Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Білопільської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельні ділянки, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та Державних актів на право власності на землю. Від імені померлої Білопільською районною державною нотаріальною конторою посвідчувався заповіт 11.10.2005, зареєстрований за № 37492719, в якому спадкодавець заповіла все належне їй майно сину, який в подальшому не змінювався і не відмінявся. Вказує, що будучи спадкоємцем за заповітом своєчасно не прийняв спадщину. Маючи намір оформити спадщину, він звернувся до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте у прийнятті заяви йому було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, про що винесено постанову. Позивач зазначає, що заява про прийняття спадщини не була подана ним у встановлений законом термін, оскільки це було обумовлено непереборними і незалежними від нього обставинами, а саме він не знав про наявність заповіту на його ім`я, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. На його думку пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які дають правові підстави вважати їх поважними. Оскільки позивач не може реалізувати своє право на спадщину за заповітом в інший спосіб, строк для прийняття спадщини яким був пропущений через поважні, об`єктивні та незалежні від нього обставини, [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішення суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13 лютого 2024 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання за правилами загального провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 28-29). Заяви (клопотання) учасників справи. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, направили письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а. с. 45 ). Представник відповідача\~ Білопільської\~міської ради\~Сумського району\~Сумської області у судове засідання не з`явився. Міський голова надіслав клопотання про визнання позову та розгляд справу без участі їх представника (а. с.41). Третя особа - приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу БИРЧЕНКО Ю.В. у підготовче судове засідання також не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи ( а.с. 40 ). Згідно із ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інших клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи від учасників судового процесу до суду не надходило. Частинами першою та четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а. с. 7). [PERSON] померла [INFO] в м. Білопілля Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно та майнові права. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11 жовтня 2005 за № 1357 [PERSON] належить успадковане майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1556 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території м. Білопілля (а. с. 8, 11-17). Свідоцтво зареєстроване на право власності у Білопільській госпрозрахунковій виробничій дільниці Сумської «МБТІ», право на вказані у свідоцтві земельні ділянки посвідчено Державними актами на право власності серії ЯБ № 335419 (площа 0,1556 га), серії ЯБ № 335420 (площа 0,1001 га), видані 18.11.2005 (а. с. 16-17). Згідно з копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №669327, виданого 22.11.2002 на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації № 369 від 03.09.2002, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 2,00 га ріллі в межах згідно з планом з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Горобівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Вказана земельна ділянка посвідчена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 18-19). За даними Білопільської міської ради [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] одна (а. с. 21). Зі змісту витребуваного із Сумського обласного державного нотаріального архіву заповіту, посвідченого 11.10.2005 Білопільською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1356, [PERSON] заповіла своє майно [PERSON] (а. с. 23, 43 ). Зі змісту постанови, виданого приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Бирченка Ю.В. вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , не вдається можливим у зв`язку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України (а. с. 24). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , у Спадковому реєстрі відсутня будь-яка інформація щодо відкриття спадкової справи (а. с. 22). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтями 15 та 16\~ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Висновки суду. Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив\~у своїй\~постанові від\~26\~червня 2019\~року у\~справі №\~565/1145/17\~Верховний Суд\~у складі\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду,\~поважними причинами\~пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Суд, дослідивши надані позивачем докази, та виходячи із встановлених обставин, дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема те, що він не проживав спільно зі спадкодавцем, та не знав про заповіт на своє ім`я, а дізнався про нього при зверненні до нотаріуса вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] пропустив строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved