Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, згідно якого просить суд ухвали рішення, яким: стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача позику в розмірі 250\~000 грн., пеню за прострочення повернення позики в розмірі 310\~000 грн. та судовий збір у розмірі 5\~600 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.08.2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов вказаного Договору позики, відповідач [PERSON] отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 250 000 гривень. Відповідно до умов Договору позики, кінцевий строк повернення позики до 04.05.2023 року. На день написання позовної заяви відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав, отриману позику в розмірі 250 000 гривень позивачу не повернув. Пунктом 3 Договору позики передбачено, що у випадку якщо позичальник не поверне грошові кошти у строк, передбачений договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми позики за кожний день прострочення. Позивач зазначає, що відповідно до умов договору, пеня може бути стягнута за весь період прострочення по поверненню позики, тому останній вважає за необхідне стягнути з відповідачів пеню за прострочення повернення позики за період з 05.05.2023 року по 08.01.2024 року, тобто за 248 календарних дні. Загальна сума пені за прострочення повернення позики за період 248 нарахована виходячи з наступних розрахунків та складає: 250000 грн. х 248 дні х 0,5 % пеня за один день прострочення = 310 000 грн. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника, 04.08.2022 року між позикодавцем та позичальником і відповідачем [PERSON] (поручителем) було укладено договір поруки, за яким [PERSON] поручився за виконання всіх зобов`язань позичальника, що виникли з Договору позики від 04.08.2022 року. Позивач також вказує, що з метою добровільного врегулювання спору щодо повернення позики, останнім 20.10.2023 року на адресу реєстрації відповідача [PERSON] було направлено вимогу-повідомлення від 20.10.2023 року, проте отримання вимоги відповідач [PERSON] на пошті проігнорував, у зв`язку з чим поштове повідомлення повернулося 31.10.2023 року позивачу. Оскільки відповідачами не виконано своїх зобов`язань за договором позики та договором поруки, отриману позику в розмірі 250 000 гривень позивачу не повернуто, тому останній вимушений звернутись до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за договором позики. 12.01.2024 року ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 12.02.2024 року ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука підготовче провадження у цивільній справі [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак представник останнього адвокат Бовконюк С.А. подав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив суд розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, а також вказав, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не повідомив суду причини своєї неявки, відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не повідомив суду причини своєї неявки, відзив на позов не подав. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, представника позивача та відповідачів на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідачі були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, та не повідомили суд про причини неявки, ними не подано відзивів, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку позивача, викладену в письмовій заяві його представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 04.08.2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено письмовий договір позики (а.с. 5). Відповідно до змісту договору, позикодавець (позивач [PERSON] ) передав, а позичальник (відповідач [PERSON] ) прийняв у власність 250\~000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн., який зобов`язався повернути строком до 04.05.2023 року. Гроші передано позикодавцем позичальнику до підписання договору. Після повернення боргу, позикодавцем буде видано позичальнику власноручно написану розписку про одержання грошей. У випадку несвоєчасної сплати або прострочення термінів повернення позики [PERSON] сплачує пеню у розмірі 0,5 % від суми позики за кожний день прострочення. Сторони домовились, що місцем виконання договору є місце проживання позикодавця: [ADDRESS] (пункти 1-3,6 договору позики від 04.08.2022 року). Також, 04.08.2022 року між позивачем [PERSON] (позикодавцем) та відповідачем [PERSON] (позичальником), відповідачем [PERSON] (поручителем) укладений письмовий договір поруки (а.с.7). Відповідно до пункту 1.1 Договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед позикодавцем за виконання всіх зобов`язань позичальника, що виникли з договору позики від 04.08.2022 року, який був укладений між позикодавцем та позичальником. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору поруки, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем за належне виконання забезпеченого зобов`язання. Поручитель порукою забезпечує виконання зобов?язання за основним договором в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] належним чином виконав умови договору позики від 04.08.2022 року, надавши відповідачу [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 250\~000 грн. Однак, відповідачами своїх зобов`язань, визначених у договорі позики від 04.08.2022 року та договорі поруки від 04.08.2022 року, не виконано, а саме не повернуто позивачу [PERSON] позику у розмірі 250\~000 грн. у строк, встановлений договором позики, а саме до 04.05.2023 року. За період з 05.05.2023 року до 08.01.2024 року, що складає 248 календарних днів, позивачем була нарахована пеня, відповідно до пункту 3 договору позики, у розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення. Загальна сума пені за прострочення повернення позики за вказаний період складає 310\~000 грн. 00 коп. (250\~000 грн. х 248 днів х 0,5%). Через невиконання відповідачами своїх зобов`язань, визначених у договорі позики від 04.08.2022 року та договорі поруки від 04.08.2022 року, у останніх утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 560\~000 грн., що складається з суми позики у розмірі 250\~000 грн. та пені за прострочення позики у розмірі 310\~000 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина 1 статті 553 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (частини 1 та 2 статті 554 Цивільного кодексу України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частини 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України). 20.10.2023 року позивачем було направлено на адресу відповідача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) вимогу повідомлення, відповідно до змісту якої [PERSON] вимагав від [PERSON] сплатити грошові кошти за договором позики від 04.08.2022 року в сумі 250\~000 грн. та всі передбачені договором штрафні санкції в строк 5 днів з дня отримання вимоги (а.с.6). На підтвердження направлення зазначеної вимоги, позивачем додано опис вкладення у цінний лист та накладну № 3960502629438 від 20.10.2023 року (а.с.6, зворотній бік). Також, 20.10.2023 року позивачем було направлено на адресу відповідача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) вимогу повідомлення, відповідно до змісту якої [PERSON] вимагав від [PERSON] з метою виконання зобов`язань за договором поруки від 04.08.2022 року сплатити останньому грошові за договором позики від 04.08.2022 року в сумі 250\~000 грн. в строк 15 днів з дня отримання вимоги (а.с.8). На підтвердження направлення зазначеної вимоги, позивачем додано опис вкладення у цінний лист та накладну № 3960502629462 від 20.10.2023 року (а.с.8, зворотній бік). Однак, відповідачі згадані вище вимоги проігнорували, грошові кошти у розмірі 250 000 грн. позивачу не повернули, договір позики та договір поруки у встановлений строк та спосіб не виконали. Відповідно до статті 16\~Цивільного процесуального кодексу України,\~сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. У цивільному процесуальному законодавстві немає визначеного поняття досудового врегулювання спору. У юридичній практиці застосування юридичних термінів використовується поняття досудового порядку врегулювання спорів. Форма досудового врегулювання чітко не прописана законодавцем. У кожній конкретній сфері правового регулювання в законодавстві можуть бути окремі положення щодо досудового врегулювання спору як альтернативі звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання відповідачами своїх зобов`язань, що випливають з договору позики та договору поруки, у зв`язку із чим суд вважає вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором позики від 04.08.2022 року законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 2 800 грн. 00 коп. з кожного відповідача, який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved