Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 48416,04 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2684,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту А505275. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] . 13.05.2020 року об 11-00 год. біля будинку №20 по Гімназійній набережній у м. Харкові, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого Т3 Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , та ТЗ ЗАЗ 110206 під керуванням [PERSON] .. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14.07.2020 року (справа № 646/2992/20) та якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП 13.05.2020 року. Враховуючи наявність Договору страхування, представник власника пошкодженого автомобіля звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано Рахунок №09/06/20/01 від 09.06.2020 року від СТО, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 50 895 грн.. У зв?язку з зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів та заяви власника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №12717/01/920 від 15.06.2020 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 48416, 04 грн., яку було виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №105288 від 17.06.2020 року. А отже, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну відповідачу складає 48416, 04 грн.. Вказана позовна заява залишалася без руху та позивачу надавався строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. В подальшому провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. За клопотанням представника позивача судом витребувано у Червонозаводського районного суду м. Харкова належним чином засвідчену копію постанови цього суду від 14.07.2020 року по справі №646/2992/20. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до положень ч.4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2019 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ «УЛФ ФІНАНС» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту А505275. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.07.2020 року по справі №646/2992/20, 13.05.2020 року об 11-00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки «FRUEHAUF», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись біля будинку №20 по Гімназійній набережній в м. Харкові в порушення вимог пункту 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції з автомобілем «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.07.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 27.07.2020 року. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) від 14.05.2020 року, та отримано Рахунок №09/06/20/01 від 09.06.2020 року, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого автомобіля Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , становить 50 895 грн.. 13.05.2020 року представник ТОВ «УЛФ ФІНАНС» звернувся до АТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події. АТ «СГ «ТАС» склало страховий акт №12717/01/920 від 15.06.2020 відповідно до якого сума страхового відшкодування згідно з Додатком 1 до Страхового акту власнику Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , склала 48416,04 грн.. Згідно з платіжним дорученням №105288 від 17.06.2020 року АТ «СГ «ТАС» було відшкодовано шкоду у розмірі 48416,04 грн.. Як вбачається з перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, поліс на транспортний засіб № [NUMBER] станом на 13.05.2020 не знайдено. Відтак, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «відповідно до прецедентної практики суду право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів». Правилами п. 8 ч. 2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, як це закріплено положеннями ст.979ЦК України. Згідно з вимогами ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Страховим випадком відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику. За змістом ст. 993 ЦК України,ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону №1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Станом на час розгляду справи судом відповідачем відшкодування сплаченої позивачем суми не відбулося. Відтак, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі та сума виплаченого позивачем страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved