Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття; позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 грудня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 17 серпня 2015 року рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова шлюб між сторонами розірвано. 24 жовтня 2019 року позивач уклала новий шлюб, у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] . Позивач пояснює, що донька проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на ї утриманні. Позивач та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини. Останній раз відповідач сплачував кошти на утримання дитини в січні 2022 року. З того часу він уникає участі у вихованні дитини та не сплачує жодних коштів на її утримання з невідомих позивачу причин. Позивач просить врахувати при стягненні аліментів з відповідача, що останній є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має. Також позивач вказує, що крім відмови від утримання дитини та добровільної сплати аліментів, які відповідач не здійснює протягом тривалого часу (майже два роки), ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував та не відвідує її вдома, у шкільному закладі. Враховуючи наведене, позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та позбавлення останнього батьківських прав відносно доньки. Ухвалою судді від 05.12.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує (а.с. 39). Представник третьої особи Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі. Також, надав висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківський прав (а.с. 41). Відповідач судове засідання не з`явився. Про час та місце його проведення повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки відповідача суду не відомі, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, серія [NUMBER] , актовий запис №607, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.08.2015 року по справі №751/6930/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2606 - розірвано (а.с. 9-10). 24.10.2019 року у зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). Згідно інформації, наданої Чернігівською ЗОШ І-ІІІ ступенів №34 Чернігівської міської ради від 15.09.2023 року №288, в закладі освіти навчається [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] . За роки навчання [PERSON] зарекомендувала себе, як учениця з високим рівнем навчальних досягнень, але в останній час вчиться нижче своїх можливостей. На даний момент дівчина проживає за вищезазначеною адресою з мамою [PERSON] . Від початку 2022-2023 навчального року класний керівник [PERSON] відвідувала родину з метою ознайомлення умов утримання учениці та зробила висновок, що мати створила всі умови для гарного проживання та навчання доньки у школі. У [PERSON] є все необхідне для очного та дистанційного навчання. Мати систематично підтримує зв`язок та відвідує школу, спілкується з класним керівником та вчителями щодо навчання та успіхів доньки. Також була присутньою на всіх батьківських зборах. [PERSON] завжди має доглянутий вигляд, вихована, привітна. За два роки навчання [PERSON] , батько [PERSON] , жодного разу не відвідав школу, не цікавився навчанням та успіхами доньки, не був присутнім на батьківських зборах (а.с. 14). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 14.09.2023 №2591 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно довідки ЧРУП ГУНП в Чернігівській області про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні №13017 від 16.10.2023 року 06.07.2020 року [PERSON] , [INFO] , перетнув державний кордон України в напрямку «Виїзд» в пункті перетину «Нові Яриловичі» (а.с. 26). Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 12.03.2024 року №135 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 42, 43). Згідно вказаного висновку виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 18 Постанови Пленуму №3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав - лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналізуючи зібрані по справі докази, які в своїй сукупності вказують на те, що відповідач [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини, з дитиною не спілкується та матеріально її не утримує, не цікавиться її навчанням та вихованням, проживає окремо від дитини і на даний час місце проживання його невідоме, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами другою та третьою статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За приписами ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Враховуючи, що відповідач покинув межі території України 06.07.2020 року, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини з січня 2022 року, а, відтак, наявні правові підстави для стягнення аліментів за минулий час, тобто з 01 лютого 2022 року. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо наявності доходу та рухомого і нерухомого майна, наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 2147,20 грн. за дві вимоги немайнового характеру (1073,60 грн. х 2), від сплати якого позивач звільнена, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved