Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

23\~січня 2024\~року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис №2851 від 20 серпня 2019 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» коштів у рахунок погашення боргових зобов`язань. Про існування зазначеного виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо лише після отримання нею ухвали Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2023 року по справі №731/728/23 щодо заміни правонаступника на ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у спірних боргових зобов`язаннях. Аналогічним чином останній стало відомо і про відкрите приватним виконавцем Клітченко О.А., на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, відповідного виконавчого провадження №60095191. Позивач стверджує, що заявлена у спірному виконавчому напису заборгованість на час вчинення виконавчого напису нотаріуса була спірною, необґрунтованою та безпідставною. Наголосила, що нотаріус під видачі виконавчого напису, у порушення встановлених законом вимог, не повідомляла її, як боржника, про спірну заборгованість, дату її формування, підстави нарахування пені та штрафних санкцій. У зв`язку з цим, на переконання позивача спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Гамзатовоюї А.А. №2851 від 20 серпня 2019 року. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду на 26 лютого 2024 року. Додатково, судом було частково задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, відстрочивши їй сплату судового збору до ухвалення судового рішення по зазначеній цивільній справі. Також, за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Гамзатової А.А. та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. надати суду належно засвідчені копії спірного виконавчого напису нотаріуса №2851, виданого 20 серпня 2019 року, та матеріали виконавчого провадження №60095191 з його примусового виконання. 24 лютого 2024 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. до суду, засобами електронного зв`язку, надійшли матеріали виконавчого провадження №60095191 (а.с. 33-51). З підстав перебування головуючого судді на лікарняному, судове засідання, яке призначалося на 26 лютого 2024 року, було відкладене на 12 березня 2024 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 96). 26 лютого 2024 року позивач звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені нею позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 98). Відповідач ТОВ «ДЕБТ ФОРС» свого представника в судове засідання не направило, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 99), причину своєї неявки до суду не повідомляли. Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином (а.с. 95), причину своєї неявки до суду не повідомляла. Заперечень та пояснень від третьої особи не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Гамзатова А.А. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку. Причину своєї неявки до суду не повідомляла. Заперечень та пояснень від третьої особи не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомили, відзиву не подали, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] , в письмовій формі, було укладено кредитний договір з можливістю перенесення платежу (рахунок) №4154/1822DCLRKPT (а.с. 34 зворот - 35). Відповідно до умов якого ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» надало [PERSON] кошти у (кредит) у сумі - 31\~605, 25 грн у тимчасове платне користування на поточні потреби, де позичальник зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати взяті на себе зобов`язання. Дата повернення кредиту - 17 грудня 2018 року. 09 серпня 2020 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис №2851, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», за період з 22 березня 2018 року по 13 серпня 2019 року, заборгованість за Кредитним договором №4154/1822DCLRKPT від 15 серпня 2014 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] , у загальному розмірі 82\~800, 51 грн, з яких: 25\~701 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 126, 95 грн прострочена заборгованість за комісією; 2\~210 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5\~904, 25 грн строкова заборгованість за сумою кредиту; 426, 69 грн строкова заборгованість за комісією; 48\~431, 62 грн строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача кошти, в розмірі 650 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Таким чином виконавчий напис виданий на загальну суму 83\~450, 51 грн, що підтверджується відповідною копією виконавчого напису (а.с. 35 зворот). З змісту зазначеного виконавчого напису, також, вбачається, що вказане право вимоги належне ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було відступлено на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА». Вказаний виконавчий напис нотаріуса, на підставі заяви представника за довіреністю ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» Кінзерської О.В. (а.с. 33), був пред`явлений до примусового виконання приватному виконавцю Клітченко О.А. У зв`язку з чим, 18 вересня 2019 року приватним виконавцем було відкрите відповідне виконавче провадження №60095191 (а.с. 38), у межах якого проводилися заходи щодо примусового стягнення коштів з боржника [PERSON] (а.с. 39 зворот 40, 41 зворот 42, 44 зворот 45, 48 зворот 49). У подальшому, на підставі ухвали Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2023 року у справі №731/728/23, було замінено сторону стягувача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА» (код ЄДРПОУ 40888017), у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №2851 від 20 серпня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, яким стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» заборгованість за кредитним договором №4154/1822DCLRKPT від 15 серпня 2014 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», у сумі 82\~800 (вісімдесят дві тисячі вісімсот) гривень 51 копійка, на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (код ЄДРПОУ 43577608). На виконання зазначеної ухвали суду, 05 грудня 2013 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., у межах виконавчого провадження №60095191, було видано постанову про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» на ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (а.с. 50 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, скасовано пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким було передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі №910/13233/17 зазначено, що у зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету Міністрів України N662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року в редакції від 29 листопада 2001 року. Вказаною редакцією було передбачено вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином, як на момент вчинення приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. спірного виконавчого напису №2851 від 20 серпня 2019 року, так як і на час розгляду справи, обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором є нотаріальне посвідчення такого договору. Водночас матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що Кредитний договір з можливістю перенесення платежу (рахунок) №4154/1822DCLRKPT від 15 серпня 2014 року, укладений ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] посвідчувався нотаріально. Відомостей про нотаріальне посвідчення згадуваного договору, як у долученій до матеріалів справи копії вказаного Кредитного договору (а.с. 34 зворот 35), так і в самому виконавчому написі (а.с. 35 зворот) не зазначено. Відповідачем вказаний факт також не доведено. Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 по справі №754/9711/14-ц та застосований у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі №137/1666/16-ц. Протягом усього часу розгляду справи в суді стороною відповідача, відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України, з метою отримання спірного виконавчого напису, не було надано суду належних і допустимих доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Броварського нотаріального округу Гамзатовій А.А. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Крім того, стороною відповідача не було надано доказів надсилання стороні позивача досудових вимог про виконання зобов`язань за кредитним договором, що позбавило її процесуальної можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження такої заборгованості. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від установи первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед кредитною установою є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не пересвідчився в отриманні позивачем вимоги первісного стягувача про можливе стягнення заборгованості за Кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд,

Outcome: approved