Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.01.2023 між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем було укладено кредитний договір №00-6551294, шляхом підписання електронним цифровим підписом Позичальника. За умовами цього договору Кредитодавець надав Позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 25.07.2023 між ТОВ «Качай гроші» та позивачем було укладено договір факторингу №25072023, за умовами якого до позивача перейшли Права Вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі Боржників, в тому числі й до відповідача, на суму 17965,44 грн., з яких: 5040,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12925,44 грн. - сума заборгованості за відсотками. При цьому, позивач вказує, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося, відповідач, у свою чергу, не здійснював жодного платежу на погашення заборгованості а ні на користь позивача, а ні на користь первісного кредитора. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі та судові витрати. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позову з додатками відповідачка отримала 09.02.2024, що стверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.36). 21.02.2024 через канцелярію суду відповідачка подала заяву, у якій зазначила, що не має змоги подати відзив на позовну заяву та погоджується з сумою 6370,60, з яких 5040 грн. - тіло кредиту, 1330,60 грн. - проценти за користування кредитом в період користування 20 діб, що зазначено в особистому кабінеті. Разом з тим, факт отримання нею коштів позивачем не доведено та не підтверджено жодним первинним документом. Проценти, починаючи з 21 дня є неустойкою, нарахування якої заборонено на період дії воєнного стану. Тому просить відмовити позивачу в частині стягнення з неї процентів (неустойки) поза строком користування 20 діб, оскільки розмір цієї неустойки значно перевищує суму основного зобов`язання; відповідачка доглядає за особою - інвалідом, з доходів має лише соціальні виплати по догляду за інвалідом (а.с.37-38). Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 18 січня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-6551294 (а.с. 6-11). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п. 7.10. та п.8 кредитного договору «реквізити та підписи сторін». Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати і повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. За пунктом 2.2. вказаного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку у сумі 5040,00 грн. на карту Позичальника № останні цифри 8269, емітовану банком України. Відповідно до положень Договору, Паспорту споживчого кредиту (а.с.10) сторони узгодили, що [PERSON] , як позичальник, отримала кошти у розмірі 5040,00 грн, строком на 120 днів, терміном до 18 травня 2023 року або достроково; тип процентної ставки - фіксована; знижена процентна ставка 1,32 % за кожен день користування кредитом (перші 20 днів); стандартна процентна ставка 2,20% за кожен день користування кредитом (з 21-го дня по дату повернення), орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 4977,70%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 17458,56 грн. (п.п.1.2-1.7 Договору, п.3,4 Паспорту споживчого кредиту). 25.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Качай гроші» був укладений договір факторингу № 25072023, за умовами якого ТОВ «Качай гроші» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.12-13). 25.07.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Качай гроші» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників кількістю 4261 за вищевказаним договором факторингу (а.с.14). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 00-6551294 станом на дату відступлення Прав вимоги - 25.07.2023 становить 17965,44 грн., з яких: 5040 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12925,44 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.15). Така ж сума заборгованості та її складові наведені у детальному розрахунку заборгованості станом на 25.07.2023 (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, матеріалами справи підтверджується, що 18.01.2023 між ТОВ Качай гроші» та [PERSON] укладений кредитний договір № 00-6551294 в електронній формі і який також підписаний відповідачкою шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою (кредитом), розмір і тип процентної ставки. Договір кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Відповідачка не надала жодного доказу того, що належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, які мав первісний кредитор. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оцінюючи доводи відповідачки про відсутність підстав для стягнення заявленої суми заборгованості, наведені у заяві від 21.02.2024, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Твердження відповідача про те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту отримання коштів відповідачем, є необґрунтованими враховуючи наступне. Так, вищевказаним кредитним договором передбачено, що кредит надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника, наданий клієнтом. Відповідачкою не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачка не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Сама ж відповідачка надала суду роздруківку з особистого кабінету (додаток№1) у якій міститься «історія кредитів»: Договір 00-6551294, сума 5040 грн., дата видачі: 18.01.2023, період користування - 20 днів (а.с.40). Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором, а взяті на себе зобов`язання відповідачка не виконала, у передбачені договором строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 5040 грн. та заборгованість за відсотками. Стосовно розміру відсотків за користування кредитом судом встановлено таке. З детального розрахунку заборгованості вбачається, що позикодавцем з 21 дня користування позикою, а в подальшому ще сім разів здійснено донарахування відсотків, у зв`язку з чим розмір заборгованості по відсоткам збільшився до 12925,24 грн. Такий розмір відсотків суперечить умовами укладеного сторонами договору. Так, умовами договору визначено розмір відсотків за двома видами процентної ставками за весь період користування кредитом - 12418,56 грн., із застосуванням відсоткової ставки у 1,32% у перші 20 днів користування кредитом та 2,2% після 20 дня користування кредитом та до 18 травня 2023 року. Отже, за умовами укладеного кредитного договору розмір відсотків за користування кредитними коштами складає: 5040х1,32х20=1330,56 грн. за перші 20 днів користування кредитом; 5040х2,2%х100=11087 грн. з 21 дня користування кредитом та до 18 травня 2023 року, а разом - 12417,56 грн. Стосовно тверджень відповідачки про те, що проценти є неустойкою, стягнення якої заборонено на період дії воєнного стану, суд зазначає, що такі доводи суперечать змісту укладеного договору. При цьому, відповідачкою не заявлялися вимоги про визнання умов кредитного договору недійсними. Чинним законодавством не передбачено можливості зменшення відсотків у разі, якщо вони перевищують суму основного боргу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Підписуючи кредитний договір та паспорт споживчого кредиту відповідачка ознайомлена з його змістом, зокрема і з п.1.7 Договору, п.4 Паспорту, у яких зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 17458,56 грн. Оскільки умовами укладеного між ТОВ «Качай гроші» та відповідачкою погоджено розмір відсотків за кредитним договором, відповідачкою не заявлялися позовні вимоги про визнання недійсними відповідних умов договору, а позивачем не нараховувалися штрафні санкції, суд вважає вимогу позивача про стягнення відсотків за кредитним договором правомірною та такою, що відповідає змісту укладеного кредитного договору. У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, презумпція правомірності яких не спростована. При цьому, суд звертає увагу на те, що зазначений у вказаному договорі номер телефону [NUMBER] , за допомогою якого здійснювалася ідентифікація [PERSON] , шляхом направлення на зазначений номер одноразового ідентифікатора у вигляді смс-кодів, відповідачка зазначила цей номер як контактний у наданих письмових поясненнях, поданих нею до суду 21.02.2024. Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що вищевказаний номер телефону їй не належить, тому слід прийняти до уваги твердження позивача, що вищевказаний кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надіслано первісними кредиторами на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця. Доводи відповідачки про її матеріальне становище суд відхиляє, оскільки чинним законодавством передбачено лише урахування матеріального становища особи під час вирішення питання про стягнення пені, а не відсотків за користування кредитними коштами. На підставі досліджених доказів судом встановлено факт укладення кредитного договору на умовах, вказаних позивачем, а також факт набуття позивачем права вимоги за кредитним договору; у свою чергу відповідачем не спростовано факт отримання кредитних коштів та не доведено факт належного виконання зобов`язань за кредитним договором. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 17457,56 грн., з яких 5040 грн. - основна сума боргу та 12417,56 грн. - заборгованість за відсотками. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2942,40 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial