту,\~що має\~застосовуватися,\~якщо існують\~перешкоди для\~оформлення спадкових\~прав у\~нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] ,\~інші спадкоємці\~відсутні,\~що спадковим\~майном є\~ частина\~зазначеної вище\~квартири,\~ суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню, а тому суд визнає за\~\~нею\~\~право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представником позивачки подано до суду заяву, в якій він просить вирішити питання розподілу судових витрат, які пов`язані з витребуванням доказів в сумі 2200 грн. До заяви про судові витрати по справі представник надав договір №1141762 від 25.12.2023 року, укладений між КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та адвокатом Острицьким А.О., вартість виконаних робіт за договором складає 2200 грн., та акт приймання-передачі виконаних робіт за договором. Згідно ч. 1 ст. 140 ЦПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів вимоги суду про надання доказів стороною позивача, а саме довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, а тому заява представника позивачки про розподіл витрат в розмірі 2200 грн. задоволенню не підлягає.

Outcome: approved