Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~заявник звернувся\~до суду\~із заявою,\~у якій\~просив суд\~встановити юридичний\~факт,\~а саме,\~що [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~КА671548,\~виданий Галицьким\~РВ ЛМУ\~УМВС України\~у Львівській\~області 24\~листопада 1997\~року)\~та [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~КА186448,\~виданий Франківським\~РВ УМВС\~України у\~Львівській області\~03 липня 1996 року) є чоловіком і дружиною. Встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , КА671548, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 24 листопада 1997 року) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) є батьком і донькою. Встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , КА671548, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 24 листопада 1997 року) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) є батьком і донькою. Встановити факт належності [PERSON] (при народженні [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] ) таких правовстановлюючих документів: Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16292584 від 16.10.2007 року; Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №553884 від 04 лютого 2008 року; Реєстраційного посвідчення від 28.10.2002 року серії [NUMBER] ; Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №097209 від 15 січня 2004 року; Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №133698 від 18 грудня 2012 року; Свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] ; Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . Мотивував свою заяву тим, що [PERSON] , на праві спільної сумісної власності є власником такого нерухомого та рухомого майна: 1. Об`єкта незавершеного будівництва у Львівській обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул.\~Білозора, 3, з реєстраційним номером 19836431, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16292584 від 16.10.2007 року. 2. Земельної ділянки площею 0,1000 га у с. Сокільники Сокільницької сільської ради Пустомитівського району львівської області згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №553884 від 04 лютого 2008 року. 3. Будівлі майстерні А-1 нежитловою площею 548,8 м2 у [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 28.10.2002 року серії [NUMBER] . 4. Земельної ділянки площею 0,3378 га у [ADDRESS] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №097209 від 15 січня 2004 року. 5. Земельної ділянки площею 0,1149 га у [ADDRESS] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №133698 від 18 грудня 2012 року. 6. ТЗ Volkswagen Passat, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . 7. ТЗ Nissan Murano, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . Бажаючи здійснити дарування вищевказаного майна своїм донькам - [PERSON] та [PERSON] , заявник звернувся до Приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Вібли Ілони Юріївни. Однак нотаріусом було роз`яснено неможливість посвідчення договору дарування із застосуванням нульової ставки податку на доходи фізичних осіб, оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] (зараз - [PERSON] ) від 15 вересня 1973 року серії [NUMBER] та у свідоцтві про народження [PERSON] (зараз - [PERSON] ) від 06 січня 1979 року серії [NUMBER] зазначено прізвище батька як « [PERSON] », тоді як у зв`язку з отриманням паспорта громадянами України (після розпаду СРСР) прізвище заявника записане як « [PERSON] ». Зважаючи на це, нотаріусом було роз`яснено, що для підтвердження факту родинних відносин, а саме того, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] , а також є чоловіком [PERSON] , їм необхідно звернутись до місцевого суду для встановлення факту родинних відносин. Зважаючи на те, що при народженні прізвище [PERSON] записане, то як « [PERSON] », то як « [PERSON] », тому є необхідність також визнати правовстановлюючі документи, а саме: Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16292584 від 16.10.2007 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №553884 від 04 лютого 2008 року. Реєстраційне посвідчення від 28.10.2002 року серії [NUMBER] . Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №097209 від 15 січня 2004 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №133698 від 18 грудня 2012 року. Свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] - такими, що належать громадянину [PERSON] (при народженні [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] ). З огляду на вказане, просив задовольнити вимоги заяви. В судове засідання не з`явився. 12.02.2024 року представник заявника подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали, просили їх задоволити. Позиція заінтересованої\~особи 1\~ [PERSON] :\~ на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності за наявними в матеріалах справи матеріалами. Позиція заінтересованої\~особи 2\~ [PERSON] : на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності за наявними в матеріалах справи матеріалами. Позиція заінтересованої\~особи 3\~ [PERSON] : на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності за наявними в матеріалах справи матеріалами. Позиція заінтересованої\~особи 4 приватний нотаріус\~Львівського районного\~нотаріального округу\~Львівської області\~Вібла Ілона\~Юріївна: у судове засідання не з`явилася. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності заявника та заінтересованої особи по наявних у матеріалах справи доказах. Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. 30.01.2024 року ухвала про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Також визначено, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи, які стосуються, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. До такого факту, відповідно до п.1) ч.1ст. 315 ЦПК, відноситься встановлення факту родинних відносин між особами та відповідно до п.6) ч.1ст. 315 ЦПК, відноситься встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995р.«Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться уст. 315 ЦПКі не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання правовстановлюючих документів в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаних документах та встановлення юридичного факту родинних відносин. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Галицьким РВ ЛМУ УМВСУ України у Львівській області 24.11.1997 року, заявник [PERSON] , [INFO] . [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого бюро записів актів громадянського стану від 02.07.1966 року, відповідний запис № 2, записаний російською мовою як « [PERSON] ». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00043183773 від 18 січня 2024 року прізвище [PERSON] записане як « [PERSON] ». Згідно свідоцтво про одруження від 08 січня 1972 року серії [NUMBER] прізвище подружжя після реєстрації одруження записано як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого відділом (бюро) запису актів громадянського стану від 06.01.1979 року відповідний запис №2, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 19.10.2002 року). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого відділом (бюро) запису актів громадянського стану від 15.09.1973 року відповідний запис № 30, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.06.1992 року). З встановлених вище обставин, у суду не виникає сумніву\~про істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. З огляду викладеного, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] і [PERSON] . Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту\~належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 553884, виданого Управлінням земельних ресурсів у Пустомитівському районі Львівської області 04.02.2008 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в с. Сокільники Сокільницької сільської ради. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 097209, виданого Пустомитівським районним відділом земельних ресурсів від 15.01.2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 3378 га для обслуговування майстерні в [ADDRESS] . Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 133698, виданого Управлінням Держкомзему у Пустомитівському районі Львівської області від 18.12.2012 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 1149 га для обслуговування виробничих приміщень в [ADDRESS] . Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16292584 від 16.10.2007 року, Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано за [PERSON] право власності на об`єкт незавершеного будівництва у [ADDRESS] , з реєстраційним номером 19836431. Згідно реєстраційного посвідчення серії [NUMBER] від 28.10.2002 року зареєстровано за [PERSON] право власності на будівлю майстерні А-1 нежитловою площею 548,8 м2 у [ADDRESS] . Згідно свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~серії [NUMBER] \~від 06.05.1999\~року \~транспортний засіб\~маркиVolkswagen Passat, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] , право власності на який зареєстроване за [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 11.11.2020 року транспортний засіб марки Nissan Murano, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] право власності на який зареєстроване за [PERSON] . У постанові від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оскільки державний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку серія\~ЯЕ №\~553884,\~державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серія ЛВ\~№ 097209,\~державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серія ЯМ\~№ 133698,\~витяг про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно\~№ 16292584\~від 16.10.2007\~року,\~реєстраційне посвідчення\~серії [NUMBER] \~від 28.10.2002\~року свідоцтво\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~серії [NUMBER] \~від 06.05.1999\~року на\~транспортний засіб\~маркиVolkswagen Passat, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] видані на ПІБ власника [PERSON] , то суд не вбачає необхідності у встановленні факту належності [PERSON] вищенаведених правовстановлюючих документів. 01 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 911/1278/20 досліджував питання щодо моменту виникнення у особи права власності на транспортний засіб. В даній справі судом встановлено, що системний аналіз положень статей 317, 319, 321 ЦК України, статті 34 Закону України «Про дорожній рух», Порядку № 8 свідчить про те, що такі правові норми визначають не відмінний від статті 334 ЦК України момент виникнення у особи права власності на транспортний засіб, а лише обов`язок власника (тобто,- особи яке вже набула майнові права на вказаний об`єкт) здійснити його реєстрацію. Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що положеннями статті 34 Закону України «Про дорожній рух» та Порядку № 8 регулюються та встановлюються обов`язки власників транспортних засобів та осіб, які використовують їх на законних підставах, зокрема, щодо зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу тощо. Однак реєстрація транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах не впливає на набуття особою права власності на нього. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір купівлі-продажу транспортного засобу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 у справі № 278/3640/18 (провадження № 61-11481 св20), суд аналізуючи положення статті 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», зробив такий висновок: «... правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує». За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція) кожному гарантується право мирно володіти своїм майном.. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При розгляді справ національні суди України застосовують положення Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права, що передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника, то даний юридичний факт має бути встановлений в судовому порядку. Крім того, судом встановлено, що встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином,\~судом встановлено\~належність [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 11.11.2020 року транспортний засіб марки Nissan Murano, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався заявник у своїй заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому вимоги такої підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial