Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що вона є інвалідом 3 групи безстроково внаслідок загального захворювання, має повнолітніх сина та доньку, що стверджується свідоцтвами про народження. Вона потребує утримання, оскільки її доходів не вистачає, у зв`язку з чим потребує допомоги від своїх дітей. Враховуючи викладене, вважає, що її діти можуть надавати їй матеріальну допомогу, сплачувати аліменти, але відмовляються це робити, через що вона змушена звернутись до суду до своїх повнолітніх дітей. З підстав, передбачених ст. 202 Сімейного кодексу України просить рішенням суду стягувати з відповідачів аліменти на своє утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно з кожного. 15.02.2024 року у справі було відкрито позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. У встановлений строк відповідачі подали зустрічний позов про звільнення від обов`язку утримувати матір, в якому зазначили, що мати поїхала від них в 2016 році і більше їх життям не цікавилась. Вважають, що вона ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, через що не має права на аліменти від них на своє утримання. З підстав, передбачених ч. 2 ст. 204 Сімейного кодексу України, просили звільнити їх від обов`язку утримувати матір. Позивач по первісному позові та відповідач по зустрічному позову в судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову підтримала повністю та просила їх задовольнити, про задоволення позовних вимогах по зустрічному позові заперечує. Відповідачі по первісному позову та позивачі по зустрічному позову в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву, що заперечують щодо задоволення первісних вимог, їх не визнають та просять суд задовільнити їх позовні вимоги за зустрічною позовною заявою. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушила спір з правовідносин, пов`язаних з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, що врегульовані главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України). [PERSON] є сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.12.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції. [PERSON] є донькою [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.03.2002 року Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 19.11.2019 року Мар`їнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було зареєстровано шлюб [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Позивач, згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ № 845439, виданої 17.08.2021 року обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 м. Маріуполь, є інвалідом 3 групи безстроково за загальним захворюванням, отже є непрацездатною особою відповідно до положень статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» . Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, позивачем [PERSON] задекларовано дохід від здійснення незалежної професійної діяльності у розмірі 3000 грн. за рік. Згідно довідки про доходи № 0750 7871 0383 1760, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Курахове) і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2760 грн. на місяць. Відповідно до частини 1 статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. З аналізу вказаної норми закону слідує, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Аналогічні положення містить норма ч. 3 ст. 75 СК України, згідно якої непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III груп. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19). Тобто, аналізуючи докази, судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , є непрацездатною особою внаслідок інвалідності та потребує матеріальної допомоги. Разом з тим суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Позивачами за зустріним позовом [PERSON] та [PERSON] в позовній заяві зазначаєтся, що їх мати [PERSON] , починаючи з 2016 року ухилялася від виконання батьківських обов`язків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Так, допитана в судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги визнала частково та не заперечувала, що в квітні 2016 році вона поїхала до іншого міста Донецької області, де залишилась жити, пізніше вона там одружилась та в неї з`явилась нова сім`я. Однак, вважає, що дітей напризволяще не кидала, а залишила їх проживати з батьком, оскільки вдома їм було комфортніше. Сталий зв`язок з дітьми вона дійсно не підтримувала, оскільки в той час в неї були складні життєві обставини, вона втратила роботу. Також через початок антитерористичної операції, яка проходила в той час на території Донецької області, її моральний стан був дуже пригнічений, також було поганим її самопочуття через її хворобу. Матеріальної допомоги на утримання дітей вона дійсно не надавала, оскільки не мала такої можливості через маленьку заробітну плату. Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до приписів частини 1 статті 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , суд приходить до висновку, що [PERSON] ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовити, зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] задовольнити повністю, звільнивши їх від обов`язку утримувати матір. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 75, 150, 180, 202, 204 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved