Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, відзиву на позов не надав. Позивачка в судове засідання не явилась, просила про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без її участі, на задоволенні позову наполягала. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; свідоцтво про шлюб сторін; копія довідки переселенця, оформленої на ім`я позивачки; копія розрахунку витрат на послуги, надані адвокатом Дубінчук Ж.М. по цивільній справі про розірвання шлюбу - 3000 грн.; копія договору №1134 про надання правничої (правової) допомоги від 24.01.2024р.; копія ордеру від 24.01.2024р.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 24.01.2024р. на суму 3000 грн. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] , зареєстрований 20 квітня 2023р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у зв`язку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, з початку 2024р. подружніх стосунків не підтримують, мешкають окремо (в різних населених пунктах), сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу спільних дітей не мають. Розірвання шлюбу через орган реєстрації актів цивільного стану неможливе, оскільки сторони будь-яких стосунків взагалі не підтримують, не спілкуються. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 1211 грн. 20 коп. судового збору. Також позивачкою заявлено про стягнення\~з відповідача\~понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами з наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості кожної окремо наданої послуги, з урахуванням її складності та обсягу, а не лише визначення загальної вартості наданої правової допомоги. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Між [PERSON] \~ та адвокатом Дубінчук Ж.М. 24.01.2024 року був укладений договір\~№1134 про надання правничої допомоги. За умовами цього договору адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу [PERSON] в обсязі та на умовах, передбачених договором. До позовної заяви наданий розрахунок витрат на послуги, надані адвокатом по цивільній справі про розірвання шлюбу, який є додатком до договору\~№1134 про надання правничої допомоги від 24.01.2024р., а саме: консультація адвоката 500 грн.; підготовка та складання позовної заяви 2000 грн.; підготовка копій позовної заяви, передача документів в канцелярію суду шляхом поштового відправлення 500 грн. На підтвердження\~оплати\~позивачка надалаквитанцію до прибуткового касового ордеру від 24.01.2024р. на суму 3000 грн., згідно якої вона є платником, а адвокат Дубінчук Ж.М.\~ є отримувачем коштів в розмірі 3000,00 грн. із призначенням платежу: договір №1134 від 24.01.2024 року про надання правової допомоги. У справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відповідач позовні вимоги визнав, відзиву на позов не надав. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд не вбачає. З таким клопотанням відповідач до суду не звертався. Суд, вирішуючи питання відшкодування позивачці витрат на правничу допомогу, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 3000,00 грн, оскільки саме така сума відповідає складності справи, кількості реально наданих та документально підтверджених послуг адвоката.

Outcome: approved