Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

05 квітня 2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив: - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість в розмірі 26557,74 дол. США, з яких: за кредитом - 16639,20 дол. США, за відсотками - 9918,54 дол. США. - стягнути з відповідачів на користь банку витрати по сплаті судового збору в сумі 10711,21 грн. Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами. 25 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» як кредитором та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредиту №44.29-48-1000/А, за умовами якого позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 27807,00 дол. США. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] обумовлену договору суму кредиту, однак позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 24 лютого 2017 року має прострочену заборгованість у загальному розмірі 26557,74 дол. США, з яких: за кредитом - 16639,20 дол. США, за відсотками - 9918,54 дол. США. Виконання кредитного зобов`язання за договором №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року забезпечено порукою. Так, за Договором поруки №44.02-13-929/А. від 25 липня 2008 року, відповідачка [PERSON] поручилася за виконання [PERSON] обов`язків, які виникли на підставі Основного договору. Таким чином, відповідачі є солідарними боржниками за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року, оскільки поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі що й боржник. Банк направив відповідачам вимогу про досудове врегулювання спору, яка залишилася без реагування. Зважаючи на невиконання [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредиту, позивач звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів про стягнення заборгованості та відсотків за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.04.2017 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 03 травня 2017 року відкрито провадження в справі та призначено до судового розгляду. 19 червня 2018 року представник відповідача [PERSON] подав клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог. 30 вересня 2019 року представник позивача подав відзив на клопотання про застосування строків позовної давності. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року позивача - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у справі замінено на Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Повідомив, що АТ «АЛЬФА-БАНК» з 01 грудня 2022 року змінило найменування на АТ «СЕНС БАНК». Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог до суду не надійшло. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» як кредитором та [PERSON] як позичальником укладено Договір кредиту №44.29-48-1000/А на купівлю автотранспортних засобів. За умовами п. 1.1 Договору кредиту, кредитор надав позичальнику у користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання грошових кошти у сумі 27807,00 дол. США зі сплатою 9,99% річних та порядком погашення заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 24 липня 2015 року. Кредит надано для оплати придбаного автомобіля марки Volkswagen модель T5 Multivan, 2008 р. випуску, згідно з договором купівлі-продажу №811856 від 17 липня 2008 року (п. 1.2. Договору кредиту). Відповідно до п. 2.3. Договору кредиту, моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: кредиту, нарахованих процентів та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з цього договору. Відповідно до п. 3.2.3. Договору кредиту, кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі: - затримання позичальником сплати частини кредиту та/ або процентів щонайменше на один календарний місяць; або - перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків; або - якщо позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язання, згідно з п. 3.2.2. цього Договору, не дасть таких засобів (шляхом укладення відповідного договору) або запропоновані засоби не влаштовують кредитора; або - якщо позичальник не погодиться із запропонованим розміром процентів, згідно з п. 2.6. цього Договору; або - якщо обставини, визначені п. 5.1. цього Договору, будуть діяти протягом більше як одного місяця; - у разі порушення позичальником обов`язків, встановлених договором застави, та/ або Додатковим договором, та/ або Договором страхування, або у разі припинення цих договорів. Згідно з п. 3.3.8., 3.3.9 Договору кредиту, позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора згідно з п. 3.2.3. цього Договору про невиконання вимог п. 3.2.3.1 - 3.2.3.6 цього Договору, повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього Договору. За умовами п. 1.3. Договору кредиту, в якості забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони уклали: - з [PERSON] . Договір застави транспортного засобу визначеного п.1.2. Договору кредиту заставною вартістю 331492,00 грн., що на день укладення договору становить 68450,48 дол. США. - в якості додаткового забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, договір поруки з [PERSON] . Так, 25 липня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» як кредитором, [PERSON] як позичальником та [PERSON] як поручителем укладено Договір поруки №44.02-13-929/А. За умовами п. 1.1. Договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року, та Договору відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-1001/Астр від 25 липня 2008 року. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки, поручитель ознайомлений з умовами Договорів кредиту, жодних заперечень, а також непорозумінь їх положень немає. Згідно з п. 2.1.1. Договору поруки, зміст, розмір, строк та порядок виконання забезпеченого порукою Договору кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року наступний: повернення кредиту в сумі 27807,00 дол. США, з наступним порядком погашення, що визначений договором кредиту та кінцевим терміном повернення всієї суми кредиту, до 24 липня 2015 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту; сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99% річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором кредиту; сплата можливих штрафних санкцій, визначених договору кредиту; відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за Договором кредиту, та збитків, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за Договором кредиту; інші витрати на здійснення забезпеченої порукою вимоги. За умовами п. 3.1. Договору поруки, поручитель зобов`язаний: протягом одного робочого дня, від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов`язання забезпеченого порукою, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування на рахунок кредитора суми невиконаного позичальником зобов`язання; у випадку невиконання позичальником та поручителем зобов`язання забезпеченого порукою відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. 15 березня 2017 року за вих. №Б17.03/10 АТ «Укрсоцбанк» направлено [PERSON] та [PERSON] вимогу про усунення порушень, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року та наявною станом на 24 лютого 2017 року заборгованістю у розмірі 35215,56 дол. США, а саме: за кредитом - 16639,20 дол. США; по відсотках - 9918,54 дол. США; по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 5618,50 дол. США; по пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3039,32 дол. США. При цьому, визначений у вимозі розмір заборгованості узгоджується з долученим до позову розрахунком вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року, станом на 24 лютого 2017 року. Також, згідно Довідки від 24 лютого 2017 року за вих. №10.1-87/3362, [PERSON] за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року в рахунок погашення заборгованості за період з 25 липня 2008 року по 23 лютого 2017 року перерахував 16174,84 дол. США, з них: на погашення основної заборгованості за кредитом - 11167,80 дол. США; відсотків за кредитом - 5007,04 дол. США. За положеннями ч. 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За положенням ч.1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Згідно з заявою на видачу готівки №ав/7786234 від 25 липня 2008 року та квитанції №ав/7786224 від 25 липня 2008 року банк на виконання вимог Договору кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року видав [PERSON] кредит у розмірі 27807,00 дол. США, що еквівалентно 134663,74 грн. (до видачі 125965,71 грн.) Вказане підтверджує, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та відповідно до меморіального ордеру №ав/7850119 від 25 липня 2008 року з метою доплати за автомобіль марки Volkswagen модель T5 Multivan, перерахував «Автохаус Атлант-М» 125967,00 грн. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. За ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням частини першої статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. За змістом статті 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2019 р. Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 р., було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 р. Таким чином, 15 жовтня 2019 р. відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1, 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27 червня 2008 р. «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних кредиторів. Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було змінено найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк», про що були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 01 грудня 2022 Національний банк України на виконання вимог абзацу другого пункту 226 глави 24 розділу 4 Положення про ліцензування вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», що підтверджено Витягом з державного реєстру банків. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі повного та всебічного дослідження наданих сторонами доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про неналежне виконання [PERSON] кредитного зобов`язання в частині несплати тіла та процентів за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року. Вирішуючи заяву представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності суд виходить з наступного. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Умовами п. 1.1 Договору кредиту, визначено порядок погашення заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 24 липня 2015 року. Графік деталізовано у п.п. 1.1.1. Договору кредиту та у Попередньому розписі сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, підписаного сторонами Договору кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року. При цьому, згідно Довідки від 24 лютого 2017 року за вих. №10.1-87/3362, [PERSON] за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року в рахунок погашення заборгованості за період з 25 липня 2008 року по 23 лютого 2017 року перерахував 16174,84 дол. США, останній платіж здійснено 08 червня 2011 року на суму 600,00 дол. США. Тобто, відповідно до правил ч. 5 ст. 261 ЦК України та п.п. 1.1.1. Договору кредиту, у Банку виникло право вимоги до відповідачів з моменту прострочення встановлених кредитним договором термінів погашення частини кредиту та/ або сплати процентів - більше ніж на 1 місяць, тобто з липня 2011 року. Письмову вимогу (повідомлення) відповідачам Банк направив 17 березня 2017 року, тобто через 6 років після того, як довідався про порушення свого права та виникнення права вимоги на дострокове виконання простроченого зобов`язання. Відповідно до відмітки на поштовому конверті банк звернувся до суду з позовом 03.04.2017 року, тобто з порушення трирічного строку позовної давності, погодженого сторонами. За правилами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись за строковими платежами за основною сумою кредиту (тіло) та процентами за користування кредитом за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року з квітня 2014 року. Відтак, належна до стягнення сума заборгованість за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року за тілом кредиту становить 5299,00 дол. США, а за процентами за користування кредитом за період з квітня 2014 року по 23 лютого 2017 року - 383,6 дол. США. У ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо умовами договору кредиту передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Верховний суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі №6-1455цс17 вказав, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (Такі висновки підтримано у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 №6-981цс16, постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 по справі №6-3087цс 16). Отже, оскільки Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року передбачено, що чергові платежі [PERSON] повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель [PERSON] відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Якщо банк пред`явив вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановлено, що з вимогою до поручителя у судовому порядку банк звернулося 03 квітня 2017 року. За таких обставин, оскільки з 08 червня 2011 року позичальник за основним зобов`язанням припинив погашення кредиту, протягом шести місяців банк повинен був пред`явити вимогу до поручителя, однак до суду звернувся лише 03 квітня 2017 року, то шестимісячний строк, передбачений ст. 559 ЦК України позивачем пропущено, а відповідно, порука [PERSON] перед банком є припиненою, тому позовні вимоги до цього відповідача задоволенню не підлягають. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором кредиту №44.29-48-1000/А від 25 липня 2008 року у розмірі 5682,6 дол. США, з яких тіло кредиту 5299,00 дол. США, проценти за користування кредитом за період з квітня 2014 року по 23 лютого 2017 року 383,6 дол. США. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2303,16 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial