Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

18.09.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просить суд: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»: заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.04.2016 року станом на 28.05.2023 року у загальному розмірі 37693,80 грн, що складається з: 29291,45 грн заборгованості за тілом кредиту, 8402,35 грн заборгованості за простроченими відсотками. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернулась до банку із заявою від 18.04.2016 року №б/н з метою отримання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці про зміну кредитування та обслуговування картрахунку. Банк виконав свої зобов`язання перед клієнтом у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитом належним чином, тому за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 37693,80 грн, що складається з: 29291,45 грн заборгованості за тілом кредиту, 8402,35 грн заборгованості за простроченими відсотками. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Відповідач у встановлений судом строк не надала суду відзив на позов. Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. При цьому представник позивача зазначив, що відповідач підписала умови надання банківських послуг, отримала банківські картки, користувалась кредитними коштами та у зв`язку з наявними порушеннями сплати кредиту, зобов`язана сплатити і заборгованість за простроченими відсотками. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 07.11.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання 04.03.2024 року з`явився представник позивача, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Відповідач не з`явилась у судові засідання 12.12.2023 року, 05.02.2024 року, 04.03.2024 року, належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала без поважних причин. Суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами, на підставі положень ст. ст. 128, 223, 280-283 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду за наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення представника позивача по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 04.03.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18.04.2016 року, відповідач [PERSON] уклала кредитний договір з позивачем АТ КБ «ПриватБанк», за умовами якого, зокрема, погодилась з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. 21.05.2018 року відповідач підписала умови кредитного договору, за якими їй було надано кредит, а саме: відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці на суму до 50000,00 грн, лімітом до 75000,00 грн, строк дії договору: 240 місяців, строк кредитування до 240 місяців, з метою споживчі потреби, безготівковим шляхом (на картковий рахунок); процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001% відсотків річних, процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2% відсотків річних; тип процентної ставки: фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту: 86,4% та 84%. 13.05.2021 року відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг з АТ КБ «ПриватБанк», істотними умовами договору «Кредитні картки» є, зокрема, строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка: 42,0% - для карт Універсальна та 40,8% - для карт Універсальна Gold, тип процентної ставки: фіксована. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28.05.2023 року, за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 37693,80 грн, що складається з: 29291,45 грн заборгованості за тілом кредиту, 8402,35 грн заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до виписки за договором №б/н за період 03.04.2017 року 06.06.2023 року та довідки, відповідач [PERSON] користувалась банківськими картками: № [NUMBER] Карта «Універсальна», № [NUMBER] Карта «Універсальна», датами відкриття: 03.04.2017 року, 13.05.2021 року, терміном дії: 03/21, 02/25, відповідно. Зазначена виписка є належним та допустимим доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, що відповідачем не спростовано. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України, ЦК), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст. 207 ЦК України, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачеві певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК України, було укладено. За правилами, встановленими статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення кредиту, процентів, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні приведеної норми. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов`язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. За змістом частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.\~ст.\~133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved