Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

У грудні 2023 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №Р25.21535.004121289 у розмірі 33 531,49 грн та кредитним договором №01714-03/2020 в розмірі 19 320 грн, а всього 52 851,49 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.07.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №Р25.21535.004121289 На підставі договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК ЄАПБ», відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Р25.21535.004121289 від 19.07.2018 року, перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених вищезазначеним Договором. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачкою не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитним договором №Р25.21535.004121289, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити. Крім того, 11.03.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Інвеструм" та [PERSON] було укладено кредитний договір №01714-03/2020. 11.05.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №21052021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №21052021 від 11.05.2021, №21052021 набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19320 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12320 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачкою не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитним договором №01714-03/2020, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 05.01.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка у відзиві позовні вимоги не визнала. Відповідачка відзиві просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказує, що позивач протиправно нарахував комісію в сумі 21 693,50 грн за обслуговування кредиту згідно договору №Р25.21535.004121289, оскільки таке нарахування суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування". Крім того, відповідачка посилаючись на те, що оскільки позивачем не надано доказів, зокрема щодо укладання договору №01714-03/2020, а також в зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності, просить суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Р25.21535.004121289. (а.с.7,8) На виконання вказаного договору АТ «Ідея Банк» перерахувало відповідачці кредитні кошти, що підтверджується ордером-розпоряженням №1 про видачу кредиту від 19.07.2018 р. (а.с.14) На підставі договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК ЄАПБ», відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Р25.21535.004121289, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». (а.с.19,20) Згідно п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених вищезазначеним Договором. Відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань згідно з кредитним договором №Р25.21535.004121289, внаслідок чого у неї виникла кредитна заборгованість в розмірі 33531,49 грн. (з яких 11 368,47 грн. - заборгованість за основним боргом; 469,17 грн. заборгованість за відсотками; 21 693,85 грн. заборгованість за комісіями). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору від 10 квітня 2018 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 висловилася щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно. У такому разі має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині скасовує дію попереднього нормативно-правового акта. Тобто у спірних правовідносинах (кредитний договір укладено 19 липня 2018 року) застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування», яким безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону. Аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, тому положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору №Р25.21535.004121289, укладеного між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Отже, з огляду на вищевикладене, частина заборгованості по кредитному договору №Р25.21535.004121289 нарахована за умовами договору, які є нікчемними, а тому вказана заборгованість не підлягає стягненню, а саме заборгованість в сумі 21 693,85 грн., що відповідає заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, які відповідно до паспорту споживчого кредиту включають в себе виключно плату за обслуговування кредиту. Також встановлено, що 11.03.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Інвеструм" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №01714-03/2020 (а.с.25,26). 11.05.2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №21052021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до п. п. 1.1. договору Первісний кредитор надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п.п.1.2. договору кредит надається строком на 20 днів, тобто до 30.03.2020 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог ЗУ "Про електронну комерцію». Відповідно до п.п.1.3. договору за користування кредитом клієнт сплачує Первісний кредитор 584% річних від суми кредиту в розрахунку 1,60 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п.п.1.5. договору датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. Відповідно до розділу 7 договору зазначено реквізити клієнта [PERSON] , у тому числі зазначено рахунок позичальника № [NUMBER] . Договір підписано [PERSON] шляхом накладання електронного підпису. Відповідно до наданих позивачем відомостей, дата транзакції є 11.03.2020 р. номер транзакції - 772636, сума транзакції 7000 грн., номер картки 4149-49хх-хххх-4082. Тобто, ТОВ «ФК «Інвеструм» виконало свої зобов`язання в повному обсязі, надало відповідачці можливість розпорядження кредитними коштами. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №21052021 від 11.05.2021, №21052021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19320 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12320 грн. - заборгованість за відсотками. Щодо доводів відповідачки про не укладання договору, суд не приймає їх до уваги виходячи з наступного. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону: заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, шо підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону: вчинення дій, шо вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Можливість укладення договору вищевказаним способом також підтверджується правовою позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі N0 404/502/18 провадження N0 61-8449св19 від 23 березня 2020 року (Верховний Суд практично застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на вебсайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, лише електронний договір). Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-УІІІ договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІУ а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» № 675-УІІІ. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-УШ зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІУ). Таким чином відповідачка прийняла умови та правила надання банківських послуг, кредитний договір №01714-03/2020 був підписаний електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є однією із форм укладення кредитного договору. Відповідачкою розмір заборгованості по кредитному договору №01714-03/2020 не спростований. Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, то суд вважає зазначити наступне. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19» від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2" в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який скасовано лише з 01 липня 2023 року. Відтак, доводи відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності безпідставні, оскільки такі строки продовжені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19» від 30 березня 2020 року № 540-IX на строк дії карантину. Зазначене узгоджується з висновком викладеним у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 541/564/21 провадження № 61-18933 св 21. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №Р25.21535.004121289 у розмірі 11 837,64 грн (з яких 11 368,47 грн. - заборгованість за основним боргом; 469,17 грн. заборгованість за відсотками) та за кредитним договором №01714-03/2020 в розмірі 19 320 грн ( з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12 320 грн. - заборгованість за відсотками), а всього 31 157,64 грн. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати з врахуванням часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial