Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей станом на 30.06.2023 р. в розмірі 157 566,74 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.07.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 1200,00 грн., щомісячно починаючи з 04.05.2017 року, розмір яких в подальшому змінено за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.10.2018 року, згідно якого з дня набрання цим рішенням законної сили відповідач щомісячно повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини своїх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивач зазначила, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо сплати аліментів на утримання дітей. Розмір заборгованості з аліментів станом на 30.06.2023 року становить 157 566, 74 грн. Пеня по сплаті аліментів за весь період виникнення заборгованості станом на 01.08.2023 року складає 1 121 981, 39 грн. На підставі вищезазначеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. 08.08.2023 року ухвалою суду було відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просе про задоволеня позову. Відповідач в особі представника - адвоката Семененка В.Б. надав до суду заяву про слухання справи за відсутності відповідача та відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відповідачем сплачено заборгованість по аліментам, станом на 27.10.2023 року заборгованість по аліментам становить 3 595, 50 грн. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін по справі, відзив відповідача, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (стаття 197 Сімейного кодексу України). Проте, відповідачем на надано до суду доказів на підтвердження тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 05.10.2002 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 471. Від даного шлюбу сторони по справі мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.07.2017 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.07.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 1200,00 грн., щомісячно починаючи з 04.05.2017 року, розмір яких в подальшому змінено за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.10.2018 року, згідно якого з дня набрання цим рішенням законної сили відповідач щомісячно повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини своїх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий документ перебуває на виконанні в Корабельному ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса), триває виконавче провадження № [NUMBER]. Розмір заборгованості з аліментів станом на 30.06.2023 року становив 157 566, 74 грн. Пеня по сплаті аліментів за весь період виникнення заборгованості станом на 01.08.2023 року складає 1 121 981, 39 грн. У вересні 2023 року відповідачем сплачено у рахунок заборгованості по аліментам 151 757, 74 грн. Згідно розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем за вих. № 20.13-37/4 від 27.10.2023 року, заборгованість по сплаті аліментів станом на 27.10.2023 року складає 3 595,50 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо задоволення позову з посиланням на сплату заборгованості по аліментам, оскільки зазначена оплата була проведена відповідачем вже після звернення позивача до суду з даною позовною вимогою та сплата заборгованості по аліментам не звільняє боржника від нарахованої пені за несвоєчасну сплату аліментів. Враховуючи, шо частиною 1 статті 196 СК України обмежено максимальний розмір неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) в розмірі заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 30.06.2023 року в сумі 157 566, 74 грн. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, за що має нести встановлену законом цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по аліментам у боржника виникла по його вині та є наслідком його дій щодо ухилення від сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому ст. 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі ч. 1 ст. 58 Конституції України, має зворотню дію в часі. Відповідно до постанови від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц Великої Палати Верховного Суду України правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (АІ х 1% х 01) + (А2 х 1% х 02) + ........(Ап х 1% х 0п), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; 01 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; 02- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Ап- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; 0п- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України позивач, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, є всі підстави вважати, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн., на підставі звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved