Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

У листопаді 2023 року позивачка звернулася з позовом до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві зазначає, що у грудні 2021 року за адресою фактичного проживання позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2021 р. головним державним виконавцем Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Козаченко Наталею Віталіївною за АСВП № [NUMBER] на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання виконавчого напису здійсненного приватним нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем за № 8583 від 19.10.2021 р. було відкрито виконавче провадження про стягнення з позивачки суми боргу в розмірі 9 656,80 грн. на користь відповідача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО». 03.12.2021року головним державним виконавцем Козаченко Наталею Віталіївною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 292,00 грн. 03.12.2021року головним державним виконавцем Козаченко Наталею Віталіївною винесено постанову про арешт коштів боржника. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження за АСВП № [NUMBER] позивач дійшла висновку, що виконавчий напис здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем за кредитним договором № 2101223-26673-2 від 23.02.2021 р. укладеного між позивачем та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», яке в свою чергу на підставі Договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-З від 17.06.2021 року було відступлене відповідачу право вимоги за зазначеним вище кредитним договором. Однак про те, що відповідач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» є правонаступником первісного кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (код СДРПОУ 41146462) за кредитним договором № 2101223-26673-2 від 23.02.2021 р. та про відступлення права вимоги за кредитним договором, позивач не був належним чином повідомлений у встановленому Законом порядку. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. ст. 87. 88 Закону України «Про нотаріат». Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Позивач зазначає, що цей виконавчий напис є незаконним та не підлягає виконанню, оскільки нотаріусу не були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості та які є підставою для законного вчинення виконавчого напису. 07.11.2023року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 35). 23.11.2023 до суду надійшов відзив по справі від ТОВ "ФК "Ріальто", згідно якого просить суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16- ц (провадження № 14- 84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278цс18) з подібних правовідносин. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Установивши, що для вчинення виконавчого напису кредитором нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, зворотність якої позивачем не доведена; наявні докази належного направлення й отримання позивачем письмової вимог про усунення порушень, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову про визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягає виконанню. Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, вважає, виконавчий напис таким, що підлягає виконанню. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що 19.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис на підставі поданої відповідачем заяви про стягнення з позивачки суми боргу в розмірі 9 656,80 грн. на користь відповідача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»(ас.17). Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису, відкрите виконавче провадження від 03.12.2021 р. головним державним виконавцем Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Козаченко Наталею Віталіївною за АСВП № [NUMBER] на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання виконавчого напису здійсненного приватним нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем за № 8583 від 19.10.2021 р. було відкрито виконавче провадження про стягнення з позивачки суми боргу в розмірі 9 656,80 грн. на користь відповідача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»(ас.23). Судом встановлено, що 03.12.2021року головним державним виконавцем Козаченко Наталею Віталіївною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 292,00 грн.(ас.25) Судом встановлено, що 03.12.2021року головним державним виконавцем Козаченко Наталею Віталіївною винесено постанову про арешт коштів боржника. Згідно із статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (далі - Перелік документів). Згідно з пунктом 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до пункту 3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України №296/5 22 лютого 2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа №161/6092/18-ц). Крім того, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Таким чином, встановлено, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги статті 88 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості нотаріусу надано не було. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до ст. 81 ЦПК України доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 05.09.2023 року між адвокатом Василівською І.Ю. та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги №45(а.с. 8-10). 23.10.2023 року між замовником [PERSON] та адвокатом Василівською І.Ю. підписано акт надання послуг №45 від 05.09.2023р. (а.с.11). 23.10.2023року, [PERSON] сплачено адвокатські послуги Василівської І.Ю. відповідно до квитанції на суму 16 000грн.(ас. 12). За таких обставин, підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000грн. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved