Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка постійно проживала у [ADDRESS] , а оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, то вона отримала свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану тільки після рішення суду про встановлення факту смерті. Вказує, що вона є спадкоємцем померлої за заповітами і інших спадкоємців за заповітами немає, а після її звернення до приватного нотаріуса ПМНО Полтавської області Башинської Т.В. їй було повідомлено про те, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. На підставі викладеного вона звернулась до суду з цим позовом, в якому просила визначити додатковий строк для подання нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітами після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном на два місяця з моменту набрання рішення суду законної сили. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 28 листопада 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Башинської Т.В. належним чином завіреної копії спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції наявну інформацію у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, підтверджену витягом та/або відповідними актовими записами чи іншими документами про: дітей, матір`ю яких є [PERSON] , [INFO] , батьків [PERSON] , їх імена, по батькові, дати народження, смерті; про перебування [PERSON] у шлюбі на час її смерті. 21 лютого 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій просила задовольнити її позовні вимоги. Від представника відповідача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без участі їх представника та прийняти рішення на розсуд суду згідно вимог діючого законодавства. Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріальної округу Башинська Т.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , повторно виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02 червня 2023 року, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] в місті Маріуполі Донецької області народилась донька [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №1083 (а. с. 12). Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2023 року задоволено заяву [PERSON] та встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Маріуполі Донецької області (а. с. 8-10). Як вбачається зі змісту вказаного рішення, судом було встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Частиною 4 статті 82 ЦК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , повторно виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 23 травня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Маріуполі Донецької області, про що запис поновлено та складено відповідний актовий запис №4 (а. с. 11). Крім того, [PERSON] на випадок її смерті за своє життя зробила розпорядження 31 серпня 2006 року, що належну їй на праві особистої власності частину квартири [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заповітом, який посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Шабадаш Л.С. та зареєстровано в реєстрі за №2514, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №6314007, яке видано 31 серпня 2006 року (а. с. 13). Також [PERSON] на випадок її смерті за своє життя зробила розпорядження 25 липня 2007 року, що все її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось, і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідала [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заповітом, який посвідчено державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Демко М.Л. та зареєстровано в реєстрі за №2-2283, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №10473700, яке видано 25 липня 2007 року (а. с. 14). Матеріалами справи також підтверджено, що відповіддю за вих. №109/01-16 від 02 червня 2023 року на звернення [PERSON] щодо заведення спадкової справи до майна померлої [INFO] її матері [PERSON] було повідомлено про необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 15). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до змісту ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦПК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини шестимісячний строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову до суду про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою статті 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустила встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, [PERSON] , донька померлої [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом. Крім того, з наявних в матеріалах справи документів, у тому числі з наданими Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомостями та витягами з Державного реєстрі актів цивільного стану громадян, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги майна померлої, разом з іншим спадкоємцем першої черги [PERSON] , [INFO] . Також суд бере до уваги, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, дія якого наразі продовжена. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що введення на території України воєнного стану, тимчасова окупація м. Маріуполя Донецької області, зміни в порядку обчислення строків прийняття спадщини, викликані введенням воєнного стану, є обставинами, які перешкодили позивачу своєчасно реалізувати право на прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, позивач пропустив строк прийняття спадщини, та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись до нотаріуса, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначила, що бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір у сумі 1\~073,60 грн. не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved