Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду із позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада), [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог згідно заяви про зміну підстав позову посилається на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,3981 га та 2,2883 га згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678400, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Комарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастрові номери 6124285900:01:001:0543, 6124285900:01:001:0310. Вищевказану спадщину прийняла лише вона, оскільки належить до спадкоємців першої черги за законом та на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Син [PERSON] - [PERSON] , хоч і був зареєстрований, однак фактично не проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Водночас позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З огляду на наведені обставини просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, представник позивача подав суду письмові пояснення, у яких просить розглянути справу за їхньої відсутності, а також зазначає, що на момент смерті [PERSON] відповідач [PERSON] проживав за кордоном та у встановлений законом шестимісячний строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника у підготовче засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за їхньої відсутності, із обставинами, викладеними у позові, погоджуються. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Микулич І. В. у підготовче засідання не з`явилися, представник відповідача подав суду письмову заяву про визнання позову, у якій вказує, що [PERSON] погоджується із обставинами, викладеними у позовній заяві, та визнає, що на момент смерті [PERSON] постійно проживав за кордоном. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Ухвалою суду від 19.01.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано у Монастириської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 09.02.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано у приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Садівського М. А. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 09.02.2024 року задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача та залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 12.03.2024 року задоволено клопотання представника позивача та прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову. Судом установлено такі обставини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.04.1972 року [PERSON] та [PERSON] одружилися 04.04.1972 року. Після одруження позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.06.1976 року батьками відповідача [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та позивача [PERSON] . Як убачається із фотокопії державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678400 від 19.11.2002 року, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 2,69 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,40 га та 2,29 га. Належність [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678400 від 19.11.2002 року підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.20-47/2-24 від 04.01.2024 року. Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами із Державного земельного кадастру про земельну ділянку № 0002668512023 та № 0002668422023 від 12.12.2023 року, згідно яких земельним ділянкам площею 0,3981 га та 2,2883 га, що належали [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678400, присвоєно кадастрові номери 6124285900:01:001:0543 та 6124285900:01:001:0310. Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 678400 від 19.11.2002 року втрачено, про що позивачем розміщено оголошення у місцевій газеті «Свобода» (редакція від 24.01.2024 року). Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2022 року. Згідно довідки № 25 від 18.01.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за вказаною адресою також були зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Як слідує із письмової заяви адвоката Микулича І. В. від 23.02.2024 року, на момент смерті [PERSON] відповідач [PERSON] постійно проживав за кордоном, на підтвердження чого представник відповідача долучив фотокопію паспорта [PERSON] для виїзду за кордон, а також фотокопію документа, що посвідчує право відповідача на проживання в Іспанії. Згідно відповіді приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Садівського М. А. № 8/01-12 від 15.02.2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу № 139/2022. Із матеріалів вищевказаної спадкової справи убачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 30.12.2022 року подала позивач [PERSON] . Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 5/02-31 від 09.01.2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,69 га згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678400, що залишилися після смерті її чоловіка [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що підлягає спадкуванню. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із таких підстав. Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є Цивільний кодекс України (далі - ЦК України). Втім за умови наявності у таких відносинах іноземного елемента, застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент у спадкуванні може полягати, зокрема, у тому, що спадкоємцем є громадянин України, який проживає за межами України. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2023 року у справі № 398/1796/20. Згідно ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України вказують на необхідність для прийняття спадщини саме фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не наявності реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанова Верховного Суду від 12.01.2022 року у справі № 446/53/16-ц). У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,3981 га та 2,2883 га згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678400, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Комарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастрові номери 6124285900:01:001:0543, 6124285900:01:001:0310. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла. Відповідач [PERSON] визнав позов та підтвердив, що на момент відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, у визначений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved