Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на період навчання та додаткові витрати в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками розірвано 06.07.2006 року. Рішенням суду від 22.09.2022 року стягнуто аліменти з відповідача на користь третьої особи на утримання дочки [PERSON] в розмірі частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 11.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. 12.05.2023 року позивачу виповнилось 18 років, а отже аліменти за рішення суду припинились стягуватись. На даний час позивач навчається на 1 курсі на денній формі навчання у Державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» за спеціальністю «Маркетинг». У зв`язку з навчанням на денній формі позивач не має змоги працевлаштуватися, для того щоб самостійно утримувати себе та забезпечувати належні умови життя та навчання. Позивач навчається на конрактній основі, вартість навчання становить 131600, 00 грн., за кожен семестр 16450, 00 грн. Перші два семестри навчання оплатила матір позивача, а відповідач удобровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Окрім цього, вказує, що потребує додаткових витрат на лікування, оскільки має хронічне захворювання - апотічний дерматит. З даним захворюванням перебуває на обліку у лікаря дерматолога. Отже, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, чим не виконує свій обов`язок як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що визначено ст. 199 СК України, тому звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2023 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила його задвольнити. В судовому засіаднні відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на доводи зазначені у відзиві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечуав проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позову. Допитаний в судовому засіаднні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача, декілька років з нею спілкувалась. Має спільну дитину з відповідачем, який не працює, а вона є єдиним джерелом доходу у сім`ї. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.2005 року, [PERSON] народилась [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати (а.с. 30). Згідно свідоцтва про розфірвання шлюбу серї [NUMBER] від 06.07.2006 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 06.07.2006 рок урозірвано (а.с. 32). Мати позивача [PERSON] 02.08.2008 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації якого взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 34). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.2022 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 11.05.20022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 35-36). 03.09.2022 року між Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» та [PERSON] укладено договір №223218 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівці, відповідно до якого здобувачем освіти є [PERSON] , формую здобуття освіти є денна форма, спеціалізація - маркетинг (а.с. 37-38). Згідно п. 1 розділу ІІІ вказаного договору, загагальна вартість плаьтної осітньої послуги за весь строк навчання становить 131600, 00 грн. 05.09.2022 року між Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» та [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] укладено договір №223218 про навчання у закладі вищої освіти (39-40). Згідно довідки Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана від 29.05.2023 року №5082, позивач [PERSON] є студенткою 1 курсу маркетингу Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, денної форми навчання, час закінчення університету 15.07.2026 року (а.с. 79). Також позивач, зазначає, що потребує додаткових витрат на лікування, оскільки має хронічне захворювання апотічний дерматит, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено консультативний висновок алерголога (а.с. 66), огляд дерматолога (а.с. 67), консультацію дерматолога (а.с. 68), квитанцію (а.с. 69), акт надання послуг (а.с. 70), висновок лікаря (а.с. 71, 72,74,75,76). З довідки Пенсійного фонду України щодо застрахованої особи [PERSON] за 2023 рік вбачається, що відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо відповідача в Реєстрі застрахованих осіб становлять - 0, 00 грн. (а.с. 95). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.2012 року вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 96). Позивач як на підставу своїх позовних вимог вказує на невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199 СК України. Відповідач заперечує сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відтак суд встановив, що між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати до досягнення двадцяти трьох років свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи спір суд виходить з наступних мотивів. Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного кодексу України, а саме Главою 16 Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Так, у відповідності до норм ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже суд встановив, що позивач є повнолітньою донькою відповідача по справі, яка продовжує навчання і в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. В силу положень ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу Судом встановлено, що позивач перебуває на утриманні свої матері [PERSON] . Звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів відповідно до ст. 199 СК України, на думку суду свідчить, про те, що відповідач не виконує свого обов`язку з утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Беручи до уваги те, що [PERSON] продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не виконує обов`язку щодо її утримання, як такого, що навчається, хоча відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має можливість працювати та надавати повнолітній доньці допомогу, пов`язану із навчанням. Також відсутні дані про те, що він не має можливості надавати саме допомогу в розмірі частики від його доходу, тому суд вважає, що на відповідача можна покласти обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, задовільний стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище. Разом з тим судом враховано розмір витрат позивача, пов`язаних безпосередньо з навчанням та потреби дитини, які необхідні для забезпечення її повноцінного та гармонійного розвитку та беручи до уваги передбачений законодавством обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дитину в період її навчання, суд приходить до висновку, що у відповідача [PERSON] є встановлений законодавством обов`язок та фактична можливість надання матеріального утримання повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Щодо твердження відповідача про відсудність доходу судом не приймається, оскільки позивачем заявлено до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу, а не у твердій грошовій формі, і за вказаних обставин розмір аліментів може змінюватись як у більшу, так і в меншу сторону, враховуючи розмір доходу відповідача, що є найменш обтяжливим для відповідача на думку суду. Отже, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, визначений позивачем у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення належного утримання повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання, а тому позов в частині стягнення аліментів, на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.06.2023 року і до припинення нею навчання, чи до досягнення дитиною 23 річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення ж додаткових витрат на повнолітню дитину законом не передбачено. Отже, позовна вимога [PERSON] про стягнення додаткових витрат не грунтується на законі, а тому в цій частині необхідно відмовити.

Outcome: partial