Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який згодом уточнила та остаточно просила: (І) визнати за нею право власності на 1/2 частину банківських вкладів або 16 205,25 доларів США від загальної суми 37 810,53 доларів США, які станом на 05.10.2020 року, тобто на час припинення шлюбних відносин, знаходились на банківському рахунку [NUMBER] , відкритому у АТ «УКРСИББАНК» та банківському рахунку [NUMBER] , відкритому у ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» на ім`я відповідача та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;\~ \~ \~ \~ (ІІ) стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину банківських вкладів або 16 205,25 доларів США від загальної суми 37 810,53 доларів США, які станом на 05.10.2020 року, тобто на час припинення шлюбних відносин, знаходились на вищевказаних банківських рахунках. (ІІІ) стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в загальному розмірі 18 183 (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят три) гривні 50 копійок, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 6 183,50 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень (а.с.122). 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.11.1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року розірвано. На момент припинення шлюбних відносин на банківських рахунках відповідача перебувала сума коштів, які були нажиті у шлюбі, орієнтований розмір якої складає близько 45 000 доларів США. За спільною домовленістю між сторонами зазначені кошти залишені відповідачу за умовою проживання позивачки у будинку [ADDRESS] , який відповідач отримав у спадок, коли сторони перебували у шлюбі, відтак є його одноособовим власником. Проте, на теперішній час відповідач знехтував їхніми домовленостями та вимагає, щоб позивачка виселилася з вищевказаного будинку, при цьому робить це у грубій формі, зі скандалами. Так, 12.07.2022 року по поверненню з роботи позивачка виявила, що замки до калитки та до вхідної двері у будинок змінені. У телефонному режимі було встановлено, що це зробив саме відповідач. Вказані обставини змусили її звернутися до поліції, працівники якої прибули за викликом та зобов`язали [PERSON] надати їй доступ до житла, роз`яснивши йому, що виселення людини з житла можливе виключно за рішенням суду. Виходячи з вищевказаних обставин, позивачка вимушена вирішувати питання щодо поділу та стягнення з відповідача спільних коштів шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених прав. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 14 грудня 2022 року, справа № 946/8664/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 2.2. 04 січня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні. 2.3. Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року витребувано докази з ПАТ Акціонерний банк «Південний» та Акціонерного товариства «Укрсиббанк». 2.4. Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 2.5. Сторони та їх представники, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у останнє судове засідання не з`явилися. Позивачка та її представник адвокат Волкогонов О.К. надали заяви про підтримання уточнених позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач та його представник надали заяву, якою позовні вимоги визнали частково, а саме в сумі 15 925,26 доларів США. Грошові кошти, внесені у АТ «УКРСИББАНК (а.с.71-75) в розмірі 8 642,70 доларів США + грошові кошти, внесені у ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» (а.с.74-75) в розмірі 29 167,83 доларів США = 37 810, 53 доларів США* 1/2 = 18 905, 25 доларів США (280 доларів США +2 700 доларів США) = 15 925,26 доларів США. При розгляді вимоги про стягнення з відповідача 1/2 частини банківських вкладів, слід врахувати суми знятих та витрачених на власні потреби позивачкою 2 700 доларів США (визнається позивачкою) та 280 доларів США (не визнається представником позивачки в уточненнях до позовної заяви). Такі грошові коши слід вирахувати при поділі зі складу належній позивачці ідеальній частки, оскільки фактично вони нею отримані. Також, представником відповідача адвокатом Янковським О.В. 11.03.2024 року надано суду заяву про розстрочення виконання рішення суду та про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Під час прийняття вказаного рішення просив врахувати, що стороною позивача уточнено зміст вимог, заявлених в п.2 Уточнення до позовної заяви (а.с.89-91), а саме зменшено з 18 905,25 доларів США до 16 205, 25 доларів США, що процесуально негативне для позивачки. При розгляді справи по суті 05.02.2024 року позивачкою вперше повідомлено суд про зняття грошових коштів з банківського рахунку після припинення фактичних шлюбних відносин, включно з 02.10.2020 року, що також процесуально негативне для позивачки. Мало місце безпідставне ствердження позивачкою певних обставин, які мають значення для справи навмисно не повідомила суд про факт зняття коштів після 02.10.2020 року включно, чим штучно збільшила розмір позовних вимог на суму 2 700 доларів США + 280 доларів США (навіть визнавши 2 700 доларів США, приховала обставини щодо 280 доларів США). Позивачкою однозначно та без будь-яких сумнівів та розбіжностей, зазначено про припинення фактичних шлюбних відносин у другій половині 02.10.2020 року. Таку однозначно визначену для неї обставину, до цього визначено в справі, як в жовтні 2020 року (а.с.15), 03.10.2020 року (а.с.63, 65) та 05.10.2020 року (а.с.89-91). Обставина припинення спільного мешкання саме 02.10.2020 року зменшує позовні вимоги на 280 доларів США / обставина припинення спільного мешкання саме 03.10.2020 р. не зменшує позовні вимоги на 280 доларів США. Позивака приховала від суду обставини щодо цивільної справи №946/5258/22 (провадження №2/946/2881/22). Позивачка не змогла пояснити щодо справи №946/5258/22 (про яку позивачці достовірно відомо), взагалі згадати чи була така справа, предмет спору. Позивачка не змогла згадати обставини щодо такого важливого та невідкладного для неї як спір з тим самим предметом спору. Представник позивачки зазначив щодо обставин справи №946/5258/22 (про яку представнику достовірно відомо), в частині залишення позовної заяви без розгляду саме з підстав неналежного представництва відповідача та «анулюватися» з належним поданням до суду / не відповідає фактичному змісту ухвали суду про залишення позовної заяви без розгляду. В справі, яка розглядається, мало місце саме таке неналежне представництво відповідача. Процесуальна мета «анулювати» таке надважливе для позивачки, не корелюється з самим змістом заявленого позивачкою значення справи для неї, критичної необхідності саме цих грошових коштів. Фактично, в рамках цивільної справи №946/5258/22 (провадження №2/946/2881/22) та справи, яка розглядається, адвокатом виконано ідентичну за змістом та обсягом роботу (надано послугу), пов`язану з правничою допомогою адвоката, в розумінні положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України та п.п.1, 2, 3 ч.4 ст.137 ЦПК України. В рамках цивільної справи №946/5258/22 (провадження № 2/946/2881/22) гонорар отриманий та не заявлений до стягнення. IІІ. Оцінка та висновки суду 3.1. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 3.2. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. 3.3. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 3.4. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, проте один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року (справа №214/6174/15-ц). 3.5. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). 3.6. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. 3.7. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). 3.8. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. 3.9. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 3.10. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, зареєстрованим Ізмаїльським відділом РАЦС, актовий запис №829 (а.с.14). 3.11. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року у справі № 946/6590/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.15). 3.12. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинено 02 жовтня 2020 року, що визнано сторонами у судовому засіданні та у відповідності до статті 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. 3.13. На момент припинення шлюбних відносин, тобто станом на 02 жовтня 2020 року, на банківських рахунках відповідача перебувала сума коштів, які були нажиті у шлюбі з позивачкою, в розмірі 37 810,53 долара США (8\~642, 70 + 29\~167, 83). 3.14. Таким чином, аналіз вищезазначених норм цивільного та сімейного законодавства, а також обставин справи дає підстави для висновку про те, що сума коштів в розмірі 37 810,53 долара США доларів США є\~спільною\~сумісною власністю сторін, оскільки були нажиті під час шлюбу. 3.15. Як вбачається з виписки по рахунку, після припинення фактичних шлюбних відносин, [PERSON] у період з 02 жовтня 2020 року по 20 серпня 2021 року включно з рахунку знято 2\~980 доларів США (а.с.108, 109). 3.16. Приймаючи до уваги, що сума коштів\~в розмірі\~37\~810,53\~доларів США була нажита сторонами під час знаходження у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір та будь-яка домовленість про розподіл майна, а також зважаючи на те, що позивачкою після припинення фактичних шлюбних відносин зняті грошові кошти в сумі 2\~980 доларів США та витрачені на власні потреби, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 15\~925, 26 доларів США (37 810,53 / 2 - 2\~980), що станом на час ухвалення рішення згідно з офіційним курсом гривні до долару США становить 607\~405 гривень 34 копійки (15\~925, 26 ? 38, 141). 3.17. Вирішуючи клопотання представника відповідача адвоката Янковського О.В. щодо розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців рівними частками на підставі положення ст. 267 ЦПК України, суд виходить з такого. 3.18. Відповідно до ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. 3.19. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 3.20. Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною. 3.21. Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. 3.22. Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 3.23. У пункті 10 постанови Пленуму від 26 грудня 2003 року за №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" Верховний Суд України роз`яснив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, встановлення або зміну способу й порядку виконання суду, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність іншого майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, іншій надзвичайні події тощо). 3.24. Таким чином, підставою для розстрочення виконання рішення є особливі обставини неможливості виконання судового рішення (щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). 3.25. Звертаючись до суду з відповідною заявою, представник позивача не давав жодних належних доказів на підтвердження підстав розстрочення виконання рішення суду. 3.26. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду. VІ. Розподіл судових витрат 4.1. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~суд виходить\~з положень\~чч.1,\~2,\~п.1\~ч.3\~ст.133\~ЦПК України,\~за змістом\~яких судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового\~збору,\~порядок\~його\~сплати,\~повернення\~і\~звільнення від\~сплати\~встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних\~з\~розглядом справи,\~належать,\~в\~тому\~числі,\~витрати на професійну правничу допомогу. 4.2.\~Відповідно до\~чч.2-4\~ст.137\~ЦПК\~України\~за результатами\~розгляду\~справи\~витрати на\~правничу\~допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу\~між\~сторонами разом\~із\~іншими\~судовими витратами.\~Для\~цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір\~витрат\~на правничу\~допомогу\~адвоката,\~в\~тому\~числі гонорару\~адвоката\~за\~представництво в\~суді\~та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі\~справою,\~включаючи\~підготовку\~до її\~розгляду,\~збір\~доказів\~тощо,\~а\~також\~вартість послуг\~помічника\~адвоката\~визначаються згідно\~з\~умовами\~договору про\~надання\~правничої\~допомоги та\~на\~підставі\~відповідних доказів\~щодо\~обсягу\~наданих послуг\~і\~виконаних\~робіт та\~їх\~вартості,\~що\~сплачена\~або підлягає\~сплаті\~відповідною\~стороною або\~третьою\~особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення\~розміру\~витрат\~на правничу\~допомогу\~з\~метою розподілу\~судових\~витрат\~учасник справи\~подає\~детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних\~адвокатом,\~та\~здійснених\~ним витрат,\~необхідних\~для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат\~на\~оплату\~послуг адвоката\~має\~бути\~співмірним із: 1)\~складністю\~справи\~та виконаних\~адвокатом\~робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим\~адвокатом\~на виконання\~відповідних\~робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом\~наданих\~адвокатом послуг\~та\~виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 4.3. Згідно з ч.ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 4.4. Частина 3 ст.141 ЦПК України визначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 4.5. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 4.6. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 4.7. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню: судовий збір в сумі 6\~076 гривень 62 копійки (6\~183, 5 ? 98,27 / 100) та витрати на правничу допомогу в сумі 11\~792 гривні 40 копійок (12\~000 ?98,27 / 100).

Outcome: partial