Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за спожиту електроенергію в розмірі 78 538,73 грн. В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ ЖОЕК здійснює постачання електричної енергії, на умовах, передбачених публічним договором, який опублікований на офіційному сайті позивача. Фактичне споживання відповідачкою відповідних обсягів електричної енергії та відкриття особового рахунку № [NUMBER] свідчить про її приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному веб-сайті. Оскільки відповідачка, в порушення умов договору, вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, ст.ст. 509, 525, 526, 530 611 ЦК України, у встановлений строк не сплатила в повному обсязі спожиту електричну енергію, що була поставлена позивачем за період з листопада 2022 по січень 2023 року, в зв`язку з чим нею станом на 28 листопада 2023 року утворилась заборгованість\~в розмірі 78 538,73 грн. Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідачка взяті на себе обов`язки щодо сплати за отриману електроенергію не виконує, просить суд позов задовольнити. Представник у поданому відзиві позов не визнав. Представник відповідачки посилаючись на те, що оскільки відповідачка [PERSON] не підписувала будь-яких договорів та не користувалася електроенергією в зв`язку з перебуванням її за межами України з березня 2022 року по 2023 рік, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. У відповіді на відзив представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити оскільки представником відповідачки не наведено тих доводів та не надано тих доказів, які б давали суду підстави для відмови у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві, а також, що під час розгляду справи було встановлено, що майно відповідачки було використано військовими без її дозволу. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є ТОВ ЖОЕК: п.1.1 - Цей Договір про постачання електричної енергії Постачальником універсальних послуг (далі - Договір) є публічним договором приєднання, встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633,\~634,\~641,\~642 ЦК України\~шляхом приєднання споживача до цього договору згідно з заявою-приєднання, яка є Додатком №1 до цього Договору; п.2.1 - за цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Відповідно до абз.5 п.13\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно з п.7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з ч.2\~ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною . Положеннями ч.2\~ст.642 ЦК України\~передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч.1\~ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, наявність правовідносин між сторонами за договорами постачання електричної енергії, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з електропостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків. Як вбачається з наданої представником банківської виписки, відповідачка [PERSON] здійснила оплату електроенергії за 01/2019 згідно рахунку №786 від 31.01.2029 року в розмірі 6 162,70 грн та 348,19 грн. (а.с.81,82). Отже, між сторонами укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Акцептування зазначеного договору відповідачкою відбулося, зокрема шляхом споживання електричної енергії та оплати рахунка постачальника універсальної послуги. Зазначені обставини дають підстави для відхилення судом доводів представника відповідачки, що [PERSON] не укладала з позивачем договору про постачання електричної енергії. Встановлено, що [PERSON] являється власником нежитлового приміщення по [ADDRESS] , зазначена обставина визнана сторонами. Також встановлено, що згідно рахунків за електроенергію №29058 за 11/2022 на суму 25 031,32 грн, №30768 за 12/2022 на суму 25 481,73 грн та №4185 за 01.2023 на суму 30 448,69 грн, а тому загальний борг відповідачки [PERSON] за три місяці складає 78 538,73 грн (а.с.15,18,19,21). Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України Про житлово-комунальні послуги (далі Закон № 2189-VIII) комунальні послуги\~-\~послуги з\~постачання та\~розподілу природного\~газу,\~постачання та\~розподілу електричної\~енергії,\~постачання теплової\~енергії,\~постачання гарячої\~води,\~централізованого водопостачання,\~централізованого водовідведення,\~управління побутовими\~відходами. Відповідно до\~п.6\~ч.\~1\~ст.7\~Закону № 2189-VIII споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що споживач який не використовував об`єкт нерухомості має право не оплачувати вартість отриманої електроенергії лише у випадку відсутності приладів обліку. В інших випадках звільнення від оплати за поставлену електроенергію може бути врегульовано договором. Як вбачається зі змісту Договору №14-1512, такої підстави звільнення споживач від оплати електроенергії як не використання нерухомості не передбачено. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.6\~ч.1\~ст.1\~Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Таким чином, саме на власника майна або на уповноважену ним особу покладається обов`язок по оплаті комунальних послуг. Згідно п.5\~ч.1\~ст.7\~Закону № 2189-VIII споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України\~мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, відповідач заперечуючи факт отримання житлово-комунальних послуг повинен був надати суду докази з яких можливо було б встановити, що таки послуги ним не отримувались. Встановлено, що Новоград-Волинська районна військова адміністрація 18.01.2023 року листом №01-18/202, звернулась до АТ Житомиробленерго про перегляд рішення щодо відключення від електропостачання об`єкта ФОП [PERSON] , який зареєстровано за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з використанням приміщень і споруд в інтересах Міністерства оборони України (а.с.116). У відповіді на запит суду, Звягельська районна військова адміністрація повідомила, що по даному об`єкту з копією рішення ради оборони звернувся представник військової чстини щодо клопотання про не відключення електроенергії, так як там проживають військовослужбовці ЗСУ (а.с.115). У відповіді на запит суду, Житомирська обласна військова адміністрація повідомила, що в її розпорядженні відсутні документи щодо використання приміщення для потреб безпеки та оборони. З вищевикладеного вбачається, що в січні 2023 року приміщенням, яке належить [PERSON] користувались військовослужбовці ЗСУ без її згоди, оскільки матеріали справи не містять доказів, про те, що нею було надано дозвіл на користування її власністю іншій особі. Крім того, АТ Житомиробленерго приймаючи в січні 2023 року рішення про не відключення об`єкта від електропостачання внаслідок виникнення заборгованості за листопад та грудень 2022 року, не повідомила [PERSON] про надходження звернення від Новоград-Волинської районної військової адміністрації щодо користування її власності, не з`ясували правових підстав користування військовими її власністю, чим фактично створило умови для збільшення заборгованості на суму 30 448,69 грн (січень 2023 р). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суді дійшов висновку, що відповідачка має право на зменшення розміру плати на електроенергію лише за січень 2023 року, оскільки доказів, що в листопаді та грудні 2022 року майно, власником якого вона являється, використовувалось без її згоди іншими особами нею не надано, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial