Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

В серпні\~2023\~року Комунальне підприємство\~«Павлоградтеплоенерго» звернулось\~до суду\~з позовом\~до[PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 41567,47 грн основного боргу, 11254,81 грн інфляційних витрат, 1787,74 грн 3% річних, 232,03 грн пені та судові витрати по справі у розмірі 2684,00 грн. У обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири [ADDRESS] . Однак відповідачі оплату за спожиту теплову енергію фактично КП «Павлоградтеплоенерго» в повному обсязі не проводили, у результаті чого за період з 01.01.2002 по 01.07.2023 у утворилася основна заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП «Павлоградтеплоенерго» у сумі 41567,47 грн. Крім того, розмір по липень 2023 року інфляційних витрат складає 11254,81 грн, 3% річних 1787,74 грн, пеня 232,03 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовом надав суду заяву згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляя справи без її участі, просила застосувати строк позовної давності, надала квитанції про оплату послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 3785 від 31.08.2023 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 05.07.1990. Відповідно до відповіді з ЄДДР № 268584 від 12.10.2023 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 05.07.1990. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.5 ч.2\~ст.7 вказаного Закону\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1\~ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» надає послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно в повному обсязі на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає розрахунковим. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 160 Житлового кодексу України встановлено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до особового рахунку відповідачів № [NUMBER] за період з 01 січня 2002 року по 01 серпня 2023 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 41567 грн 47 коп. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.\~Після переривання перебіг позовної давності починається заново.\~Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно\~ст.267 ЦК України\~заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналогічний підхід до оцінки переривання позовної давності виклав Верховний Суд, зокрема, у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц. Хоча остання стосується кредитних правовідносин, це не знецінює висновок суду з точки зору теорії права. Як вбачається з особового рахунку відповідачів № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за оплату послуг з теплопостачання станом на липень 2023 року (накопичувальним принципом) утворилась заборгованість перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» у сумі 41567,47 грн. В особистому рахунку зазначено про часткову сплату за теплопостачання, однак призначення зазначених платежів в рахунок заборгованості, чи її окремої частини, не зазначено. Відповідно до наданих відповідачем квитанцій про оплату послуг теплопостачання нею сплачувались поточні нарахування за надані послуги, відсутні зазначення в призначеннях платежів про сплату заборгованості. Суд звертає увагу на те, що вчинення боржником оплати чергового платежу, не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. А відповідач, як зазначено вище не визнає заборгованість за теплову енергію поза межами строку позовної давності. Саме такий висновок випливає з правової позиції Верховного Суду України у справі за N 6-43цс17. Виходячи з наведеного, є підстави вважати, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] сплачуючи поточні платежі за період нарахування з січня 2002 по липень 2023 вчиняла дії, що свідчать про визнання нею всієї заборгованості у розумінні ч.1 ст.264 ЦК, що окреслює підстави переривання строку позовної давності. Відповідно до п. 19 прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Згідно з п.19\~прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 17.03.2022, з урахуванням трирічного строку позовної давності до набрання чинності п. 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, період за який підлягає стягненню заборгованість становить з 17.03.2019 по 01.08.2023. Тобто, згідно розрахункам позивача, заборгованість складає 20 772,34 грн. (41567,47 грн \борг на 01.08.2023\ 21481,60 грн\борг на 01.04.2019\ +686,47 грн (1520,03 грн : 31 день х 14 днів) \борг за 14 днів березня 2019\ = 20 772,34 грн). Отже, з солідарно з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за надані послуги в розмірі 20 772,34 грн. за період з 17.03.2019 по 01.08.2023 . Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до п.1 Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206, установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року, вказаною постановою КМ України було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох процентів річних на заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги, що нараховані за період після 24 лютого 2022 року, задоволенню не підлягають у зв`язку з введенням заборони на їх нарахування. Позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які нараховані до 24 лютого 2022 року не підлягають задоволенню, оскільки їх нарахування здійснено виходячи з сукупного індексу інфляції за період по 01 серпня 2023 року та виходячи з періоду нарахування відсотків по 01 серпня 2023 року (дата закінчення періоду нарахування). Отже, задоволенню не підлягають позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial