Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

12 грудня 2023 року до суду звернулась позивач з позовом у якому просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 20 листопада 2021 року Броварським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного стану у\~Броварському районі\~Київської області\~Центрального міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Київ), актовий запис про шлюб № 813,\~стягнути щомісячно з [PERSON] ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] \~на користь\~ [PERSON] ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] \~що проживає\~за адресою: [ADDRESS] \~аліменти на\~утримання дитини\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частини\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку,\~починаючи з\~дня подачі\~позову до\~суду і\~до досягнення\~дитини повноліття,\~з урахуванням\~того,\~що мінімальний\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку.\~Після розірвання\~шлюбу відновити\~дошлюбне прізвище\~? [PERSON] ?. Свій позов обґрунтовувала тим, що 20 листопада 2021 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Броварському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного стану у\~Броварському районі\~Київської області\~Центрального міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ), актовий запис про шлюб № 813. Від цього шлюбув них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя\~з відповідачем\~не склалося\~через відсутність взаєморозуміння між\~ними,\~розходження поглядів\~на сімейні\~відносини та сімейні обов`язки\~з ведення\~спільного господарства\~та виховання дитини.\~Відповідач влаштовує\~постійні скандали,\~в тому\~числі в\~присутності сторонніх людей\~і в\~громадських місцях,\~що ображає\~її честь\~і гідність.\~Відповідач постійно\~пред`являє позивачуі\~необгрунтовані претензії,\~що робить спільне життя\~нестерпним,\~тому що\~відповідач постійно\~ганьбить,\~ображає її і принижує\~її честь\~і гідність. Від постійних\~суперечок і\~скандалів погіршилося\~її самопочуття,\~вона перебуває в\~стані постійного\~стресу.\~У неї\~порушився сон\~і погіршилася працездатність.\~При цьому\~відповідач не\~бере участі\~матеріально в\~житті сім`ї, не бажає\~влаштуватися на\~постійну роботу\~і весь\~тягар забезпечення\~сім`ї лежить на її\~плечах. Примирення між\~нами не\~можливе,\~оскільки їх\~подальше спільне\~життя і збереження\~шлюбу суперечить\~її інтересам\~та інтересам\~дитини. Суперечки про\~місце проживання\~дитини і\~розподіл спільного\~майна не має. Вони з\~відповідачем разом\~не проживають\~і розлучаємося.\~Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач зазначила,\~що дитині\~повинен бути\~забезпечений належний\~рівень життя, необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку дитини.\~Такий належний\~рівень у\~будь-якому\~разі не\~повинен бути меншим,\~ніж прожитковий\~мінімум. Такий рівень\~позивач одна\~не зможе\~забезпечити,\~тому батько,\~який є\~здоровим та працездатним,\~зможе сплачувати\~аліменти на\~рівні 1/4\~частини з\~усіх видів заробітку (доходу)\~-\~оскільки працює\~в ТОВ\~?Авіа Тех\~Трейд? на\~посаді інженера, та має постійний дохід у розмірі 20000 грн. 14 грудня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами позовного провадження. Призначено проведення судового засідання на 19 лютого 2024 року. Позивач, будучи повідомленою належним чином, в судове засідання не з`явилась. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд, вивчивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 листопада 2021 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у Броварському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного стану у\~Броварському районі\~Київської області\~Центрального міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ), актовий запис про шлюб № 813, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу у подуржжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Угринівською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області, серії [NUMBER] , актовий запис №11. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що на даний час сторонни подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оцінивши досліджені докази, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторонни подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд вважає за можливе розірвати шлюб, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~Про\~практику\~застосування\~судами законодавства\~при\~розгляді справ\~про\~право на\~шлюб,\~розірвання\~шлюбу,\~\~визнанняйого\~недійсним\~та\~поділ\~спільного\~майна\~подружжя\~№ 11\~від 21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією Україниохоронасім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Згідно з ч.2 ст. 51 Конституції України, ст.\~180\~Сімейного\~Кодексу\~України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 76 ЦПК України\~ доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і заперечення учасників справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.2,\~4,\~6\~ст.\~84\~СК\~України дружина,\~з\~якою\~проживає\~дитина,\~має\~право\~на утримання\~від\~чоловіка\~-\~батька\~дитини\~до\~досягнення\~дитиною\~трьох\~років. Право\~на\~утримання вагітна\~дружина,\~а\~також\~дружина,\~з\~якою\~проживає\~дитини,\~має\~незалежно\~від того,\~чи\~вона працює,\~та\~незалежно від\~її\~матеріального становища,\~за\~умови,\~що чоловік\~може\~надавати\~матеріальну\~допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України ?Про судовий збір? , позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, зважаючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved