Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) у якому просить суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний графік побачень з донькою з урахуванням віку дитини, режиму і розпорядку, фізіологічних потреб дитини, фізичного стану здоров`я, режиму відвідування дитиною дошкільних закладів (інших закладів освіти), існуючого санітарно-епідеміологічного режиму: - щовівторка з 17:00 год. по 21:00 год.; - щочетверга з 17:00 год. по 21:00 год.; - першу, третю, п`яту неділі місяця з 11:00 год. до 21:00 год.; - другу, четверту суботи місяця з 11:00 год. до 21:00 год. Встановити, що [PERSON] на період святкових днів, канікул дитини та/або своєї відпустки має право забирати дитину до місця свого постійного проживання або виїздити в місце проведення відпустки строком на 33 календарних днів на рік (сумарно). Зустрічі [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , проводити без присутності матері [PERSON] , у тому числі, і відвідування дошкільного закладу з урахуванням режиму навчально-виховного розпорядку, а в подальшому, з урахуванням режиму відвідування дитиною закладів освіти, існуючого санітарно-епідеміологічного режиму, режиму харчування і відпочинку дитини. Відстрочити виконання рішення суду до повернення дитини в Україну, але не пізніше припинення (скасування) воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні». Встановити порядок виконання рішення суду до повернення дитини в Україну, але не пізніше припинення (скасування) воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» шляхом щоденного безперешкодного спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , без присутності матері [PERSON] , засобами телефонного та/або відеозв`язку та/або за допомогою мережі Інтернет, а саме: щоденно, тривалістю 3 астрономічних години (сумарно) в проміжок часу з 09:00 год. по 21:00 год., з урахуванням навчально-виховного розпорядку, а в подальшому з урахуванням режиму відвідування дитиною закладів освіти, існуючого санітарно-епідеміологічного режиму, режиму харчування і відпочинку дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась спільна донька - [PERSON] , [INFO] . Спільна донька подружжя зареєстрована за адресою місця реєстрації відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці березня 2022 року відповідач разом з донькою - [PERSON] , [INFO] , без згоди позивача, виїхала за межі території України, а саме до Федеративної Республіки Німеччини, а саме у м. Франкфурт-на-Майні. Станом на день подання даного позову до суду, відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою, зокрема блокує телефонні та/або відеодзвінки, а також систематично переконує доньку у тому, що позивач не бажає з нею спілкуватись; ухиляється від участі в її утриманні; веде аморальний спосіб життя зловживаючи алкогольними напоями; намагався позбавити свою сім`ю життя вчинивши підпал будинку та чинивши перешкоди вийти із нього відповідачу разом з донькою. Разом із тим, позивач категорично не погоджується з вказаною позицією відповідача, однак він позбавлений можливості пояснити доньці альтернативну точку зору, висловити їй власні міркування, переживання та свої почуття. Окрім того, позивач зазначає, що незважаючи на суттєве порушення його батьківських прав, він виконує зобов`язання перед дитиною, а саме добросовісно сплачує аліменти на її утримання. Також позивач вказує, що зі свого боку намагався врегулювати спір мирним шляхом, зокрема він неодноразово звертався до Органу опіки та піклування за місцем проживання доньки, однак вказані звернення були проігнорованими. Крім того, позивач спробував і альтернативний шлях, обравши в якості медіатора класного керівника доньки та шкільного психолога, однак, відповідач заблокувала представникам шкільної адміністрації можливість зв`язатися із нею. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, позивач звернувся з даним позовом до суду та прохає усунути йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також встановити спосіб та порядок спілкування з дитиною. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.09.2023 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 24.10.2023 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гапонець А.А. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Задля забезпечення безпеки доньки та у зв`язку з ракетними обстрілами м. Києва та Київської області, а також з окупацією передмістя м. Києва, відповідач разом з донькою змушена була виїхати за межі України, а саме до Федеративної Республіки Німеччини. Про прийняте рішення відповідачем в усному порядку було повідомлено позивача, який не заперечував щодо виїзду відповідача з дитиною за кордон, оскільки також вбачав небезпеку військових дій, які відбувалися на території України. Так, після виїзду відповідача разом з дитиною за кордон, позивач підтримував спілкування з останніми, проте, починаючи з 19.07.2022 таке спілкування закінчилось, оскільки 03.08.2022 Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 19.07.2022. Підставою для звернення з вказаною заявою до суду слугувало те, що позивач не надавав в добровільному порядку коштів на утримання доньки, хоча відповідач у квітні 2022 року за допомогою мобільного додатку «Viber» повідомила останньому номер банківської картки для перерахування коштів. Також відповідач вказує, що позивач свідомо ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку із чим за період з 19.07.2022 по 01.05.2023 у нього виникла заборгованість у розмірі 259 979,65 грн., яка державним виконавцем була стягнута в примусовому порядку. Щодо аморального способу життя та зловживання позивачем алкогольними напоями відповідач зазначає, що за час подружнього життя останній неодноразово вчиняв домашнє насильство по відношенню до відповідача та дитини, а саме перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння проявляв агресивну поведінку; не надавав можливості спати дружині та доньці; вчиняв галас на всю квартиру; шкодив меблі; погрожував відповідачу фізичною розправою та неодноразово виганяв її з квартири. Також шкільним психологом школи І ступеня №295 Дарницького району було виявлено прояви поведінки дитини [PERSON] , які свідчать про те, що дитина боїться батька та у останньої наявний страх перед [PERSON] . Щодо встановлення факту насилля позивача відносно доньки та відповідача, остання змушена була звернутись з заявою до Голови правління Запорізької обласної громадської організації «Об`єднання психологів та психоаналітиків «Взаємодія» про проведення психологічного дослідження [PERSON] (донці) та [PERSON] (відповідачу), за результатами якого підтверджено, що дитина бажає проживати зі своєю матір`ю, оскільки таким чином відчуває себе у безпеці та захищеною, а перебування батька [PERSON] в алкогольному стані порушує права та інтереси доньки. [PERSON] було рекомендовано пройти програму для кривдників, однак вказана рекомендація залишилась поза увагою останнього. Щодо запропонованого позивачем графіку спілкування з дитиною, відповідач заперечує, оскільки такий графік не відповідає графіку доньки. Щодо спілкування позивача з донькою без присутності матері, відповідач категорично заперечує, оскільки дитина відчуває себе в повній безпеці коли знаходиться разом з матір`ю. Враховуючи вище викладене, а також враховуючи те, що відповідачем не вчиняються будь-які дії перешкодити позивачу у вихованні та спілкуванні з донькою, остання прохає суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 28.12.2023, на виконання вимог ухвали суду від 22.09.2023, представником Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації через загальну канцелярію суду подано висновок про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 07.03.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Гапонець А.А. в системі «Електронний суд» сформовано клопотання про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи, у задоволенні якого судом відмовлено. В судове засідання, яке відбулося 07.03.2024, з`явились позивач, представник позивача та представник відповідача. Так, судове засідання було проведено в режимі відеоконференцзв`язку. Позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали та прохали суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник відповідача заперечувала проти заявлених позовних вимог та прохала суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позов та інших процесуальних документах, які містяться в матеріалалх справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надіслала на адресу суду заяву, у якій просила слухати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12, чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась спільна донька - [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває разом з матір`ю [PERSON] у Федеративній Республіці Німеччина, зокрема у місті Франкфурт-на-Майні. Дитина дистанційно навчається у школі І ступеня №295 Дарницького району м. Києва, а також очно навчається у школі ім. Георга Бюхнера у м. Франкфурт-на-Майні, де проходить навчання з німецької та української мови, а також з соціокультурної освіти. Також дитина навчається у центрі додаткової освіти у м. Веймар та проходить інтенсивні заняття з німецької мови та соціокультурної освіти. З матеріалів справи також вбачається, що стосунки між сторонами не склалися, оскільки позивач наполягає на тому, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, а відповідач в свою чергу стверджує, що таких перешкод не чинить та не забороняє позивачу спілкуватись з дитиною При цьому, відповідач зазначає, що під час спільного проживання з позивачем на території України, останній неодноразово перебував в стані алкогольного сп`яніння та неодноразово вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо неї та щодо дитини, у зв`язку із чим вона зверталась до офісу Запорізької обласної громадської організації «Об`єднання психологів та психоаналітиків «Взаємодія». Так, за висновком голови правління ЗОГО ОПП Взаємодія психологині-психоаналітикині Кураченко Ірини №16 від 31.03.2023 встановлено, що під час проведення психологічного дослідження дитина демонструвала глибокий зв`язок та особисту прихильність до матері [PERSON] . Саме матір сприймається дитиною як об`єкт, який захищає її під час складних та тривожних ситуацій під час війни, разом з матір`ю дитина відчуває себе в безпеці. Виявлені факти домашнього насильства негативно впливаються на емоційний стан, психічний розвиток та благополуччя дитини. [PERSON] має ознаки пережитої психотравмуючої ситуації. Мати дитини [PERSON] піклується про дитину, захищає її та створює умови для всебічного розвитку та соціалізації. На відмінність від батька [PERSON] , який своєю агресивною поведінкою нехтує інтересами дитини, її потребами, що проявляється байдужим відношенням до емоційних проявів дитини. У дитини існують побоювання щодо бажання батька забрати дитину до себе, що спричиняє тривожність та невпевненність дитини. [PERSON] рекомендовано пройти програму для кривдників, що в свою чергу є комплексом заходів, що формується на основі результатів ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі обов`язки жінок і чоловіків (п. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] відповідає інтересам дитини, але в той же час слід не заважати зустрічам з батьком за бажанням та згодою обох (батька та дитини). Дитина ідентифікує [PERSON] як свого батька. Окрім того, відповідач вказує, що позивач в добровільному порядку перестав спілкуватися з дитиною, оскільки, після її виїзду з дитиною за кордон, позивач в добровільному порядку грошових коштів не надавав, а відтак вона змушена була звернутись з заявою про видачу судового наказу про стягнення з останнього аліментів на утримання дитини, після видачі якого, позивач перестав спілкуватися як з відповідачем так і з дитиною. Позивач в свою чергу зазначає, що відповідач без згоди останнього виїхала разом з дитиною за кордон, налаштовує дитину проти батька та не надає в добровільному порядку їм спілкуватись, у зв`язку із чим він звертався з відповідним позовом до суду про відібрання дитини та повернення дитини за попереднім місцем проживання, проте, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.07.2023 у задоволенні вказаних вимог було відмовлено. Щодо надання коштів на утримання дитини в добровільному порядку позивач вказав, що спочатку перебування відповідача разом з дитиною за кордоном він такі кошти надавав, однак, на його прохання до відповідача надати відповідні підтверджуючі документи куди саме витрачаються кошти, останньою було відмовлено, внаслідок чого він перестав надавати кошти. Згідно наданого Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації висновку про визначення способу участі батька, [PERSON] , у вихованні дитини, [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею №101-11126 від 22.12.2023, вбачається, що з метою забезпечення прав та інтересів дитини райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька, [PERSON] , у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком. Під час перебування [PERSON] та [PERSON] за межами України: - спілкування засобами мобільного, поштового, електронного зв`язку, в тому числі із застосуванням мобільних та інших застосунків: - щопонеділка з 17:00 год. до 19:00 год.; - щовівторка з 19:00 год. до 20:00 год.; - щочетверга з 18:00 год. до 19:00 год.; - щоп`ятниці з 18:00 год. до 19:00 год.; - щосуботи з 17:00 год. до 19:00 год.; - щонеділі з 18:00 год. до 19:00 год.; Після повернення [PERSON] та [PERSON] в Україну протягом перших трьох місяців у присутності матері: - щовівторка та щочетверга з 17:00 год. до 19:00 год.; - кожна перша, третя та п`ята неділі з 11:00 год. до 16:00 год. В подальшому без присутності матері: - щовівторка та щочетверга з 17:00 год. до 19:00 год.; - кожна перша, третя та п`ята неділі з 11:00 год. до 16:00 год. Щорічне оздоровлення за домовленістю між батьками, з урахуванням думки дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. За нормою ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1995 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. За приписами до чч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За чч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Як встановлено судом на момент вирішення даного спору [PERSON] ( [INFO] ) має повних 10 років. В преамбулі Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХН від 27.02.91 зазначено, що держави-учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до стст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] виявляє бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні, надавати матеріальну допомогу на її утримання, а відтак судом не встановлено підстав для усунення позивача від спілкування з його донькою, а тому суд вважає, що сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування позивача з дитиною. Крім того, судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні доньки з її батьком, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача [PERSON] із дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами існують непорозуміння щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, під час розгляду справи не встановлено негативного впливу батька на дитину, батько бажає приймати участь у її вихованні, спілкуватися з нею, мати спільні інтереси, а, отже, необхідно забезпечити ефективне здійснення прав доступу позивача до дитини, шляхом часткового задоволення позовних вимог та визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою у відповідності до графіку, який буде повністю забезпечувати інтереси дитини. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial