Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Надвірнянська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2624010100:08:001:0043, загальною площею 0,1200 га. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що на підставі рішення Надвірнянської міської ради від 19.06.2014 № 1801-41/2014 між Надвірнянською міською радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди землі № 16-06/14 від 19.06.2014, згідно якого в оренду передана земельна ділянка для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів, що знаходиться по [ADDRESS] , площею 0.1200 га, кадастровий №2624010100:08:001:0043, терміном до 19.06.2019. На даній земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна- гараж, реєстраційний № 1820073626240, загальною площею 139,1 кв.м. Зазначена земельна ділянка, на якій розташоване нерухоме майно (гараж), є комунальною власністю Надвірнянської міської територіальної громади в особі Надвірнянської міської ради. До Надвірнянської міської ради поступила заява від [PERSON] про припинення дії договору оренди землі № 16-06/14 від 19.06.2014 по [ADDRESS] для обслуговування майстерні по ремонту автомобілів. Вказана заява [PERSON] була розглянута постійною депутатською комісією з питань інвестиційної діяльності, соціально-економічного розвитку, бюджету, фінансів та комунального майна. Згідно договору дарування від 11.06.2019 року власником нерухомого майна (гаража), розташованого по [ADDRESS] став [PERSON] . У зв`язку з цим, позивачем надіслано відповідачу лист-вимогу від 29.08.2019 № 635/04-14/09 про необхідність звернутись до Надвірнянської міської ради з необхідними документами для укладення договору оренди землі. Позивачем було повторно надіслано відповідачу лист-вимогу від 18.09.2019 № 691/04-14/09 про необхідність звернутись до Надвірнянської міської ради з необхідними документами для укладення договору оренди землі. Проте, позивач не надав до Надвірнянської міської ради жодних необхідних документів для укладення договору. Зважаючи на вищенаведене, Надвірнянською міською радою прийнято рішення від 03.10.2019 року №1551-36/2019, згідно з яким припинено дію договору оренди землі №16-06/14 від 19.06.2014, площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів, що знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий №2624010100:08:001:0043, укладеного між Надвірнянською міською радою та [PERSON] , у зв`язку з відчуженням об`єкта нерухомого майна, що знаходиться на цій земельній ділянці [PERSON] . Цим же рішенням [PERSON] надано в оренду дану земельну ділянку на термін 5 років та встановлено орендну плату в розмірі 4% нормативно-грошової оцінки землі. Надвірнянською міською радою відповідачу [PERSON] за останнім відомим тимчасовим місцем проживання ( [ADDRESS] ) надіслано для підписання два примірника договору оренди землі № 11-10/19 від 03.10.2019 з усіма невід`ємними додатками до нього(лист-вимога від 08.11.2019 № 854/04-22/09). Вказані документи були направлені рекомендованою з описом вкладення кореспонденцією. Також Надвірнянською міською радою Андрейчуку А.В. повторно надіслано листа від 16.12.2022 №'831/04-22/09 з вимогою підписати та повернути підписаний примірник договору оренди землі. Проте, незважаючи на неодноразові повідомлення, рішення міської ради та приписи чинного законодавства України, дій з боку відповідача щодо підписання договору оренди землі не було вчинено, а також не направлялось до Надвірнянської міської ради протоколу розбіжностей. Таким чином, договір оренди землі між Надвірнянською міською радоюта Андрейчуком А.В. не укладено, а тому орендна плата за користування вказаною земельною ділянкою не сплачувалась з 2019 року по теперішній час. Таким чином, [PERSON] будучи власником нерухомою майна користується земельною ділянкою, па якій воно розміщене, а Надвірнянська міська рада у встановленому порядку вчинила усі дії для укладення договору оренди землі, направивши його та рішення органу місцевого самоврядування про надання ділянки в оренду другій стороні. Таким чином, дії відповідача щодо не підписання договору оренди землі, є неправомірними, а тому наявні підстави для визнання даного договору укладеним в судовому порядку. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 09.08.2023 року, представник відповідача адвокат Устінський А.В. зазначив, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити. Зазначив, що відповідач заперечує проти укладення договору оренди за запропонованих умовах, позаяк не користується земельною ділянкою у зазначеній міською радою площі. Рішення Надвірнянської міської ради від 03.10.2019 року № 1551-36/2019 є нічим іншим, як волевиявленням власника на укладення договору оренди землі та носить протиправний характер. На його думку договір оренди землі не визначений нормами чинного законодавства як обов`язковий. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. 02.11.2023 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення процедури врегулювання спору за участю судді, закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. 07.12.2023 представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності, оскільки на його думку, позивачем пропущений строк позовної давності. В судовому засіданні представник позивача- адвокат Гуменюк Б.С. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Також зазначив, що відповідач має у власності приміщення гаражу, яке розташоване на спірній земельній ділянці. Позивач звертався до відповідача з метою добровільного укладення договору. Так, відповідачу неодноразово надсилалися листи з пропозицією укласти договір, також надсилалися 2 примірника договору, однак відповідач ухиляється від підписання договору оренди. Також відповідачем сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою наперед, до червня 2024 року, отже дії відповідача свідчать про те, що він фактично користується земельною ділянкою. Рішення про поділ земельної ділянки за заявою відповідача наразі не прийнято. Надані докази відповідачем не спростовані. Щодо зауваження представника відповідача про застосування строку позовної давності зауважив, що у зв`язку з дією вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» перебіг строку позовної давності є зупиненим. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового зсідання були повідомлені. Відповідно до додаткових письмових пояснень від 06.12.2023 та від 06.03.2024 представник відповідача зазначає, що відповідач [PERSON] не користується ділянкою площею 0,12 га, позаяк вона є занадто великою відносно площі гаражу. Відповідачем подано заяви про поділ земельної ділянки, однак, комісія міської ради безпідставно не надає згоди на поділ земельної ділянки, вважає, що підстави такої позиції комісії є відверто надуманими. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення (гаражу), що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 139,1 кв.м, згідно договору дарування від 11.06.2019 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.22). Вказане вище нерухоме майно (гараж) розміщене на земельній ділянці комунальної власності Надвірнянської міської ради, площею 0,1200 га, кадастровий номер 2624010100:08:001:0043, цільове призначення - для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.17-18) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20-21). Згідно договору оренди землі № 16-06/14 від 19.06.2014 року попереднім користувачем вищевказаної земельної ділянки був [PERSON] на підставі рішення Надвірнянської міської ради № 1801041/2014 від 19.06.2014 року. Вид іншого речового права: строкове платне користування (а.с.11-12). Отже, суд приходить до висновку, що згідно договору дарування № 1080 від 11 червня 2019 року відбулося відчуження нерухомого майна (гаражу), що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до обдарованого відповідача [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщене отримане ним в дар нерухоме майно та яка необхідна для обслуговування цього майна. Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій прояв у правилах статті 120\~ЗК України та статті 377 ЦК України, інших положення законодавства. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №910/18560/16. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. У зв`язку з цим, позивачем було надіслано відповідачу лист-вимогу від 29.08.2019 № 635/04-14/09 про необхідність звернутись до Надвірнянської міської ради з необхідними документами для укладення договору оренди землі (а.с.24). 18.09.2019 позивачем було повторно надіслано відповідачу лист-вимогу № 691/04-14/09 щодо необхідності звернутись до Надвірнянської міської ради з необхідними документами для укладення договору оренди землі (а.с.25). Проте, позивач не надав до Надвірнянської міської ради жодних необхідних документів для укладення договору. Рішенням Надвірнянської міської ради від 03жовтня 2019 року №1551-36/2019 «Про визнання таким, що втратило чинність рішення міської ради від 26.06.2019 року № 1493-34/2019 та надання в оренду земельну ділянку площею 0,1200 на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів [PERSON] у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно» відповідачу по справі вирішено надати в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 2624010100:08:001:0043, що розташована за адресою: [ADDRESS] під нежитловою будівлею, з цільовим призначенням\~для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів (а.с.16). Пунктом 5 вказаного рішення було вирішено укласти з [PERSON] договір оренди земельної ділянки на умовах, що визначені цим рішенням та провести його державну реєстрацію у відповідності до вимог чинного законодавства. Матеріали справи містять проект договору оренди землі №11-10/19 від 03.10.2019 року (а.с. 13-14), згідно з п. 1 якого на підставі рішення Надвірнянської міської ради №155-36/2019 від 03.10.2019 року, орендодавець (Надвірнянська міська рада) надає, а орендар ( [PERSON] ) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів, з кадастровим номером 2624010100:08:001:0043, яка розташована на [ADDRESS] . За умовами п. 2 проекту договору в оренду передається\~земельна ділянка\~загальною площею 0,1200 га. Згідно п. 8 проекту договору Договір укладено на 5 (п`ять) років, до 12.06.2024 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно п. 5 договору нормативна грошова оцінка\~земельної\~ділянки\~ станом на 2019 рік складає 378086,13 грн. Вказана вартість також підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 2624010100:08:001:0043 (а.с. 23). Відповідно до п.п. 9-11 проекту договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4 відсотків нормативної грошової оцінки землі за календарний рік. У разі затвердження нової нормативно-грошової оцінки земель м. Надвірна, орендна плата вносить орендарем у цих самих відсотках від нової нормативно-грошової оцінки, яка діє у податковому (звітному) періоді.Розрахунок орендної плати є невід`ємною частиною договору. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації. Орендна плата щорічно індексується на коефіцієнтіндексації нормативно-грошової оцінки землі, у порядку, визначеному Податковим кодексом та іншим законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Згідно копії опису вкладення до цінного листа 12 листопада 2019 року відповідачу [PERSON] супровідним листом було направлено два примірники договору оренди для підписання та копія рішення Надвірнянської міської ради від 03.10.2019 № 1551-36/2019 (а.с. 26). Також Надвірнянською міською радою [PERSON] повторно надіслано листа від 16.12.2022 №831/04-22/09 з вимогою підписати та повернути підписаний примірник договору оренди землі (а.с.27). Проте, вказаний договір оренди відповідач не підписав, а також не направляв до Надвірнянської міської ради протоколу розбіжностей. Таким чином, договір оренди землі між Надвірнянською міською радою та [PERSON] не укладено. 18.09.2023 та 19.10.2023 відповідач подав до Надвірнянської міської ради заяви про надання згоди на поділ земельної ділянки, оскільки він не користується ділянкою площею 0,12 га, позаяк вона є занадто великою відносно площі гаражу (а.с. 74,81). Рішення по вказаним заявам про поділ земельної ділянки станом на момент розгляду справи не прийнято. Листами від 02.09.2022 №05-04/108 та від 17.11.2023 № 03-04/277 повідомлено відповідача про необхідність надання договору оренди земельної ділянки (а.с.55, 99). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2022 року у справі № 348/349/22, яке постановою Івано-Франківського апеляційного суду від26.01.2023 року залишено без змін, позов\~Надвірнянської міської ради\~до\~ [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів - орендної плати за користування земельною ділянкою задоволено. Стягнуто\~із [PERSON] безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, що знаходиться по [ADDRESS] , площею 0,1200 га, кадастровий №2624010100:08:001:0043 в сумі 38\~646,88 грн. на користь Надвірнянської міської ради (а.с. 131-137). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З повідомлення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 2373/6/09-19-24-12-05 від 06.03.2024 вбачається, що від [PERSON] протягом 2023-2024 р.р. за кодом бюджетної класифікації 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) по коду території UA26120070000067596 Надвірнянської ТГ надійшли кошти на загальну суму 86305,08 грн., а саме 14.04.2023-1755,46 грн.; 18.05.2023 -1818,19 грн.; 30.05.2023 -35073,23 грн.: 20.02.2024 47658,20 грн. (а.с.161, 140). Таким чином, відповідачем була сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою навіть наперед, до червня 2024 року, отже дії відповідача свідчать про те, що він фактично користується земельною ділянкою. Дослідивши зібрані у справі докази, та давши їм правову оцінку в сукупності, суд приймає до уваги наступне. Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до положень ч. 5 ст. 16 та ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. За приписами ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, в тому числі і питання регулювання земельних відносин. Статтею 24 вказаного Закону визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Частиною 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно з ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України). В силу ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Статтею 122 Кодексу передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9 ст. 93 ЗК України). У ст. 1 Закону України "Про оренду землі" зазначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 13 зазначеного Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів (ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі"). З аналізу наведених норм матеріального права, які регулюють земельні правовідносини, вбачається, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки в оренду. Так, судом встановлено, що на виконання вимог чинного законодавства України Надвірнянською міською радою 03 жовтня 2019 року було прийнято рішення №1551-36/2019 «Про визнання таким, що втратило чинність рішення міської ради від 26.06.2019 року № 1493-34/2019 та надання в оренду земельну ділянку площею 0,1200 на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів [PERSON] у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно», відповідачу надано земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 2624010100:08:001:0043, за рахунок земель комунальної власності, що розташована на [ADDRESS] під нежитловою будівлею, приміщенням гаражу в оренду строком на 5 років, з цільовим призначенням\~для для будівництва і обслуговування майстерні по ремонту автомобілів, з можливістю укладення договору оренди на новий строк. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Отже, земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 200/606/18). З огляду на викладене, у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. При цьому новий власник будівлі, споруди у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку у визначений законом порядок і спосіб. Таким чином, надання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в оренду шляхом укладення відповідного договору здійснюється на підставі рішення ради, прийнятого за результатами розгляду заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду, поданої відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» та укладення договору оренду є обов`язком користувача земельної ділянки, якщо запропонований договір відповідає типовому договору. Відмова від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України. Отже, оскільки [PERSON] є власником нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 2624010100:08:001:0043, за адресою: [ADDRESS] , власником якої є Надвірнянська міська рада, відтак укладення договору оренди вказаної ділянки є обов`язковим. Статтею 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»\~унормовано, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. За ст. 73 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ст. 6 Закону «Про оренду землі»). Враховуючи вище викладене, для користування землею на умовах оренди в законному руслі, Відповідачу потрібно укласти договір оренди, оскільки, як вказано вище земля передана відповідачу згідно рішення саме в оренду. Оренда ж є користуванням землею, заснованим на договорі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства; договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. ст. 13, 14 Закону «Про оренду землі»). Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства. Таким чином, укладення спірного договору є обов`язковим. За приписами ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами. Відповідно до ст. 638 Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Типова форма договору оренди землі затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03.03.2004 року. Отже, укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним Кодексом України, або за результатами аукціону. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з аналізу вищенаведених законодавчих норм слідує обов`язковість укладення договору оренди земельної ділянки, наданої відповідачу в оренду рішенням органу місцевого самоврядування, оскільки його укладення ґрунтується на вказівці закону (ст. 124 ЗК України, ст.1 Закону України «Про оренду землі») (узгоджується з позицією ВС, викладеною у постанові від 10.04.2019 року у справі №924/857/18). Суд встановив, що проект договору, зміст якого викладений у позовній заяві у двох примірниках надсилався для підписання на адресу відповідача [PERSON] , що підтверджується супровідним листом №854/04-12/09 від 08 листопада 2019 року. Проте, відповідач [PERSON] не уклав з міською радою договір оренди земельної ділянки, не пройшов державну реєстрацію такого договору та фактично користується земельною ділянкою без правових підстав. З аналізу поданого позивачем проекту договору про оренду землі, який надсилався відповідачу та який викладений у позовній заяві, вбачається, що зміст зазначеного договору визначений на основі типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 (зі змінами), та містить усі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України "Про оренду землі". При цьому розмір орендної плати за земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер: 2624010100:08:001:0043, розташовану за адресою: [ADDRESS] , правомірно був визначений позивачем на підставі рішення Надвірнянської міської ради №1551-36/2019 від 03 жовтня 2023 року, та становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності м. Надвірна 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2019 становить -15123,44 грн., станом на 01.01.2022 -16634,62 грн., станом на 01.01.2023- 20935,15 грн., станом на 01.01.2024 -24212,05 грн. (а.с.15, 141- 143) . За таких обставин, враховуючи існування чинного рішення Надвірнянської міської ради №1551-36/2019 «Про визнання таким, що втратило чинність рішення міської ради від 26.06.2019 року № 1493-34/2019 та надання в оренду земельну ділянку площею 0,1200 на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів [PERSON] у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно», наявність прямої вказівки закону щодо обов`язковості укладання договору оренди землі із земель державної або комунальної власності, Надвірнянська міська рада як власник земельної ділянки має право на захист своїх прав шляхом припинення бездоговірного, тобто належно не оформленого права оренди, використання відповідачем [PERSON] земельної ділянки та визнання укладеним договору оренди земельної ділянки згідно прохальної частини позову. Щодо доводів представника відповідача про те, що відповідач фактично не не користується ділянкою площею 0,12 га, позаяк вона є занадто великою відносно площі гаражу, суд зазначає наступне. Суд не вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що відповідач не використовував усю площу земельної ділянки площею 0,1200 га (кадастровий номер кадастровий номер 2624010100:08:001:0043), оскільки вказана земельна ділянка спеціально формувалась органом місцевого самоврядування для обслуговування майстерні по ремонту автомобілів. Вказана земельна ділянка визначена на місцевості, її межі чітко виділені і на місцевості зрозуміло, що земельна ділянка призначена для обслуговування господарської діяльності відповідача, де розташоване його нерухоме майно. Так, 19 березня 2014 року земельна ділянка з кадастровим номером 2624010100:08:001:0043, площею 0,1200 га адресою: [ADDRESS] , була сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі. 22 серпня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Надвірнянською міською радою було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Крім того, рішенням Надвірнянського районного суду від 21.09.2022 року встановлено, що «Відповідно до\~акту обстеження земельної ділянки від 21.12.2021, у ході проведення комісією обстеження земельної ділянки комунальної власності, кадастровий №2624010100:08:001:0043, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] встановлено що земельна ділянка фактично використовується, у приміщенні гаража здійснюється господарська діяльність». При цьому відповідач протилежного не довів. Зокрема, жодними доказами не доведено використання земельної ділянки площею 0,1200 га (кадастровий номер 2624010100:08:001:0043) іншими фізичними чи юридичними особами. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02.06.2020 р. у справі № 922/2417/19. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що у зв`язку з дією вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» перебіг строку позовної давності є зупиненим, а отже стороною позивача не пропущений. Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення у повному обсязі, відтак відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить\~позивача також в повному обсязі підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подачу позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved