Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.02.2024 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти, сплачені за договором про надання послуг від 31.03.2023, у розмірі 97 600,00 грн.; 700,00 доларів США (що еквівалентно 25 592,00 грн. за курсом НБУ станом на 31.03.2023); три проценти річних у розмірі 556,27 грн. ; три проценти річних у розмірі 4,14 долари США (що еквівалентно 151,36 грн. за курсом НБУ станом на 31.03.2023); інфляційні втрати у розмірі 470,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 243,63 грн. 15.02.2024 представник позивача - адвокат Муравський О.В., звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 10 200,00 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що з метою забезпечення представництва інтересів позивача в суді у вказаній справі та надання інших видів правової допомоги між позивачем [PERSON] та адвокатом Муравським О.В. було укладено Договір про надання правової допомоги № 24/5-2023 від 24.05.2023, вартість послуг за яким складає 10 200,00 грн., що підтверджується відповідними документами. Таким чином, судові витрати, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи №756/10533/23 складають 10 200,00 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідача. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Зважаючи на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.02.2024 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти, сплачені за договором про надання послуг від 31.03.2023, у розмірі 97 600,00 грн.; 700,00 доларів США (що еквівалентно 25 592,00 грн. за курсом НБУ станом на 31.03.2023); три проценти річних у розмірі 556,27 грн. ; три проценти річних у розмірі 4,14 долари США (що еквівалентно 151,36 грн. за курсом НБУ станом на 31.03.2023); інфляційні втрати у розмірі 470,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 243,63 грн. За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2023 між позивачем [PERSON] та адвокатом Муравським О.В. було укладено Договір про надання правової допомоги № 24/5-2023. Пунктом 7 вказаного договору передбачено, що клієнт за організацію надання адвокатом правових (адвокатських) послуг за цим договором, зобов`язаний виплатити йому грошову винагороду гонорар та премію) в сумі, на умовах та в порядку визначених Додатковою угодою до Договору. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 24/5-2023 вартість послуг складає 10 200,00 грн. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 24/5-2023 від 24.05.2023 вартість наданих послуг у цивільній справі № 756/10533/23 складає 10 200,00 грн. Вказана сума сплачена позивачем, що підтверджується платіжними документами № 137758042 від 24.05.2023 на суму 3 700,00 грн.; № 142389738 від 07.07.2023 на суму 4 000,00 грн. та № 152445645 від 09.10.2023 на суму 2 500,00 грн. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Судом встановлено, що у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, судові засідання у справі не призначались, тобто фактично правова допомога, яка надавалась позивачу, полягала у складанні процесуальних документів. Крім того, згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду від 02.02.2024 було частково задоволено позовні вимоги позивача, а тому витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 9 316,68 грн.

Outcome: partial