Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

09.12.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNHDGK00000043 від 08.06.2005 року у загальному розмірі 177557,79 доларів США, яка складається з наступного: 22028,54 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 29151,75 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5076,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 121301,50 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він уклав з відповідачем кредитний договір №DNHDGK00000043 від 08.06.2005 року, за яким відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 35400,00 доларів США на термін до 06.06.2025 року, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, що визначені договором. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а відповідач не надала банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 22.11.2022 року вона має заборгованість у загальному розмірі 177557,79 доларів США, яка складається з наступного: 22028,54 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 29151,75 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5076,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 121301,50 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзив на позовну заяву. Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.02.2023 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення її недоліків шляхом надання суду виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: відомих номерів засобів зв`язку відповідача та адреси електронної пошти відповідача; обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, у позовній заяві; оригіналу документу, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 22,89 грн. 17.08.2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі та належним чином. Ухвалою суду від 23.08.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.11.2023 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 07.03.2024 року з`явився представник позивача. Відповідач повторно не з`явилась у судові засідання, призначені на 07.02.2024 року, 07.03.2024 року, належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судових засіданнях до суду не надсилала, відзив на позовну заяву не подала до суду без поважних причин. Суд, заслухавши думку представник позивача, який не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного розгляду, на підставі положень ст. ст. 128, 223, 280-283 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі письмових доказів, що містяться у справі. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення представника позивача по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухав заключне слово представника позивача, та 07.03.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 08.06.2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір №DNHDGK00000043, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк до 06.06.2025 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 35400,00 доларів США на наступні цілі: придбання житла у сумі 30000,00 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 5400,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту, відповідно до п.3.11. договором; періодом сплати за умовами договору вважається період з «2» по «7» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 367,61 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, а також іншим витратам банку, відповідно до п.п.2.2., 9, 4.3 (п.1.1. розділу 1 договору). Позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по кредитному договору в передбачені договором строки та за рахунок коштів, розміщених на рахунку, що відповідає платіжній картці, емітованій Приватбанком. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком у випадку пред`явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісії зазначені договором строки (п.1.2. розділу 1 договору). Забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором виступає іпотека квартири: в житловому будинку літ. А-5, квартира [ADDRESS] (п.1.3. договору). Позичальник зобов`язується, зокрема, сплачувати відсотки за користування кредитом, відповідно до п.1.1., 3.1., 3.2. договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту (пп.2.2.2. п.2.2. розділу 2 договору); сплатити банку комісію, згідно з п.1.1. та п.3.11 договору (пп.2.2.3. п. 2.2. розділу 2 договору). Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.1.1 договору, у тому числі шляхом обігу стягнення на закладене майно, якщо настали умови, передбачені п.2.3.3. (пп.2.3.7. п.2.3. розділу 2 договору). При порушенні позичальником кожного із зобов`язань, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3. договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні (або суми у валюті кредиту, еквівалентної 1 грн за курсом НБУ на день сплати) за кожний день прострочки (п.4.1 розділу 4 договору). Вказаний договір підписаний його сторонами власноруч. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22.11.2022 року за відповідачем за період з 08.06.2005 року по 22.11.2022 року рахується заборгованість за кредитним договором №DNHDGK00000043 від 08.06.2005 року у загальному розмірі 177557,79 доларів США, яка складається з наступного: 22028,54 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 29151,75 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5076,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 121301,50 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до виписки за договором за період з 08.06.2005 року по 24.11.2022 року, рахунок № [NUMBER] у валюті долар США за період з 08.06.2005 року по 24.11.2022 року, у період з 04.07.2005 року по 10.05.2017 року відповідач здійснювала погашення кредитної заборгованості, в тому числі зі сплати тіла кредиту, відсотків, комісії, пені, та станом на 27.10.2022 року виникла заборгованість у загальному розмірі 22028,54 доларів США за кредитом (тілом кредиту) (вихідний залишок актив). Зазначена виписка є належним та допустимим доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу надання кредиту по погашенню заборгованості, що відповідачем не спростовано. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором №DNHDGK00000043 від 08.06.2005 року. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України, ЦК), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст. 207 ЦК України, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, встановленими ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналіз викладеного вище вказує, що за кредитним договором позивач передав відповідачу обумовлені грошові кошти у валюті долар США, тому договір, у розумінні ст. 1054 ЦК України, між сторонами було укладено, узгоджені всі істотні умови договору. Проте відповідач неналежно виконує свої обов`язки за договором з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, прострочила повернення чергової частини кредиту. Таке невиконання (неналежне виконання) обов`язків за договором є порушенням зобов`язання у розумінні ЦК України, та позивач має право вимагати у відповідача дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати відсотків за користування кредитом, а також пені та комісії, що обумовлені сторонами договору. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов`язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а саме: 22028,54 доларів США за кредитом (тілом кредиту); 29151,75 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5076,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 121301,50 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги банку, а відповідачем не доведено зворотного. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст.\~7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI та\~Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі , зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених\~пунктом 1 частини першої\~цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №650/24182, повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 97395,58 грн, а також повернути позивачу з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 2 (дві) копійки. Оскільки на виконання ухвали суду від 13.02.2023 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 22,91 грн, а повинен був сплатити 22,89 грн. Тобто розмір надміру сплаченого судового збору складає 2 (дві) копійки (22,91 грн - 22,89 грн = 2 копійки). Суд додатково зазначає, що документ на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до Державного бюджету України міститься в матеріалах цивільної справи №203/4863/22, а саме: платіжне доручення №6 від 14.08.2023 року на суму 22,91 грн. При цьому суд зазначає, що одержувачем коштів, відповідно до вказаної квитанції, є Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, тому воно і виступає органом, який має здійснити повернення сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved