Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, в якому просила визнати договір дарування від 19 вересня 2005 року, яким [PERSON] обдарувала [PERSON] кімнатою площею 13,3 кв. м. в будинку [ADDRESS] недійсним. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] надала [PERSON] земельну ділянку розміром 0,250 га безкоштовно для будівництва будинку. Згодом [PERSON] попросила [PERSON] подарувати їй одну кімнату в будинку для того, щоб [PERSON] розпочала будівництво будинку, на що [PERSON] дала згоду за умови, що [PERSON] поверне спірну кімнату у власність [PERSON] після отримання державного акту, про що склала відповідну розписку. 19.09.2005 року [PERSON] подарувала [PERSON] 23/100 частин вказаного житлового будинку, які складаються із житлової кімнати площею 13,3 кв. м. Після укладення договору дарування [PERSON] не проживала у спірній кімнаті, однак побудувала на земельній ділянці, яка буда надана їй безкоштовно позивачем, два житлових будинку. На вимоги [PERSON] повернути спірну кімнату відповідно до письмової розписки [PERSON] відмовляється повертати спірне житлове приміщення. Посилаючись на ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 722 ЦК України позивач зазначає, що відповідач не прийняла дарунок, та ввела в оману [PERSON] , так як відмовилась повертати у власність позивача спірну кімнату. 15 жовтня 2020 року Малиновським районним судом міста Одеси залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову [PERSON] . 07 червня 2022 року Малиновським районним судом міста Одеси було замінено позивача [PERSON] на її правонаступника [PERSON] у зв`язку із смертю [PERSON] 29 червня 2023 року Малиновським районним судом міста Одеси залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову [PERSON] . Представник позивача у відкритому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у відкритому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначаючи про відсутність у діях [PERSON] введення в оману позивача, так як на спірне житлове приміщення неодноразово було накладено арешт за заявами [PERSON] та третьої особи [PERSON] , що унеможливлює отримання державного акту на землю. Представник третьої особи Линник Л.М. у відкритому судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник третьої особи Матовіцева А.Ю. у відкритому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову зазначивши про те, що позивач вже звертався до суду з позовом при визнання спірного договору недійсним саме з цих підстав, в тому числі. Крім того, після здійснення будівництва житлових будинків [PERSON] замість спірного договору дарування від 19.09.2005 року видано свідоцтво про право власності на 94/100 частин домоволодіння від 12.09.2008 року, що спростовує доводи сторони позивача про відсутність прийняття дарунку з боку відповідача. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України\~ «Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих\~Конституцією України\~та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб. За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до суду наділені, зокрема, фізичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права фактичним обставинам та вимогам закону. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги [PERSON] , як правонаступника [PERSON] \~направлені на визнання недійсним договору дарування частини житлового будинку, який, на думку сторони позивача вчинено під впливом обману. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. посвідчений договір, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] 23/100 частин житлового будинку під [ADDRESS] , якій в цілому розташований на земельній ділянці, площею 557 кв. м. за фактичним використанням ( т. 1 а.с.3). Право власності на 23/100 частки зазначеного домоволодіння зареєстровано за [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН» 10.10.2005 року за № 20782 в кн.:204-65, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на 94/100 частин домоволодіння (т. 2 а. с. 79). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~230\~ЦК України\~якщо одна\~із сторін\~правочину навмисно\~ввела другу\~сторону в\~оману щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення\~(частина\~перша статті\~229\~цього Кодексу),\~такий правочин\~визнається судом\~недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Звертаючись до суду, позивач зазначила, що при укладенні договору дарування від 19.09.2005 року [PERSON] навмисно ввела в оману [PERSON] , так як умовою укладення спірного договору було подальше повернення [PERSON] частини житлового приміщення шляхом вчинення договору дарування на користь [PERSON] , про що свідчить розписка, надана [PERSON] 19.09.2005 року (т. 1 а. с. 16). В ході розгляду справи судом було досліджено матеріали цивільної справи № 1519/2-2109/11, яка перебувала в провадженні Малиновського районного суду міста Одеси за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Із матеріалів вказаної справи вбачається, що в 2009 році [PERSON] звернулася із відповідним позовом до [PERSON] , при цьому, однією із підстав визнання спірного договору дарування недійсним [PERSON] зазначалося саме те, що договір дарування укладався без наміру подарувати відповідачу 23/100 частин житлового будинку, так як [PERSON] пообіцяла, що укладе із [PERSON] договір дарування спірного житлового приміщення після отримання документів на побудований будинок. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16 травня 2011 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Таким чином, питання вчинення договору дарування від 19.09.2005 року під впливом обману з боку [PERSON] з підстав, зазначених стороною позивача було предметом судового розгляду у справі № 1519/2-2109/11, а спір між сторонами вже вирішено, в задоволенні позову відмовлено. Крім того, доказів навмисного введення в оману [PERSON] з боку [PERSON] щодо обставин, які мають істотне значення щодо природи правочину позивачем не надано, що не дає підстав вважати оспорюваний правочин недійсним. Обґрунтовуючи позов, сторона позивача посилається також на те, що [PERSON] не набула права власності на спірне житлове приміщення, так як не прийняла дарунок, та не вселилася у спірне житлове приміщення. На підтвердження вказаних доводів надала акт, складений 05.12.2019 року про проживання [PERSON] та [PERSON] в спірному житловому приміщенні (т. 1 а. с. 15). Вказані доводи позивача спростовуються дослідженими в ході розгляду справи матеріалами справи № 2-640/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору купівлі-продажу, переведення прав та обов`язків покупця, виселення, визнання права власності та позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2009 року у справі № 2-640/09 встановлено, що сторони виконали умови договору, зокрема [PERSON] передала [PERSON] спірне приміщення, яка прийняла його та вселилась із членами своєї сім`ї. Зазначені обставини не заперечуються сторонами, а також підтверджуються судовими повістками, з яких вбачається, що [PERSON] із чоловіком [PERSON] та неповнолітньою дитиною проживають за вищевказаною адресою. У встановленому законом порядку 10.10.2005 року договір був зареєстрований [PERSON] в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», про що був зроблений відповідний запис 204-65. Частиною 5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини,\~встановлені стосовно\~певної особи\~рішенням суду\~у господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~проте можуть\~бути у\~загальному порядку\~спростовані особою,\~яка не\~брала участі\~у справі,\~в якій\~такі обставини\~були встановлені. кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відмовляючи в позові, суд враховує обставини, встановлені рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2009 року у справі № 2-640/09 щодо прийняття [PERSON] дарунку та набуття права власності на спірне житлове приміщення. Отже з урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту того, що [PERSON] навмисно ввела в оману [PERSON] щодо обставин, які мають істотне значення щодо природи правочину, в зв`язку з чим в задоволені позову слід відмовити. Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed