Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Оприско М.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 10.11.2007 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4136. Зазначає, що протягом останнього часу між сторонами почали виникати непорозуміння, сварки. Сторони остаточно зрозуміли, що вони мають абсолютно різні інтереси та погляди на життя. Внаслідок цього сторони припинили спільне проживання, ведення подружнього житія та спільного господарства. Оскільки сімейні відносини між сторонами припинилися остаточно та безповоротно, збереження сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, просить розірвати шлюб. Також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн. Ухвалою суду від 31.10.2023 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. 20.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що не визнає позов та звертає увагу суду на те, що у них з відповідачем час від часу траплялися побутові конфлікти, які фактично бувають і в інших сім`ях, але вони завжди їх вирішували із розумінням. Вказує, що у них ніколи не було серйозних проблем, таких як алкоголізм, зрада чи причинення тих чи інших тілесних ушкоджень. Вважає, що такі проблеми не є критичними, оскільки вони обговорюються і вирішуються із користю для сім`ї. Також зазначає, що у них є спільний неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , якому необхідна повноцінна сім`я. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, його представник адвокат Оприско М.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Також вказує, що проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву заперечують, оскільки в Україні діє принцип вільного вступу в шлюб та вільного припинення шлюбних відносин, ніхто не може бути зобов`язаним перебувати у шлюбі проти його волі. [PERSON] повністю підтримує доводи, викладені в позовній заяві, що збереження сім`ї є неможливим. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у судове засідання 28.02.2024 року не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5\~ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 10 листопада 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис №4136, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.11.2007. Відповідно до ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що сторони подружніх відносин не підтримують, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим, суд дійшов висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Щодо вимоги представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5\~000 грн 00 коп слід зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи зазначене вище, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved