Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі починаючи з 11.08.2005 року, шлюб розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2020 року. У шлюбі у сторін народилися дві доньки - [PERSON] , 2006 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 21 березня 2006 року, що видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, а також [PERSON] , 2014 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18 листопада 2014 року, що видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Після розірвання шлюбу діти проживали з матір`ю у трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . А після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, відповідачка разом з дітьми та своєю матір`ю, [PERSON] , виїхали до Чеської Республіки. Відповідачка переконувала позивача в тому, що вона разом з дітьми та своєю матір`ю проживає на території Чеської Республіки, проте адреса та їх місця проживання була позивачу невідома, оскільки відповідачка відмовлялася надавати цю інформацію. При цьому, нещодавно позивачу стало відомо, що вже майже рік відповідачка та мої діти проживають в Німеччині. Там відповідачка з дітьми подали документи, щоб отримати посвідку на постійне проживання, з чим позивач не згоден. З моменту переїзду, відповідачка почала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з доньками. Відповідачка не надає інформацію про їхніх спільних дітей, про дійсне місце їхнього проживання та навчання, а також про стан їхнього здоров`я. Позивачу невідомо, де саме та в яких умовах проживають його діти. З моменту переїзду за межи України, позивач жодного разу не бачив доньок, дистанційне спілкування (електронне листування, телефонні розмови) постійно контролюється відповідачкою та її матір`ю. Створення відповідачкою перешкод у його спілкуванні з дітьми порушує не лише його права як батька, а в першу чергу суперечить інтересам дітей. Виходячи з чого просив зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей: [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2014 року народження. Визначити такі способи участі [PERSON] , у спілкуванні та вихованні [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2014 року народження: Особисте спілкування (на час проживання доньок в Німеччині, на період військового стану, за місцем їх проживання в Україні): побачення не рідше одного разу на місяць у вихідний день (субота/неділя) за місцем мого проживання, перебування; необмежене спілкування з доньками [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2014 року народження особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту; особисте спілкування (при поверненні доньок на постійне проживання в Україну по закінченню військового стану, за місцем їх проживання ): побачення два рази на тиждень у вихідні дні (субота та неділя) за місцем мого проживання, перебування; побачення у святкові дні за домовленістю з доньками за місцем мого проживання, перебування; необмежене спілкування з доньками [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2014 року народження особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту. Судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою суду від 07.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання(ас.17). 12.01.2024 від Служби у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні дітей, згідно якого останні рекомендують визначити способи участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] , [INFO] та неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , а саме:-щоденно з 18 год.00 хв. до 20 год.00 хв. за Київським часом будь-якими засобами телефонного та електронного зв"язку(ас.21-24). Ухвалою суду від 16.01.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду(ас.28). В судовому засіданні позивач та його представник-адвокат Орел Р.В. просили задовольнити позов з підстав наведених в матеріалах справи. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином(ас.20,31). Представник третьої особи: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з"явилася, надіслала до суду заяву в якій просила слухати справу у їхню відсутність (ас.33). Суд, заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі починаючи з 11.08.2005 року, шлюб розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2020 року(ас.10). Судом встановлено, що у шлюбі у сторін народилися дві доньки - [PERSON] , 2006 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 21 березня 2006 року, що видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, а також [PERSON] , 2014 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18 листопада 2014 року, що видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві(ас.11-12). Судом встановлено, що 12.01.2024 від Служби у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні дітей, згідно якого останні рекомендують визначити способи участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] , [INFO] та неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , а саме:-щоденно з 18 год.00 хв. до 20 год.00 хв. за Київським часом будь-якими засобами телефонного та електронного зв"язку, оскільки на засіданні комісії батько [PERSON] повідомив, що відповідачка разом з дітьми виїхала за межі України, в зв"язку з повномаштабним вторгненням російської федерації на територію України(ас.21-24). Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За змістом цих норм права, той з батьків, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а той з батьків, з яким проживає дитина не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування . Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд звертає увагу, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ст. 12 ЦПК України). З дослідженої судом сукупності доказів встановлено, що відповідачкою чиняться перешкоди позивачеві у вихованні та спілкуванні із доньками, при цьому позивач має такі ж права щодо участі у житті доньок, у їхньому вихованні, спілкуванні з ними, позбавлений можливості рівноцінно реалізувати свої батьківські права, на повноцінне спілкування з доньками. При, цьому суд бере до уваги висновок Служби у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації зазначений комісією інстанції графік побачень позивача з доньками [PERSON] , [INFO] та неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , а саме:-щоденно з 18 год.00 хв. до 20 год.00 хв. за Київським часом будь-якими засобами телефонного та електронного зв"язку, оскільки на засіданні комісії батько [PERSON] повідомив, що відповідачка разом з дітьми виїхала за межі України, в зв"язку з повномаштабним вторгненням російської федерації на територію України. Враховуючи право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми доньками, суд вважає доцільним встановити спосіб участі у спілкуванні та вихованні позивача з доньками [PERSON] , [INFO] та неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , а саме:-щоденно з 18 год.00 хв. до 20 год.00 хв. за Київським часом будь-якими засобами телефонного та електронного зв"язку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн.20 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial