Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до Макарівської селищної ради Київської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] , у вищевказаному будинку були зареєстровані та постійно проживали сама [PERSON] та її чоловік, батько позивачки, [PERSON] , сама ж Позивачка також проживала у вказаному будинку, так як постійно доглядала за літніми батьками, але зареєстрована не була. Після смерті [PERSON] позивачка продовжувала постійно проживати у вказаному будинку без реєстрації місця проживання, так як доглядала за тяжко хворим батьком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , та враховуючи той факт, що батько позивачки [PERSON] постійно проживав з [PERSON] і був зареєстрований у вказаному будинку та продовжував проживати в ньому після її смерті, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який прийняв її після смерті своєї дружини, проте не оформив її на своє ім`я. Позивач по справі являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги щодо майна померлого [PERSON] оскільки являється дочкою померлого. Проте звернувшись до державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , позивач отримала відмову у вчиненні зазначених нотаріальних дій з огляду на те, що законом визначено шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини, а позивач не подавши у визначений строк заяву про прийняття спадщини після смерті батька, пропустила вказаний строк. Щодо поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач вказала, що оскільки останній день подачі заяви про прийняття спадщини був 02.07.2010 року, а позивачка, у період з 08.06.2010 року по 15.08.2010 року перебувала на амбулаторному лікуванні в Макарівській ЦРЛ з приводу поширеного остеохондрозу хребта, більше попереково-крижової ділянки з вираженим больовим синдромом та радикулярним синдромом. Симптоматика такої хвороби практично весь період протікання завдає гострого болю та змушує прибігати до інтенсивної терапії, пов`язаної із ліжковим режимом, що ускладнює процес пересування до повного одужання, який і став основною причиною пропуску встановленого терміну прийняття спадщини.. За вказаних обставин позивач на даний час не може реалізувати своє право на спадщину, так як нотаріус не має підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті батька, а тому змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Враховуючи викладене, позивач просила суд: визначити їй додатковий строк терміном один місяць, достатній для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 15.11.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.12.2023 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. Також вказаною ухвалою витребувано від Макарівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи відносно померлого [INFO] [PERSON] . На виконання вказаної ухвали надійшли відповідні документи (а.с. 29-35). У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач заперечуючи викладені позивачем обставини у позові, вказав, що зазначена [PERSON] причина пропуску нею строку для прийняття спадщини а саме перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання. Крім того відповідач просив врахувати ту обставину, що позивач звернулася з даним позовом за спливом тринадцяти років з дня смерті спадкодавця. При цьому відповідач вважає, що обставини перебування на амбулаторному лікуванні позивачки у період з 08.06.2010 року по 15.08.2010 року, не впливає на поважність причин пропуску строків звернення з відповідною заявою та не доводить наявність труднощів для спадкоємця вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки. Тому відповідач вважає, що додані до позовної заяви документи позивача не доводять наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини протягом більш як 13 років, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати позовну давність до заявлених вимог. Ухвалою суду від 21.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2024 року та в подальшому на 06.03.2024 року. У судовому засіданні 06.03.2024 року позивач та її представник адвокат Прокопенко М.С. позовні вимоги підтримали, просив їх задовольнити, подали додаткові докази, які прийняті судом та приєднані до матеріалів справи. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві. Вислухавши учасників справи, дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 8, 10, 11, 14). На момент смерті [PERSON] , у вищевказаному будинку були зареєстровані та постійно проживали сама [PERSON] та її чоловік, батько позивачки, [PERSON] (а.с. 14). Згідно копії Акту депутата Макарівської селищної ради Київської області Островської Н.М. від 29.09.2022 року позивач [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2003 року по даний час (а.с. 16). Згідно копії паспорту позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Як вказала позивач та що не заперечив відповідач, після смерті [PERSON] , позивачка продовжувала постійно проживати у вказаному будинку без реєстрації місця проживання, так як доглядала за тяжко хворим батьком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав їй на праві власності (а.с. 13) та враховуючи той факт, що батько позивачки [PERSON] , постійно проживав з [PERSON] і був зареєстрований у вказаному будинку та продовжував проживати в ньому після її смерті, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном (а.с. 14). [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з ним ніхто не був зареєстрований (а.с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який прийняв її після смерті своєї дружини, проте не оформив її на своє ім`я. Позивач є донькою покійного [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом (а.с. 10, 11). На виконання ухвали від 15.11.2023 року Макарівська державна нотаріальна контора повідомила суд про відсутність в Спадковому реєстрі інформації щодо заведення спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 29-35). 28.09.2023 року державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г. позивачці надано роз`яснення щодо оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] , та вказано, що законом визначено шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини, а позивач не подавши у визначений строк заяву про прийняття спадщини після смерті батька, пропустила вказаний строк, а тому рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання (а.с. 17). З копії довідки від 10.11.2022 року встановлено, що будинок у якому зареєстрована позивач, за адресою: [ADDRESS] пошкоджений та непридатний для проживання (а.с. 52). Надані у судовому засіданні 06.03.2024 року представником позивача копії Архівних витягів з рішень також підтверджують належність спадкового житлового будинку матері позивача (а.с. 53-55). Щодо поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач вказала, що строк подачі заяви про прийняття спадини нею пропущений з об`єктивних поважних причин, оскільки останній день подачі заяви про прийняття спадщини був 02 липня 2010 року, а позивачка, у період з 08 червня 2010 року по 15 серпня 2010 року перебувала на амбулаторному лікуванні в Макарівській ЦРЛ з приводу поширеного остеохондрозу хребта, більше попереково-крижової ділянки з вираженим больовим синдромом та радикулярним синдромом. Симптоматика такої хвороби практично весь період протікання завдає гострого болю та змушує прибігати до інтенсивної терапії, пов`язаної із ліжковим режимом, що ускладнює процес пересування до повного одужання, який і став основною причиною пропуску встановленого терміну прийняття спадщини. Хвороба позивача є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї. Дані обставини та факти підтверджуються випискою із медичної карти амбулаторного хворого Макарівської центральної лікарні. Судом встановлено, що період протягом якого позивач повинна була звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] становив з 02.01.2010 року по 02.07.2010 року. Так, з копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого Макарівської центральної лікарні від 15.11.2020 року судом встановлено, що позивач у період з 08 червня 2010 року по 15 серпня 2010 року перебувала на амбулаторному лікуванні в Макарівській ЦРЛ з приводу поширеного остеохондрозу хребта, більше попереково-крижової ділянки з вираженим больовим синдромом та радикулярним синдромом (а.с. 18). Проте, як зазначає відповідач, вказана причина є не поважною, оскільки важливим у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання. При цьому, суд зазначає, що законодавством не передбачено обов`язковості стаціонарного лікування чи госпіталізації для необхідності визнання поважною причини пропуску строку для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені позивачем причини є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які згідно з частиною\~третьою\~статті\~1272 ЦК України\~можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. А тому вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса суд визнає поважними. Крім того, слід вказати, що визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька не порушить прав жодних третіх осіб, оскільки інших спадкоємців до його майна ні за законом, ні за заповітом судом не встановлено. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності із положеннями ст.ст. 1216 - 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, при цьому часом відкриття спадщини є день смерті цієї особи. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 - 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається особисто, при цьому така заява має бути подана протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами докази, на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини з причин, які суд визнає поважними, тому позов підлягає задоволенню. Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності у даному спорі, то суд зазначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальний строк позовної давності встановлено у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). В даному випадку суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, оскільки про порушене своє право позивач дізналася 28.09.2023 року з листа «щодо надання роз`яснень щодо оформлення спадщини» наданого Макарівською ДНК (а.с. 17), а з позовом звернулася 30.10.2023 року. Судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved