Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть 04.06.2006р. [PERSON] ; свідоцтво про смерть 08.06.2018р. [PERSON] ; свідоцтво про народження [INFO] [PERSON] , батьки: [PERSON] та [PERSON] ; заповіт [PERSON] від 14.10.2002р., зареєстрований в реєстрі за № 147; витяг Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області № 05-07/495 від 16.11.2020р. з погосподарської книги; технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; витяг з рішення Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області № 69-ХХІ від 03.11.1993р. про надання земельної ділянки розміром 0,25 га [PERSON] ; заява [PERSON] до Ренійської районної державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після [PERSON] на користь [PERSON] , яка надійшла 13.11.2006р. та зареєстрована у реєстрі за № 380; заява [PERSON] до Ренійської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після [PERSON] , яка надійшла 13.11.2006р. та зареєстрована у реєстрі за № 381; довідка Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області № 326 від 01.03.2010р.; звіт незалежної оцінки вартості нерухомого майна; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2023р.; інформаційна довідка № 75971141 від 26.02.2024р. зі спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), про наявність чинної спадкової справи № 41072483 спадкодавця [PERSON] , дата смерті [INFO] та свідоцтва про право на спадщину № 48952858. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача та дідусь відповідача - [PERSON] . За життя [PERSON] належав житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, заповіт від 14 жовтня 2002 року, яким, все йому належне майно заповів сину [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої у Ренійській державній нотаріальній конторі після смерті [INFO] [PERSON] . Дружина спадкодавця - [PERSON] 27 жовтня 2006 року звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] на користь позивача, [INFO] померла. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, після померлого [PERSON] і вважає, що має усі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує, про що свідчить його заява долучена до матеріалів справи. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причини відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що 11.12.2023р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати правовстановлюючі документи на нерухоме спадкове майно позивач не має можливості, оскільки спадкодавець у передбаченому законом порядку не зареєстрував своїх прав на нерухоме майно. Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, що встановлено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до уповноваженої посадової особи органу місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 1251 ЦК України) із заявою про прийняття спадщини, однак після смерті батька у нього відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно яке входить до складу спадщини. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки подав заяву про прийняття спадщини у строк встановлений ст. 1270 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Outcome: approved