Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

14.02.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача [PERSON] - адвоката Сивової Я.В. про постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат. В обгрунтування заяви вказує, що 26.10.2023 року Оболонським районним судом міста Києва у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, поділ майна було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Між тим, суд, ухвалюючи рішення у справі, не вирішив питання про судові витрати понесені позивачем. Матеріали цивільної справи містять докази того, що позивачем було понесено судові витрати, які складаються з : витрат зі сплати судового збору на загальну суму 11770 грн. 20 коп. (10510 грн. + 840 грн. 80 коп. + 420 грн. 40 коп. ); витрат на оплату послуг з правничої допомоги на суму 20 000 грн Строк виконання судового рішення не закінчився, суд з власної ініціативи не ухвалив додаткове рішення з питань розподілу судових витрат понесених позивачем по справі, а тому просить суд ухвалити додаткове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю, поділ майна набутого під час спільного проживання про розподілу судових витрат, понесених позивачем у справі. В судовому засіданні представник позивача заяву підтримала та просила задовольнити . Представник відповідача - в судовому засіданні проти ухвалення додаткового рішення заперечував, посилаючись на те, що позивач та її представник до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, а тому вважає, що суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу. Також вважав за недоцільне ухвалювати додаткове рішення стосовно судового збору, враховуючи те, що позов задоволено частково. Просив в задоволенні заяви відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя позовні вимоги задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з серпня 2014 року до 14 серпня 2015 року. В порядку поділу майна подружжя [PERSON] визнано за [PERSON] право власності на наступне майно : на частину квартири [ADDRESS] ; право власності на частину квартири [ADDRESS] ; право власності на частину квартири [ADDRESS] . В порядку поділу майна подружжя [PERSON] визнано за [PERSON] право власності на наступне майно: на частину квартири [ADDRESS] ; право власності на частину квартири [ADDRESS] ; право власності на частину квартири [ADDRESS] . В задоволенні решти вимог відмовлено. Разом з тим, при постановлені судового рішення судом не вирішено питання стосовно судового збору та витрат понесених позивачем на правничу допомогу. Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.02.2024 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя стягнуто з позивача [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. В задоволенні решти заяви відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом у жовтні 2020 року позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 10510 грн., 840 грн. 80 коп. та 420 грн. 40 коп., а всього - 11770 грн. 40 коп. (а.с.1,2, 3 том 1). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, ухвалою від 13.10.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволена частково, а тому суд вважає, що по вказаній вимозі судові витрати сторони мають розподілити в рівних частках, (840 грн. 80 коп. : 2 = 420 грн. 40 коп.) , а тому з відповідача на користь позивача по вказаній вимозі слід стягнути 420 грн. 40 коп. Стосовно розподілу судових витрат по вимозі майнового характеру, суд доходить до наступного висновку. Як убачається зі змісту позову позивачем визначена ціна позову 2 099 000 грн., відповідач не оспорював вартість спірного майна. Предметом спору між сторонами була квартира за адресою: [ADDRESS] , вартістю 760 000 грн., квартира за адресою: [ADDRESS] , вартістю 780 000 грн., квартира за адресою [ADDRESS] , вартістю 290 000 грн., житловий будинок за адресою [ADDRESS] , вартістю 502 000 грн., квартира за адресою [ADDRESS] вартістю 790 000 грн., квартира за адресою: [ADDRESS] , вартістю 534 000 грн., квартира за адресою [ADDRESS] , вартістю 542 000 грн. Як зазначено судом раніше, позовні вимоги задоволено частково та здійснено поділ майна подружжя [PERSON] (за кожним) по на частини квартири [ADDRESS] ; частини квартири [ADDRESS] ; частину квартири [ADDRESS] . Отже, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача по вимозі майнового характеру підлягає стягненню 4671 грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору. Загальна сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 5512 грн. 46 коп. Як слідує з ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. В силу ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 18.01.2021 року позивач через адвоката Сивову Я.В. направила на електронну адресу суду заяву та докази понесених позивачем судових витрат з оплати послуг на професійну правничу допомогу за договором про надання правової допомоги № 141/20 від 24.09.2020 року. Тобто, заява про витрати на правничу допомоги ту докази про їх оплату позивачем подано у строки визначені ЦПК України. Витрати на правничу допомогу позивач доводить актом приймання-передачі послуг по договору про надання правової допомоги № 141/20 від 24.09.2020 року, в якому зазначено, що підготовка позовної заяви та інших процесуальних документі до Оболонського районного суду м.Києва становить 5000 грн., супровід справи в суді першої інстанції (складання та подача заяв, клопотання та інше) та представництво клієнта у суді першої інстанції - 15000 грн. Також суду надано договір про надання правової допомоги № 141/20 від 24.09.2020 року, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 141/20 від 24.09.2020 року, квитанція на оплату 20000 грн. Разом з тим, додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.02.2024 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. [PERSON] доводив суду, що ним понесено витрати на правничу допомогу в сумі 28 300 грн. Проте, при постановленні судом рішення не розглянуто заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд також вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 5000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial