Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. В позовній заяві він зіслався на те, що 17.03.2021 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] був укладений Договір споживчого кредиту №339/21. Згідно умов Договору споживчого кредиту №339/21 позивач надав [PERSON] кредитні кошти у сумі - 17600 грн. 00 коп., строком на 36 місяців, починаючи з 17.03.2021 року до 16.03.2024 року, а [PERSON] зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем 1 17.03.2021 року, що підтверджується Видатковими касовим ордером №49 від 17.03.2021 року на суму 17600 грн. 00 коп. Відповідно до умов Договору споживчого кредиту №339/21 від 17.03.2021 року відповідач [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по договору споживчого кредиту щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по Договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем 1 у строк до 16.03.2024 року. Відповідач 1 повинен був повернути 17600,00 грн. суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п. 6.2 Договору споживчого кредиту. Проте, [PERSON] не належним чином виконував свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що [PERSON] несвоєчасно здійснював платежі в погашення кредитної заборгованості, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно п.6.6 Договору споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Залишок кредиту з урахуванням планових платежів складає 16298,32 грн. (17600 (сума кредиту) 1301,68 грн. (фактично сплачено кредиту) = 16298,32 грн. Згідно до Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості відповідач 1 повинен повернути: залишок по кредиту 16298,32 грн., проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 31600,85 грн. (40244,17-8643,32=31600,85 грн.). Тобто заборгованість становить 47899,17 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідачем 1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки №339/21 від 17.03.2021 року. Відповідно до умов договору поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням відповідача [PERSON] , визначених Договором споживчого кредиту. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідачів направлялися дострокові вимоги про погашення заборгованості за кредитом з вимогою дострокового повернення кредиту та нарахованих, але не сплачених процентів, але відповідачі проігнорували вимоги позивача та самоусунулись від виконання зобов`язань. Станом на 01.12.2023 року заборгованість [PERSON] за договором споживчого кредиту №339/21 від 17.03.2021 року складає 47899,17 грн. В зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Договором споживчого кредиту №339/21 від 17.03.2021 року в розмірі 47899,17 грн. з яких: 16298,32 грн. залишок по кредиту; 31600,85 грн. проценти нараховані за користування кредитом та судовий збір в розмірі\~3028,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача КС «Союз-Дніпро» Нетесана Т.П. позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позов визнають в повному обсязі, не заперечують проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що 17.03.2021 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено Договір споживчого кредиту №339/21, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17600 грн. 00 коп. строком 36 місяців з 17.03.2021 року до 16.03.2024 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами (а.с.5-7). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру №49 від 17.03.2021 року на суму 17600 грн. 00 коп. (а.с. 9). Відповідно до умов Договору споживчого кредиту №339/21 від 17.03.2021 року [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по договору споживчого кредиту щомісячно у період з «10» по «16» число кожного місяця згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по Договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий у строк до 16.03.2024 року (а.с.5-7). [PERSON] повинен був повернути 17600,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно п. 6.2. Договору споживчого кредиту. Пунктом 7.1 договору встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед кредитодавцем за цим договором укладають договір поруки. 17.03.2021 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» (кредитодавець) та [PERSON] , [PERSON] (поручителі), [PERSON] (позичальник) було укладено Договір поруки №339/21, згідно п. 1.1 якого поручителі добровільно беруть на себе обов`язки по зобов`язаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору №339/21 від 17.03.2021 року (а.с.8). Згідно розділу 2 Договору поруки відповідальність поручителів наступає у разі, коли позичальник не виконує та/або неналежним чином виконує свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту. Поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем у повному обсязі, тобто, за повернення кредиту, процентів, за сплату додаткових процентів та відшкодування збитків, завданих кредитодавцю. Згідно п. 4.3. Договору поруки поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості відповідачі мають заборгованість за Договором споживчого кредиту у сумі 47899 грн. 17 коп., з яких: залишок по кредиту 16298,32 грн.; проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів 31600,85 грн. (а.с 4). Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2023 року відповідачам направлялися дострокові вимоги про погашення заборгованості за кредитом з вимогою дострокового повернення кредиту та нарахованих , але не сплачених процентів, але відповідачі проігнорували вимоги позивача та самоусунулись від виконання зобов`язань (а.с.10,11,12). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Положеннями ст.554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов`язання, яке забезпечено порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі порушуючи виконання умов Договору споживчого кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинили повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим відповідачі порушили норми ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки, та ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж статтею ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачі неналежно виконують обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом. Відповідно до статей 12,81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості. У свою чергу відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ними зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. З врахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що п. 35 Постанови № 10 ВСС України Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved