Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

29 грудня 2023 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про\~\~відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 49870,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.08.2004 №4429077. Управління будинком [ADDRESS] здійснюється товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на підставі укладеного договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідач належним чином не виконував обов`язки по утриманню та ремонту житлового будинку, в частині безпечного функціонування та використання даху. Позивач протягом тривалого часу звертався до відповідача з відповідними заявками щодо ремонту даху (покрівлі), а саме: 12.01.2022 заявка №435964; 30.06.2022 заявка №505045; 30.06.2022 заявка №505079; 26.10.2022 заявка №553600; 13.02.2023 заявка №619333. Однак, з боку відповідача звернення залишені без відповідного реагування. В подальшому, за зверненням на гарячу лінію ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» по заявці №1590350 комісією у складі менеджерів, 26.12.2022 було проведено обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] та складений відповідний акт, яким встановлено сліди залиття та відшарування водоемульсійного розчину. Також сліди залиття виявлено і на шпалерах у кімнатах та коридорі та їх часткове відшарування. На час залиття було замикання електропроводки, внаслідок чого зникло світло у коридорі та на кухні. У загальному коридорі у під`їзді між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] виявлено намокання вапняного шару на стелі та стінах. Залиття відбулося з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться на 9 поверсі, про що бу3в складений акт від 26.12.2022. Відповідачем не був проведений своєчасно ремонт даху, у зв`язку з чим відбулось затоплення квартири позивача. Внаслідок невиконання відповідачем своїх безпосередніх обов`язків по належному утриманню даху (покрівлі) будинку [ADDRESS] відбулося неодноразове залиття квартири позивача, що завдало йому матеріальної шкоди у розмірі 49870,00 гривень, що підтверджується договором підряду №29042023 від 29.04.2023, кошторисом №2023032402 від 24.03.2023, актом №20230506 від 06.05.2023, рахунком-фактурою №04292023 від 29.04.2023, платіжними інструкціями №0.0.2977049602.1 та №0.0.2978820401.1. 01.09.2023 позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири. Листом №692925 від 04.09.2023 ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» повідомило позивачу, що будинок [ADDRESS] 1988 року забудови та в управлінні відповідача знаходиться тільки з 01.11.2017 року. Залиття квартири відбувалось під час атмосферних опадів через пошкодження покрівельного полотна на квартирою [ADDRESS] . Роботи з ремонту покрівлі над зазначеною квартирою були включені до планів робіт відповідача». Крім того, відповідач посилаючись на статтю 322 Цивільного кодексу України та статтю 10 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» зазначив, що виконання взаємозаліку за виконаний власним коштом мешканцями будинку ремонт спільного майна (в даному випадку - покрівлі) чинним законодавством не передбачається та запропонував звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач вважає, що винним у залитті його квартири є ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», яке не виконує належним чином свої обов`язки щодо належного утримання та ремонту житлового бдинку в участині безпечного функціонування та використання даху. Відповідачем ТОВ ««Місто для людей Запоріжжя» надано відзив на позову заяву, у якому заперечує проти позову у повному обсязі, та вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Також до відзиву надано договір №06/09/17-220 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017, який укладений між співвласниками багато квартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] від ім`я яких діє заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородай О.М., який уповноважений на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520, згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», з однієї сторони та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» в особі директора [PERSON] , який діє на підставі статуту. 06.03.2024 позивачем подані заперечення на відзив, відповідно до яких позивач просить задовольнити повні вимоги та стягнути з відповідача збитки в повному обсязі, згідно актів виконаних робіт. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні виоги підтримує, просить ї задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» - Ісмайлова Л.О. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що поновні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі\~статтею 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі\~статтею 263 ЦПК України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У відповідності до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статей 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником ( частки) квартири [ADDRESS] . Інші частки вказаної квартири належать [PERSON] , що підтверджується витягом ОП ЗМБТІ №4429077 від 12.08.2004 про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 06.09.2017 року на виконання\~Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 року №520 від імені співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , заступником голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородай О.М. укладено договір №06/09/17-220 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з Управителем ТОВ «Місто для людей Запоріжжя». Згідно з актом обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] за зверненням на гарячу лінію ТОВ «Місто для людей Запоріжжя по завці №1590350 комісією відповідача було проведено візуальне обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] на факт залиття квартири, відповідно до висновків якої: залиття квартири [ADDRESS] , розташованої на 9 поверсі. Зі слів мешканки квартири [ADDRESS] мешканці квартири [ADDRESS] виїхали за кордон і на теперішній час в квартирі не проживають. Для більш детального виявлення причини затоплення квартири [ADDRESS] потрібно провести додаткове обстеження в квартирі [ADDRESS] . На підтвердження розміру спричиненої шкоди позивачем наданий договір підряду №29042023 від 29.04.2023, який укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого сторони домовилися про виконання ремонтних робіт з часткової покрівлі будинку за адресою: [ADDRESS] . Вартість комплексу робіт становить 49870,00 гривень та визнчається у кошторисі №2023032402 від 24.03.2023. Відповідно до акту №20230506 приймання-здачі робіт від 06.05.2023 замовник [PERSON] прийняла виконані роботи, претензій не має. 02.05.2023 замовник здійснила оплату робіт шляхом перерахування грошових коштів на рахунок підрядника у розмірі початкової передоплати - 30700,00 гривень та 19170,00 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями від 02.05.2023 №0.0.2978820401.1 та від 03.05.2023 №0.0.2977049602.1. Згідно\~статті 5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за реєстр. № 76 управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію. До цих послуг віднесено: проведення загальних та профілактичних оглядів; огляд труб, згонів, відводів, переходів, трійників, хрестовин, місць проходження крізь стіни та перегородки (пункт 3 «Переліку складових послуги з управління багатоквартирним будинком та періодичність надання» конкурсної документації), яке відбувається 2 рази на рік (додаток № 3 «Періодичність надання послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем водопостачання, водовідведення, централізованого опалення» до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 25.12.2013 року за реєстр. № 603. Розділом 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року за реєстр. № 76 визначено, що технічне обслуговування жилих будинків це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік навесні та восени (весняний та осінній) огляди та здійснюється комісією, до складу якої входять відповідні спеціалісти виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та представники громадських організацій, правління ЖБК та ОСББ. У разі необхідності до складу комісій можуть включатися спеціалісти експерти проектних інститутів та спеціалізованих організацій. Як роз`яснено у п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У частинах першій, другій\~статті 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Між тим, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими\~наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). За змістом роз`яснень, наданих Міністерством з питань житлово-комунального господарства України у листі від 29.12.2009 №12/20-11-1975 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи,яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. У постанові від 19.02.2020 у справі № 369/8038/17 Верховний Суд зазначив, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може грунтуватися на інших документах. В постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі № 344/11147/17 провадження № 61 -19222св 19 Верховний Суд вказав, що акт від 08 липня 2017 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття та інші необхідні для такого документа реквізити, а тому обгрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Акт обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] від 26.12.2022 року наведеним вимогам законодавства не відповідає, оскільки в ньому не визначено причину залиття. Так, у висновку комісії було зазначено, що залиття квартири [ADDRESS] , розташованої на 9 поверсі. Зі слів мешканки квартири [ADDRESS] , мешканці квартири [ADDRESS] виїхали за кордон і на теперішній час в квартирі не проживають. Для більш детального виявлення причини затоплення квартири [ADDRESS] потрібно провести додаткове обстеження в квартирі [ADDRESS] . Разом з тим, акт не має права грунтуватися на припущеннях. В акті не зазначені відомості про власників квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік): прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Згідно Додатку № 4 та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N12/20-11- 1975) в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт залиття квартири, який не містить вищезазначених реквізитів, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди (постанова КЦС ВС по справі №2-1974/11 від 21.02.2018 року. Вказаний акт не містить належних і допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття квартири [ADDRESS] саме відповідачем, а відтак відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та шкодою. Акт про залиття квартири є одним із доказів, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, відповідно до ст.89 ЦПК України, та не є єдиним і безумовним. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Наявні у матеріалах справи договір підряду №29042023 від 29.04.2023 та акт №20230506 приймання-здачі робіт від 06.05.2023 не містять доказів неправомірних дій відповідача, які перебували б у причинно-наслідковому зв`язку із залиттям квартири [ADDRESS] , оскільки вказане питання не досліджувалося. Втім, висновок експертного дослідження, проведений відповідною експертною установою або атестованим експертом матеріали справи не містять. Обов`язок доведення причин пошкодження майна внаслідок залиття квартири та вини осіб, які таке залиття допустили покладається на позивача (ВСУ у справі № 6-2125цс16 від 23.07.2017). Разом з тим, позивачем не доведений той факт, що саме TОВ «Місто для людей Запоріжжя» спричинено матеріальну шкоду позивачу. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відтак беззаперечних доказів, які б підтвердили розмір реального збитку, який поніс позивач внаслідок залиття квартири, а також причинного зв`язку між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками у вигляді шкоди, суду не надано. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, щодоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт залиття квартири, внаслідок чого йому спричинено матеріальну шкоду у заявленому розмірі, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. У відповідності до статті 141 ЦПК України, за відсутності підстав для задоволення позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed