Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі по тексту - Відповідач), у якому просила суд зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на картковому рахунку «Універсальна» № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк» та всіма додатковими рахунками згідно угоди № SAMDNWFC00016618669 від 21.04.2015 року до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансових операцій 29.05.2022 року, врахувавши понесену позивачем плату на суму 3 000,00 грн. в рахунок погашення боргу по картковому рахунку «Універсальна» № [NUMBER] ; зобов`язати відповідача скасувати нараховані відсотки, пеню та інші штрафні санкції за користування кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення (транзакцій) 29.05.2022 року. В обґрунтування поданого позову позивач вказала, що 29.05.2022 року вона розташувала на платформі онлайн-оголошень olx.ua повідомлення про продаж деяких речей, в той же день їй написала невідома особа та повідомила про готовність придбати товар за допомогою сервісу олх-доставка. Після чого позивачу прийшло повідомлення з посиланням в мережі інтернет для підтвердження її реквізитів, на які мали бути зараховані кошти покупця. Позивач перейшла за посиланням, ввела дані своєї картки «Для виплат» № [NUMBER] , на яку повинні були надійти кошти, після чого почали надходити повідомлення про необхідність підтвердження списання коштів з картки. Позивач одразу ж звернулася на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» з проханням заблокувати картку. Однак, з її картки були списані кошти на загальну суму 60 609, 98 грн. Позивач зазначила, що вона звернулася в банк із заявою, в якій просила з`ясувати обставини списання коштів та повернути їй викрадені кошти, однак відповідачем було надано відповідь, що підстав для повернення коштів не має, оскільки переказ було здійснено за допомогою системи PUMB так як були введені дані картки. В подальшому позивач звернулася до Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції із заявою про кримінальне правопорушення. За таких обставин позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.12.2022 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із виявленням недоліків. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року цивільну справу передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2023 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із виявленням недоліків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання. 25.12.2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника АТ КБ «Приватбанк», у якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач особисто перейшла на невідомий сайт, який надіслала їй невстановлена особа і особисто ввела всі дані картки та зайшла в додаток Приват24. Тим самим вона передала всі дані і змогу здійснювати електронну ідентифікацію платника та верифікацію і підтвердження переказів коштів та укладення угод з використанням в тому числі електронних платіжних засобів, а тому відповідач не повинен нести відповідальність за такі дії позивача. Щодо вимог позивача про скасування штрафних санкцій, представник відповідача зазначив, що така вимога не може бути задоволена, оскільки у Заяві міститься підпис позивача та дата 11.10.2021 року. 04.02.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечила той факт, що вона особисто вводила свої дані картки, разом з тим приєднала до матеріалів справи копію рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року у справі № 758/4272/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог та зазначила, що обставини, на які вона посилається, встановлені цим рішенням. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що відповідачка [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», в її користуванні знаходяться декілька карток, в тому числі і № [NUMBER] «Універсальна», до якої прив`язаний її фінансовий номер телефону. 29.05.2022 року о 16 год. 56 хв. відбулося списання грошей з рахунку по картці № [NUMBER] (угода № SAMDNWFC00016618669 від 21.04.2015 двома платежами по 30+ 304,99 грн на загальну суму 60 609,98 грн. Крім того, за перерахунок грошових коштів було списано банком відсотки у розмірі 2 424,40 грн. А тому всього 29.05.2022 року з картки [PERSON] було списано 63 034,38 грн, що підтверджується довідками про видачу готівкових коштів, виданими АТ КБ «Приватбанк» від 13.06.2022 року. Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 20.06.2022 року № 20.1.0.0.0/7-220620/383, оскаржувані операції на суму 63 034,38 грн 29.05.2022 року за рахунком позивачки, було здійснено шляхом списання коштів проведеною системою PUMB так як було введено данні карти на сайті (CVV код, термін дії карти, пароль з смс). Доказів проведення переказу грошових коштів в сумі 63 034,38 грн через додаток Приват24 матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві від 06.06.2022, до Подільського управління поліції надійшло звернення [PERSON] щодо заволодіння її грошовими коштами шляхом обману, яка зареєстрована до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень 29.05.2022 № 15480 та приєднана до зазначеного кримінального провадження. Досудовим розслідуванням також встановлено, у Подільському районі міста Києва невстановлені особи, шляхом обману та зловживання довірою громадян за допомогою використання комп`ютерної та електронно- обчислювальної техніки, використовуючи різні інтернет-сайти здійснюють неправомірні дії щодо заволодіння чужим майном громадян. Крім цього встановлено, що 29.05.2022 невстановлені особи, діючи шахрайським шляхом, заволоділи грошовими коштами на загальну суму 63000,38 коп, які належать [PERSON] . [PERSON] у вказаному кримінальному провадженні визнано потерпілою. На даний час у зазначеному кримінальному провадженні №12022100070000068 триває досудове розслідування. Про вказану подію відповідачка відразу повідомила АТ КБ «Приватбанк». Дані обставини були встановлені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2023 року, а відтак не підлягають доказуванню в порядку ст. 82 ЦПК України. Крім того, як вбачається рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2023 року у справі № 758/4272/23, розглянуто позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відмовлено у задоволенні позову. Разом з тим, рішенням було встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» належними та допустимими доказами не підтверджено, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з рахунку, відкритого на її ім`я, оскільки 29 травня 2022 року переказ кредитних коштів, розміщених на картковому рахунку відповідачки, здійснено без використання платіжної карти. Відповідно і нарахування кредитором на суму оскаржуваних операцій процентів за користування кредитом, а також процентів, що погашені за рахунок кредиту, у розмірі 10 915,52 грн., є безпідставним та не підлягають присудженню для сплати позичальником [PERSON] . Твердження АТ КБ «ПриватБанк» про те, що [PERSON] своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка давала змогу ініціювати платіжні операції, оскільки вона особисто передала інформацію третім особам щодо свого мобільного пристрою, відкрила посилання, надіслане шахраями та прийняла дзвінок на її телефон, суд відхиляє, оскільки відповідачка зауважувала, що будь-яких смс-повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» з кодом підтвердження на номер її мобільного телефону не надходило. Крім того, [PERSON] одразу звернулася до контакт-центру банку з вимогою про блокування платіжних карток. Також з довідки Подільського УП ГУНП м. Києва вбачається, що у Подільському районі міста Києва невстановлені особи, шляхом обману та зловживання довірою громадян за допомогою використання комп`ютерної та електронно- обчислювальної техніки, використовуючи різні інтернет-сайти здійснюють неправомірні дії щодо заволодіння чужим майном громадян. Позиція банку в даному випадку є передбачуваною тому, що саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони. Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17) від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) та інших. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, судом встановлено, що позивач виконав дії, приписані наведеними положеннями закону, а саме: одразу, які тільки дізнався про несанкціоновані транзакції, він повідомив відповідача про вчинені неналежні перекази та звернувся із заявою про припинення нарахування відсотків за кредитним рахунком, оскільки кошти з його рахунку за кредитною та заробітною карткою зникли в результаті шахрайських дій; за заявою позивача про вчинене кримінальне правопорушення, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, позивач негайно повідомив посадових осіб фінансової установи про вказані обставини. Із змісту п. 9. «Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» слідує, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведене положення спеціального нормативного акту свідчить про неприпустимість притягнення користувача електронного засобу платежу до відповідальності за здійснення платіжних операцій всупереч його споживчому волевиявленню, за виключенням випадків доведеності умисних дій або недбалості споживача, які зумовили ці дії. Передумови для списання грошових коштів з банківського рахунку закріплені в статті 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження, за виключенням, коли грошові кошти можуть бути списані без розпорядження клієнта, а саме: на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. За змістом Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та «Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Пунктом 5.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено, що примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України. Наведені положення цивільного законодавства свідчать про можливість списання грошових коштів з рахунка його володільця лише за його розпорядженням або на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом, тобто договором банківського рахунку. Таким чином, тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк, в свою чергу, зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою це запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку незаконного списання грошей з поточного рахунку клієнта, фінансова установа повинна нести відповідальність. Під час розгляду справи судом не було встановлено, що позивач вчиняв розпорядження щодо списання/перерахунку коштів 24.05.2022 року та вчиняв будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з його рахунків. Правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта внормовані статтею 1073 ЦК України, згідно із якою у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта грошових коштів банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved