Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 червня 2021 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 25 000 грн. У зв`язку з порушенням умов вищевказаного договору про надання банківських послуг у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 12 201,49 грн. У зв`язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 12 201,49 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 12 201,49 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача [PERSON] надав суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування зазначивши, що анкета-заява не містить жодних даних про те, яку саме картку він отримав, її номер, строк її дії, та розмір наданого кредиту. Не надано відомостей про дату вручення зазначеної картки, повідомлення пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Зазначає, що зі змісту анкети-заяви вбачається, що договір про надання банківських послуг йому не видавався, а оскільки надані Умови і правила надання банківських послуг не містять його підпису, їх не можна вважати складовою частиною укладеного кредитного договору. Посилається, що з наданого позивачем розрахунку не вбачається, яким чином відкритий банком поточний рахунок за його анкетою-заявою стосується платіжної картки, яка є спеціальним платіжним засобом, на яку йому встановлено кредитний ліміт, та яка сума кредитного ліміту була встановлена на його кредитну картку. Вказує, що позивачем не доведено факту погодження між сторонами умов кредитного договору, в тому числі стосовно розміру відсотків та штрафних санкцій за користування кредитними коштами, і строку дії договору, а також не надано суду жодного належного, достатнього та допустимого доказу на підтвердження надання кредитних коштів, їх користування відповідачем і існування заборгованості перед позивачем. Представником позивача [PERSON] було направлено до суду заперечення на пояснення відповідача у справі, в яких він зазначив, що 03 червня 2021 року [PERSON] звернувся до позивача з анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] , а також своїм підписом повністю і безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Зазначає, що до Умов і правил вносяться зміни Рішенням Правління АТ «Універсал Банк» у зв`язку із змінами чинного законодавства, і боржник був ознайомлений із оновленими Умовами і правилами, що почали діяти на момент укладення договору, та в матеріалах справи міститься як копія Рішення Правління АТ «Універсал Банк» за протоколом №20 від 26 травня 2021 року, так і Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» разом з паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення вартості кредиту, які є невід`ємною частиною договору і з якими був належним чином ознайомлений відповідач. Вказує, що разом з позовною заявою було надано для повного та всебічного розгляду копію анкети-заяви від 03 червня 2021 року, підписано власноруч відповідачем та працівником банку, який своїм підписом підтвердив, що надані відповідачем документи були перевірені в його присутності на їх чинність (дійсність). У відповідності до положень анкети-заяви від 03 червня 2021 року, яка підписана відповідачем власним підписом, підписанням анкети-заяви відповідач підтверджує своє ознайомлення та згоду з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, їх отримання у мобільному додатку, підтверджує укладення договору та зобов`язується його виконувати. Посилається на те, що враховуючи положення ЗУ «Про електронну комерцію» щодо електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, а також те, що активація платіжної картки «Monobank» здійснюється виключно відповідачем через мобільний додаток, в якому для підтвердження активації відповідач через мобільний додаток, погоджується з Умовами і правилами обслуговування, тарифами, паспортом споживчого кредиту і таблицею розрахунку вартості кредиту, відповідач підписав вищевказані документи. Зазначає, що якщо проаналізувати виписку про рух коштів по картці відповідача, то стає очевидним, що відповідач використав значно більше коштів, ніж вніс на карту. Вказує також, що банком було направлено вимогу про погашення заборгованості від 29 квітня 2023 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання, у якому просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, лише представником позивача через канцелярію суду було подано до суду письмові пояснення, в якій він заперечував проти задоволення позову та просив відмовити. Також представником відповідача 23 січня 2024 року було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з чим судом неодноразово було відкладено розгляд справи, однак ні відповідач, ні його представник до суду не з`явились. Суд із вказаного приводу також зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Суд, враховуючи ту обставину, що відповідачу, були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне судове рішення. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03 червня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, на підставі якої відповідач отримала кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок (а. с. 14). Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. Крім цього, відповідно до змісту анкети-заяви від 03 червня 2021 року визначено, що пільговий період за користування кредитним лімітом складає до 62 календарних днів, та у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. У підписаній анкеті-заяві відповідач просив вважати його власноручний підпис або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис далі УЕП) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у банку. З цією метою, клієнт засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем. На підтвердження умов кредитування АТ «Універсал Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача [PERSON] до договору про надання банківських послуг (а. с. 14), витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та витяг з Тарифів за карткою Monobank в АТ «Універсал Банк» (а. с. 18-40), витяг з тарифів за карткою Monobank (а. с. 45-46), паспорт споживчого кредиту (а. с. 41-44), розрахунок заборгованості (а. с. 11-12). З наявної в матеріалах справи виписки від 26 січня 2024 року про рух коштів по картці клієнта [PERSON] по рахунку [NUMBER] за період з 03 червня 2021 року по 26 січня 2024 року судом встановлено, що відповідач дійсно користувався кредитними коштами та здійснював операції, а зі змісту вказаної виписки також вбачається, що 03 червня 2021 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт - 10\~000 грн.; заборгованість станом на 26 січня 2024 року 14\~885,49 грн.; баланс на початок періоду 10 000 грн.; баланс на кінець періоду становить - (мінус) 4\~885,49 грн.; сума витрат за період 108\~213,18 грн.; сума зарахувань за період 93\~327,69 грн., а останнє нарахування по картці датовано 10 серпня 2023 року, тобто, до звернення позивача з позовною заявою до суду (а. с. 108-112). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 03 червня 2021 року станом на 11 липня 2023 року складає 12 201,49 грн., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 12201,49 грн., загального залишку заборгованості за відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за пенею у розмірі 0,00 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 0,00 грн. (а. с. 11-12). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank | Universal Bank (а. с. 18-39). До суду позивачем також надано виписку про рух коштів по картці [PERSON] по рахунку [NUMBER] за період з 03 червня 2021 року по 26 січня 2024 року, зі змісту якої підтверджується користування відповідачем наданим банком кредитними коштами. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Норми ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Отже, судом встановлено, що кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику [PERSON] через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення удосконаленого електронного цифрового підпису [PERSON] . У п. 4 підписаної анкети-заяви відповідач визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Отже, підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно з Тарифами та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, що підтверджується випискою про рух коштів відповідача. Судом також встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір у електронній формі та погоджені всі його істотні умови. Даний договір раніше не оспорювався відповідачем та не визнавався судом недійсним. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 16 ЦК України передбачено, що одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки про рух коштів за рахунком [PERSON] , яка міститься в матеріалах справи, і яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц. Судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. В свою чергу, поповнення кредитного рахунку, які проводились відповідачем, свідчать про те, що відповідач усвідомлював, що винен банку грошові кошти, які використовував з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому кредитних коштів. Крім того, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості, який містяться в позовній заяві, а посилання представника відповідача на те, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості є неналежним доказом, суд не приймає до уваги, оскільки підстави вважати його неналежним відсутні, а стороною відповідача не надано власного розрахунку або будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень. Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, а тому заборгованість за наданим кредитом, яка станом на 11 липня 2023 року становить 12 201,49 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовна заява АТ «Універсал банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved