Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Представник АТ "КРЕДОБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~солідарне стягнення\~заборгованості,витрат по сплаті судового збору та правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.01.2020 року [PERSON] уклав з АТ "КРЕДОБАНК " кредитний договір № СL-252959. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк видав позичальнику кредит в сумі 153 850 грн. на строк до 16.01.2025 року, на цілі визначені у п. 2.4. Кредитного договору. Процентна ставка за користування кредиту становить 35% річних. 15.01.2020 р. між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву №CL-252959 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Тому позивач вбачає можливість застосовувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: дружину відповідача [PERSON] .. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01.12.2023 року має заборгованість за Кредитним договором у розмірі 156\~030,27 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 106\~365,80 грн.; заборгованість за відсотками - 49664,47 грн. У зв`язку з чим позивач змушений за захистом своїх прав звертатися до суду. Ухвалою судді Новоукраїнського районного суду від 01.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.\~ Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує\~ Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачам [PERSON] та [PERSON] \~ за адресою їх місця реєстрації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідачі отримали 10.02.2024 року, що підтверджується їх підписом у зворотному поштовому повідомленні. Відзив на позов не надали, з заявами та клопотаннями не зверталися. Враховуючи те, що відповідачі у встановлений строк відзив на позовну заяву не надали, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8\~ст. 178 ЦПК України. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.01.2020 року між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-252959 (а.с. 40-45). Банк АТ «КРЕДОБАНК» перерахував [PERSON] грошові кошти у сумі 78\~344,80 грн., 24 196,00 грн., 23 446,70 грн., 21 485,00 грн, 6 377,50 грн, у загальній сумі 153850,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами (а.с.10-14). Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту CL-252959 від 17.01.2020 станом на 01.12.2023 відповідач [PERSON] має заборгованість на загальну суму 156030,27 грн., яка складається: тіло кредиту - 106 365,80 грн.,\~ прострочені відсотки - 49664,47 грн (а.с.8-9). Згідно з виписки по особовим рахункам за період 17.01.20 по 01.12.2023 [PERSON] користувався кредитними коштами та дійсно має заборгованість (а.с.15-39). 03.11.2023 року позивачем направлено боржнику [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань вих. № 1200/2023 (а.с.52), яку останній отримав особисто 15.11.2023 року, про що свідчить відстеження поштового повідомлення Трекінг Укрпошти (а.с.55). 03.11.2023 року позивачем направлено боржнику [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань вих. № 1200/2023 (а.с.56), яку остання отримала особисто 15.11.2023 року, про що свідчить відстеження поштового повідомлення Трекінг Укрпошти (а.с.60) та рекомендоване поштова повідомлення з відміткою про вручення 15.11.2023 (а.с.61). АТ «КРЕДОБАНК» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджено випискою є юридичною особою, має статут (а.с.62-66). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд наголошує на тому, що оскільки позивач відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України пред`явив 03.11.2023 року позичальникові вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і вказав у вимозі, що ця заборгованість має бути погашена протягом 30 днів, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно з цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту. Судом встановлено, що з боку відповідача [PERSON] було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості (станом на 01.12.2023 рік заборгованість становить 156030,27 грн., грошові кошти в зазначеному розмірі банку не повернуті, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав позивача з боку позичальника, які підлягають поновленню. З урахуванням наведеного, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК»\~заборгованість за кредитним договором № CL-252959 від 17.01.2020 року, у розмірі 156\~030,27 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 106\~365,80 грн.; заборгованість за відсотками - 49664,47 грн. Щодо солідарного стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, суд виходить з наступного. В обґрунтування позовних вимог до [PERSON] позивач посилається на те, що в Анкеті-заяві №CL-252959 [PERSON] своїм підписом підтвердив фактичні сімейні відносини та факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] . Позивач посилається на правову позицію, висловлену КЦС ВС у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року, однак суд вважає таку позицію позивача помилковою, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 статті 61 СК України кореспондує частині 4 статті 65 цього\~Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65\~СК України). Відповідно до норм сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів про те, що на момент укладення кредитного договору №CL-252959 від 17.01.2020 року, подружжя (якщо вони і перебували на той час в шлюбі) проживали разом і взяті [PERSON] кошти дійсно були витрачені в інтересах сім`ї. Доказів протилежного стороною позивача не надано. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст.\~77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано до суду будь-яких доказів щодо використання коштів відповідачем [PERSON] в інтересах та на потреби сім`ї, отриманих за вказаним кредитним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] , як солідарного боржника, не ґрунтуються на законі, не обґрунтовані та не доведені належними доказами, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Що стосується вимог з приводу стягнення витрат на професійну правову допомогу. Позивач з посиланням на норми ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України заявляє вимоги про відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі та написанням позовної заяви та супроводом представника в судових засіданнях у розмірі 10% від ціни позову 15 603,02 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу із метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат. Зазначений обов`язок з боку позивача не виконаний, суду не надано акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, надано лише копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року (а.с.68), свідоцтво та посвідчення адвоката (а.с.71), а тому відсутні підставі для стягнення таких витрат. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору на суму 3893,37 гривні.

Outcome: partial