Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюб, який був укладений 17 вересня 1999 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за актовим записом № 22, розпався і зберегти його неможливо. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 17 вересня 1999 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за актовим записом № 22 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.11), який проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2023 року, по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті, на час розгляду справи проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 2 України ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову щодо вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп, тому оплату судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп, відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України, необхідно покласти на відповідача, та стягнути з нього судовий збір у вказаному розмірі в дохід держави.

Outcome: approved