Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

\~ 22\~грудня 2023\~року\~ позивач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Інвестохіллс\~Веста» звернувся до суду з позовом\~про стягнення з [PERSON] 3 % річних від простроченої суми в розмірі 71 536,21 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що між позичальником [PERSON] та АКБ "Форум" 12.09.2007 був укладений Кредитний договір № 0268/07/26-Z за умовами\~якого банк\~надав \~позичальнику кредит\~у розмірі\~50\~000\~тисяч доларів\~зі сплатою\~15\~ річних. 22.01.2010 рішенням Мукачівського міськрайонного суду по справі № 2-115/10 стягнуто з [PERSON] 365 669,58 (триста шістдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять доларів 58 центів) заборгованості за Кредитним договором та 1700,00 (Одна тисяча сімсот) гривень судового збору та 120 (сто двадцять) гривень на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0268/07/26-Z від 12.09.2007 року. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.08.2020 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у справі № 2-115/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Форум до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0268/07/26-Z від 12.09.2007 року відносно відповідача (боржника) [PERSON] . Посилається, що вказане рішення на даний час залишається не виконаним, то позивач просить у відповідності до ст.625 ЦК України зобов`язати відповідача відшкодувати заборгованість у вигляді 3 % річних від простроченої суми в розмірі 71 536,21 гривень та судовий збір. Ухвалою суду від 08.01.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. 23.02.2024 року представник відповідача подав письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. \~ \~ Судом встановлено, що між [PERSON] та АКБ "Форум" 12.09.2007 був укладений Кредитний договір № 0268/07/26-Z, за умовами\~якого банк\~надав \~позичальнику кредит\~у розмірі\~50\~000\~тисяч доларів\~зі сплатою\~15\~ річних (а.с.5-6). 22.01.2010 рішенням Мукачівського міськрайонного суду по справі № 2-115/10 стягнуто з [PERSON] 365 669,58 (триста шістдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять доларів 58 центів) заборгованості за Кредитним договором, 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень судового збору та 120 (сто двадцять) гривень на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.7). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.08.2020 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у справі № 2-115/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Форум до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0268/07/26-Z від 12.09.2007 року відносно відповідача (боржника) [PERSON] (а.с.8). У відповідності з частиною другою\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом відповідач в порушення статей\~1048-1050,\~1054 Цивільного кодексу України\~не виконав, внаслідок чого позивачем було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується рішенням суду від 22.01.2010 року. У вищевказаному судовому рішенні заборгованість за кредитним договором була визначена у повному обсязі, тому кредитор має право на отримання гарантій внаслідок неналежного виконання зобов`язання, у порядку визначеному частиною другою статті 625 ЦК України. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію (яка продубльована в наступних за нею постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 675/869/16-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 155/1315/15-ц та ін.) про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, основна сума заборгованості з 22.01.2010 року до 15.11.2023 року складає 365669,58 грн., саме від даної суми розраховані 3 % річних ( а.с. 4). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 71 536,21 гривень за період з 15.11.2020 року по 15.11.2023 рік, нарахованих на підставі\~ст. 625 Цивільного кодексу України, за невиконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2010 року. Згідно з частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних\~втрат на\~суму боргу\~та 3\~%\~річних відповідно\~до статті\~625\~ЦК України\~є мірою\~відповідальності боржника\~за прострочення\~грошового зобов`язання,\~оскільки виступають\~способом захисту\~майнового права\~та інтересу,\~який полягає\~у відшкодуванні\~матеріальних втрат\~кредитора від\~знецінення грошових\~коштів унаслідок\~інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такий висновок сформульований, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №\~\~922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Так, відповідно до частини другої\~статті 625\~Цивільного кодексу\~України боржник зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Разом з тим, суду не надано доказів наявності у відповідача невиконаного зобов`язання за кредитним договором в сумі 365 669,58 гривень. Наведені у ст. 625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати за своєю правовою природою є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова ВГСУ від 13.12.2016 року у справі № 916/1405/16). Відтак, позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, що є необхідним для застосування даного виду цивільно-правової відповідальності: 1)протиправність поведінки відповідачів; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками позивача; 4) вини відповідачів. Так, в поданій позивачем позовній заяві позивач вказує, що на даний час рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.01.2010 року не виконано боржником, однак не вказує жодної причини з якої воно не виконується, не вказує чи на даний час дане рішення перебуває на примусовому виконанні. Крім того, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація чи звертався позивач до примусового виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.02.2010 року. Як вбачається з ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 20.10.2020 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста»» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №2-115/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Відтак, невиконане грошове зобов`язання, на яке позивач просить нарахувати 3 проценти річних, є не зобов`язанням за кредитним договором № 0268/07/26-Z від 12.09.2007 року, а є зобов`язанням, встановленим рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.02.2010, дані про виконання якого матеріали справи не містять. При обрахунку 3 процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у судовому рішенні. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеній судовому рішенні у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц. При цьому враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18 індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень\~Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"\~у наступному місяці; якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2\~статті 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) спостерігалася інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто відбулося дефляція). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18. \~Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, відповідно до частин першої, шостої та сьомої\~статті 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом. При цьому, саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення його прав, яке, на його думку, полягає в невиконанні зобов`язань. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). \~З огляду на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста», а тому згідно положень\~ст.141 ЦПК України\~не підлягають стягненню з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу у справі на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed