Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

У вересні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі по тексту - позивач) до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй частину квартири [ADDRESS] . Частина вищевказаної квартири (60/100) була приватизована у 2002 році [PERSON] та членами її сім?ї - [PERSON] (син), [PERSON] (дружина сина) та їх дітьми - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02.12.2002 р. Позивач зазначає, що хоча він і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживав з матір`ю, оскільки вона не могла самостійно піклуватись про себе. Оскільки позивач є співвласником 60/100 квартири [ADDRESS] , на момент смерті матері постійно проживав нею, після її смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, установленому законом порядку не відмовився від прийняття спадщини, утримував майно в належному стані, а також з огляду на відсутність інших спадкоємців, вважав, що прийняв спадщину фактично. У липні 2021 року [PERSON] звернувся до П?ятої київської нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса П?ятої київської нотаріальної контори [PERSON] від 29.07.2021 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв?язку з неподанням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня її відкриття та відсутності доказів постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом та просив встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 60/600 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . 10.09.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Рибака М. А. 21.09.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10.01.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника відповідача. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті справи. На підставі розпорядження № 01-08-598 від 23.06.2023 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/32752/21, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою суду від 26.06.2023 року цивільну справу прийнято до провадження судді Аббасової Н.В., вирішено справу розглядати за правилами позовного провадження в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.09.2023 року витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію, що підтверджує реєстрацію права власності Комунальним підприємством» Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» на частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] , та витребувано у п`ятої київської державної нотаріальної контори спадкову справу [PERSON] , яка померла [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.11.2023 року, закрито підтовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні 25.01.2024 року було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила суду, що позивач більше 5 років проживав з матір`ю, свідок постійно бачила позивача у матері, в них були чудові відносини. Свідок [PERSON] повідомив суду, що позивач був постійно з матір`ю до її смерті, вони проживали разом період з 2000-2007 роки. В судове засідання 11.03.2024 року позивач не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання 11.03.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позов просив проводити розгляд справи у відсутності представника КМР. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.01.1965 р. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 07.10.2007 р., виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй частину квартири [ADDRESS] . Частина вищевказаної квартири (60/100) була приватизована у 2002 році [PERSON] та членами її сім?ї - [PERSON] (син), [PERSON] (дружина сина) та їх дітьми - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02.12.2002 р. У липні 2021 року позивач звернувся до П?ятої київської нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса П?ятої київської нотаріальної контори [PERSON] від 29.07.2021 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв?язку з неподанням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня її відкриття та відсутності доказів постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті. Як вбачається з листа П?ятої київської нотаріальної контори від 10.10.2023 року вих. № 2856, спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася. Відповідно до листа КП КМР «КМ БТІ» від 18.10.2023 року вих. № 062/14-13725 (И-2023), 1/6 частини квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.12.2002 р. Положеннями частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до п.3.19 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] позивач постійно проживав з нею, після її смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, в установленому законом порядку не відмовився від прийняття спадщини. Вищенаведене підтверджується, зокрема, показами свідків та актом складеним [PERSON] та [PERSON] , який підписаний також сусідами - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підписи яких засвідчені майстром дільниці №? 3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ». Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як вбачається із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв?язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини особами, вказаними у ч.ч. 3, 4 ст. 1269 Цивільного кодексу України, слід вважати їхнім правом, здійснення якого не суперечить нормі ч. 4 ст. 1268 цього Кодексу. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об?єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об?єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на те, що встановлення факту постійного проживання разом з матір`ю на момент відкриття спадщини, має для позивача юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої матері [PERSON] , встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що існують всі правові підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] , то він у встановленому законом порядку набув права власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved