Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

15 листопада 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час нею подано позов до суду про його розірвання. За час подружнього життя в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми. Вказує, що неповнолітні діти повністю перебувають на її утриманні, оскільки відповідач не цікавиться їхніми потребами, інтересами сім`ї. Добровільно надавати кошти на утримання синів відповідач не бажає. Усної угоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини та сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Враховуючи її матеріальне становище, а саме те, сама вона не може забезпечити дітям належний рівень життя, а відповідач працює провідним інспектором запобігання надзвичайних ситуацій у 7-ій пожежно-рятувальній частині Володимирського РУ ДСНМ України у Волинській області, має регулярний стабільний щомісячний дохід, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 17 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, окрім цього пояснила, що з весни 2023 року діти навчаються у Республіці Польща. Вона щомісяця витрачає на їх навчання у ліцеї по 5000 гривень на кожну дитину. Окрім цього, потрібні ще кошти на одяг, ліки, на інші витрати. Вона є військовослужбовцем, отримує стабільне грошове забезпечення, однак вважає, що відповідач також повинен надавати кошти на утримання дітей. Окрім цього, просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зауважив, що влітку під час канікул діти живуть разом з ним, також він постійно щомісячно допомагає дітям матеріально. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час згідно рішення суду від 29.12.2024 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми. Даний факт стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Судом встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У силу ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено\~статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який має стабільний дохід, стан його здоров`я, встановлений прожитковий мінімум для дитини даного віку, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У матеріалах справи міститься договір № 066-ц/11/2023 від 13.11.2023 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Рудисем Р.В. та позивачкою [PERSON] , в якому адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу, а саме: представництво інтересів у даній справі та захист інтересів клієнта у якості його представника. На підтвердження понесених позивачем витрат складено розрахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 3000 гривень. Окрім цього, представником позивачки надано копію квитанції від 13.11.2023 року на суму 3000 гривень, що свідчить про фактичну сплату [PERSON] вказаної суми коштів. Суд вважає, що понесені позивачем витрати у зв`язку з пред`явленням позову та розглядом справи в суді, є обгрунтованими, та підтверджені матеріалами справи. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6\~статті 141\~ЦПК України судовий збір в сумі 1073 грн.60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial