Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу 07.02.2023 року. В обгрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 05.11.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області. Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя, непорозуміння один одного. На час пред`явлення позову сторони не проживали разом пів року, шлюбних стосунків не підтримують, сім`я розпалася остаточно, примирення є неможливим, все вищезазначене призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В зв`язку з вищевикладеним просить позовні вимоги задовольнити. 09.02.2023 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте електронною поштою направила заяву про розгляд справи без її присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у випадку якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 05.11.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області., про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 98, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.06). В період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Подальше спільне життя є неможливим, а збереження шлюбу буде суперечити волі сторін. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », що є її правом. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір, що становить 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved