Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

26.12.2023 року до Олександрівського районного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача Паладич Аліни Олександрівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 08.01.2024 року судом отримано відповідь, щодо місце реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 08.01.2024 року відкрито провадження у справі. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 22.05.2018 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 2018973745, який є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Відповідач був ознайомлений з всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП», які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк». Позивач виконав зобов`язання щодо відкриття відповідачу карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок, відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. За вказаним договором позивач повністю виконав свої зобов`язання. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не у повному обсязі та/або взагалі не сплачуючи платежі для погашення суми заборгованості по кредиту у розмірі 56400 грн. та відсоткам у розмірі 32940,36 грн. 24.10.2023 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, однак відповідач погашення заборгованості не здійснила. Посилаючись на викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану заборгованість по кредиту у розмірі 56400 грн. та відсоткам у розмірі 32940,36 грн.,а також судові витрати у розмірі 2684 грн. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити (а.с.2 зворот). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Зазначив, що при укладанні договору на придбання пральної машини, отримав від позивача кредитну картку. Кредит він виплатив та продовжив користуватись кредитної карткою. Заборгованість він періодично сплачував, але як почалася війна втратив роботу і перестав платити. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 22.05.2018 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 2018973745 (а.с.7). Також сторонами підписано Заяву-Анкету на отримання кредиту, на підставі якої відповідачем отримана картка № [NUMBER] (а.с.14). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2018973745, за клієнтом [PERSON] , станом на 10.10.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 89340,36 грн. (а.с.15-21). Дана заборгованість підтверджена також звіт-рахунком за період за період з 23.05.2018 року по 10.10.2023 року та доданими до нього виписками по рахунку платіжної картки № [NUMBER] за зазначений період (а.с.22-42). Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 3 ст.13 ЦПК України учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, а позовні вимоги представника позивача Паладич Аліни Олександрівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства «ОТП БАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2018973745 від 22.05.2018 року, - задовольнити згідно з розрахунком заборгованості (а.с.15-21). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved