Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Заявник звернувся у Виноградівський районний суд із заявою про усиновлення дитини. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 14.07.2014р. у дружини заявника [PERSON] , (прізвище ім`я по батькові від першого шлюбу [PERSON] ), [INFO] , паспорт № [NUMBER] виданий 30 червня 2023 року органом 2114, КПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] , народилась дочка [PERSON] , [INFO] про що, 22 липня 2014 року Виконавчим комітетом Олешницької сільської радим Виноградівського району Закарпатської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Про факт народження зроблено відповідний актовий запис за № 36 від 22.07.2014 року. Згідно свідоцтва про народження як батько записаний [PERSON] , а мати записана [PERSON] . Дочка дружини має 9 (дев`ять ) років. [INFO] , помер чоловік дружини [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.04.2022р. Обгрунтовуючи свої вимоги заявник вказує, що 26.06.2023р. він уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 червня 2023 року. На даний час він та дружина [PERSON] проживають в [ADDRESS] , разом із дочкою дружини [PERSON] , про що свідчить довідка за № 20.8-07/363 від 27 вересня 2023 року та акт обстеження умов проживання сім`ї №20.8-07/77 від 27 вересня 2023 року. Згідно акту будинок має належні умови проживання, а також, дружина Заявниця має до будинку земельну ділянку площею 0,35 га. Після одруження, він з дружиною виявили спільне бажання та з урахуванням бажання дочки заявниці [PERSON] , яка дуже прив`язалась до заявника, а він прив`язався до неї, прийняли рішення, щоб він усиновив [PERSON] . На підтвердження зазначеного 26.09.2023р. заявник звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу, де надав заяву (згоду), своє бажання удочерити доньку дружини [PERSON] - [INFO] , а також записати себе в книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану батьком із присвоєнням дитині його прізвища і по батькові. Також і дружина [PERSON] підтвердила бажання заявника та 06.09.2023р. надала згоду на усиновлення її чоловіком- заявником по справі, дочки [PERSON] із присвоєння їй прізвища та по батькові чоловіка. Згідно копії витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» заявник є не судимий. Відповідно до висновку про стан здоров`я та інших медичних документів, заявник є здоровий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім того, він є працевлаштований, щомісячно отримує заробітну плату та зможе належно утримувати дочку [PERSON] . Також заявник зазначає, що у грудні 2023р., він звернувся до органу опіки та піклування Виноградівської міської ради із заявою про надання йому висновку щодо доцільності усиновлення дочки дружини [PERSON] і 18.12.2023р., за результатами розгляду його звернення, органом опіки та піклування Виноградівської міської ради надано висновок про доцільність усиновлення заявником [PERSON] малолітньої дочки дружини [PERSON] - [INFO] . За наведених обставин заявник вважає, що він є особою, яка може бути усиновлювачем відповідно до вимог ст.211 ч.1 та ч.3 СК України, оскільки є повнолітньою дієздатною особою, а обставин, визначених в ст.212 СК України, які б перешкоджали йому бути усиновлювачем не має, а відтак вважає, що його бажання про усиновлення дочки дружини не суперечить діючому сімейному законодавству України та відповідає вимогам ст.229 СК України та інтересам самої усиновлюваної дитини. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у заяві та просив такі задоволити, оскільки його бажання усиновити дочку дружини не суперечить діючому сімейному законодавству України та відповідає вимогам ст.229 СК України, а також інтересам самої усиновлюваної дитини; треті особи, які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать судова повістки, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, а відтак, враховуючи, що вони повідомлені належним чином не з`явилися до суду без повідомлення причин, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів. Так, за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами. У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторонни та представники зацікавлених осіб нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах. Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням заявлених вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні. Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає заяву підставною та обґрунтованою, яка підлягає до повного задоволення. Так, статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Сімейного та Цивільного кодексів України. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що 14.07.2014р. у дружини заявника [PERSON] , (прізвище ім`я по батькові від першого шлюбу [PERSON] ) народилась дочка [PERSON] , [INFO] про що, 22.07.2014р. Виконавчим комітетом Олешницької сільської радим Виноградівського району Закарпатської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис за №36 від 22.07.2014р. Згідно свідоцтва про народження як батько записаний [PERSON] , а мати записана [PERSON] . Дочка дружини має 9 (дев`ять ) років. Встановлено, що [INFO] чоловік дружини [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.04.2022р. 26 червня 2023р. заявник [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] ( [PERSON] ), про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 червня 2023 року. На даний час він та дружина [PERSON] проживають в [ADDRESS] , разом із дочкою дружини [PERSON] , про що свідчать дані довідки за № 20.8-07/363 від 27 вересня 2023 року та акту обстеження умов проживання сім`ї № 20.8-07/77 від 27 вересня 2023 року. Згідно акту будинок має належні умови проживання, а також, дружина Заявниця має до будинку земельну ділянку площею 0,35 га. В суді встановлено, що після одруження, заявник з дружиною виявили спільне бажання та з урахуванням бажання дочки заявниці [PERSON] прийняли спільне рішення, що він усиновить [PERSON] , а відтак, 26 вересня 2023 року, заявник звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу, де надав заяву (згоду), своє бажання удочерити доньку дружини [PERSON] , а також записати на себе в книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану батьком із присвоєнням дитині його прізвища і по батькові. Дружина заявника [PERSON] також підтвердила бажання заявника та 06 вересня 2023 року надала згоду на усиновлення її чоловіком дочки [PERSON] із присвоєння їй прізвища та по батькові чоловіка. Згідно копії витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» заявник не є судимий; відповідно до висновку про стан здоров`я та інших медичних документів, заявник є здоровий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; заявник працевлаштований- працює в в/ч [NUMBER] , де він щомісячно отримує заробітну плату та, відповідно, зможе належно утримувати дочку [PERSON] . Окрім того, 18 грудня 2023 року, за результатами розгляду звернення заявника, органом опіки та піклування Виноградівської міської ради видано висновок, згідно якого встановлено доцільність усиновлення заявником [PERSON] малолітньої дочки дружини [PERSON] , [INFO] . За наведених обставин суд вважає, що заявник є особою, яка може бути усиновлювачем відповідно до вимог ст.211 ч.1 та ч.3 СК України, оскільки він є повнолітньою дієздатною особою, а обставин, визначених в ст.212 СК України, які б перешкоджали йому бути усиновлювачем- судом не встановлено. З аналізу статей 229-233 СК України, вбачається, що при усиновленні, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини, а також змінити відомості про місце народження та дату народження дитини, зміни прізвища та по батькові дитини. Дані зміни вносяться до актового запису про народження дитини, яка усиновлена. З моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженнями. Так, згідно положень ч.4 ст.295 ЦК України, встановлено, що прізвище, власне ім`я та по батькові фізичної особи можуть бути змінені в тому числі і у разі її усиновлення. Вказане рішення забезпечить стабільні та гармонійні умови для життя дитини, надасть їй змогу відчути в майбутньому себе повноцінними членом сім`ї та захистить її інтереси. Згідно ч.3 ст.314 ЦПК України, за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Відповідно до ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи про усиновлення відносяться на рахунок заявників. Принцип 6 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН проголошує, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли є можливість, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. На суспільство і на органи публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе турбування про дітей, немаючих сім`ї та про дітей немаючих достатніх засобів до існування. Статтею 20 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН відзначає, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухвалюючи рішення згідно зі статтею 255 ЦПК України та статтею 224 СК України, суд повинен обґрунтовувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення в разі її задоволення в резолютивній частині рішення необхідно навести відомості про заявника (заявників), повністю зазначивши його прізвище, ім`я, по батькові, день місяць і рік народження, а також його громадянство. За наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища імені та по батькові, дати і місця народження відповідно до статей 229-231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва про народження, а до актового запису про народження дитини. Крім того, заявник бажає бути записаними батьком дитини, яку він усиновлює, оскільки це відповідає вимогам ст.229 СК України та інтересам усиновлюваної дитини. Відповідно до ч.4 ст.295 ЦК України прізвище, власне ім`я та по батькові фізичної особи можуть бути змінені в тому числі і у разі її усиновлення. Згідно ч.3 ст.314 ЦПК України, за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Відповідно до ст.232 ч.ч.1,3,4,5 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до ч.1 ст.229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.ч.2-4 ст.231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст.234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно ст.228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Згідно ст. 314 ЦПК України за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до переконання, що таке рішення також забезпечить стабільні та гармонійні умови для життя дочки, надасть їй та заявнику змогу відчути в майбутньому себе повноцінними членом сім`ї та захистить інтереси дочки дружини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст.211-212,218-219,228-231 СК України та

Outcome: approved