Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дінпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 січня 2019 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 22037000105618, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 49 600 грн, який зобов`язалася повернути до 10 січня 2024 року. Крім того, позичальник зобов`язана сплачувати банку щомісячну комісію за обслуговування кредиту - 3,5% від суми кредиту, 0,001% річних за користування кредитом на строкову заборгованість та 56% річних на прострочену заборгованість за кредитом. Згідно з розрахунком, станом на 12 травня 2021 року загальний розмір заборгованості за вищевказаним кредитним договором становить 82 825,12 грн, який складається з: простроченого кредиту - 49 600 грн, прострочених відсотків - 3 713,12 грн, прострочених комісій - 29 512 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, в якій відповідачу в порядкустатті 178 ЦПК України встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. 09 січня 2023 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмоїстатті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суд не повідомила. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмоїстатті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Частиною першоюстатті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом установлено, що 10 січня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22037000105618, відповідно до якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі (пункт 1.1. договору). Відповідно до пункту 1.2. договору банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 49 600 грн; строк кредитування 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 10 січня 2024 року; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Згідно з пунктом 2.1 платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щорічної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтентних (рівномірних) платежів. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строки та в розмірі встановленому кредитним договором. У той же час, позичальник систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, процентів та комісії. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 12 травня 2021 року, заборгованість за кредитним договором № 22037000105618 від 10 січня 2019 року становить 82 825,12 грн, з яких 9 600 грн - сума простроченого кредиту; 3 713,12 грн - сума прострочених відсотків; 29 512 грн - сума прострочених комісій. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першоїстатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною першоюстатті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із частиною першоюстатті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 82 825,12 грн. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно достатті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимогчастини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першоюстатті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першоюстатті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, кредитний договір № 22037000105618 від 10 січня 2019 року, паспорт споживчого кредиту, заяву-згоду на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб від 10 січня 2019 року, графік платежів, розписку про отримання картки, підписані відповідачем, виписку по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості. Як вбачається із виписки по особовому рахунку відповідача вона користувалася наданими кредитними коштами. При цьому частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростувала, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, частиною п`ятоюстатті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті133 та частиною першою статті141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи наведене, на підставі статей525,526,530,536,612, 625,1048,1049,1054,ЦК України, та

Outcome: approved