Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

17.11.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Відповідач являється батьком позивача, яка на даний час досягла повноліття, проте навчається в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, термін навчання - з 30.09.2022 до 30.06.2026, форма навчання - денна. Позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Позивач навчається на денній формі, а тому не має змоги влаштуватись на роботу та мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до моменту закінчення навчання. Відповідач матеріально їй взагалі не допомагає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісячно. Саме такий розмір аліментів в сумі з матеріальною допомогою, яку вона отримує від матері, відповідатиме її інтересам та зможе забезпечити їй належні умови для проживання та здобуття освіти. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 21.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації та проживання, яка була вказана у позовній заяві, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, судовий виклик повернуто до суду 19.02.2024 за відомостями Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про розгляд справи відповідач повідомлявся через офіційний сайт судової влади України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено у позовній заяві, відповідач є батьком позивача, про що свідчить свідоцтво про народження, де батьком позивачки [PERSON] , [INFO] вказано відповідача [PERSON] (а.с. 2). Позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки №509/06.1.1-16 від 04.09.2023 Донецького національного університету імені Василя Стуса, [PERSON] дійсно є студенткою другого курсу деної форми навчання за державним замовленням, спеціальність 122 Комп`ютерні науки. Період навчання з 30.09.2022 до 30.06.2026 (а.с. 4). На підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2011 відповідача зобов`язано виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% розміру прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно до досягнення повноліття (а.с. 5). Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 19.01.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.6). Позивач потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки витрати по утриманню дочки несе лише її мати, яка не може в повному обсязі на належному рівні забезпечувати основні її потреби. Позивач позбавлена можливості працювати, так як навчається на денній формі і весь час зайнята навчанням. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст.199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що позивачка, будучи дочкою відповідача, навчається в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, на другому курсі, денної форми, факультет комп`ютерні науки, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку допомоги не надає. Крім того відповідачем не доведено, що він як батько позивача не може сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ст.200 СК України з врахуванням положень ст.ст. 181, 184 СК України вибір способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу/заробітку) належить позивачеві. У позовній заяві позивачкою зазначена вимога про стягнення аліментів у частці від доходу у розмірі 1/4 частини. Суд зауважує, що інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача - аліментів в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходів) - на користь позивача, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180-184, 198 - 200 СК України,

Outcome: approved