Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

у липні 2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості, у якому просив стягнути з відповідачів солідарно на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 20421,04 дол. США, що за курсом 27,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.04.2020 року складає 553001,76 грн станом на 22.04.2020 за кредитним договором №K2P6GB00260015 від 29.02.2008 року, яка складається з: 20421,04 дол. США - заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та витрат по сплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.02.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №K2P6GB00260015, відповідно до умов якого Банк зобов`язався видати відповідачу-1 кредит у розмірі 54101,25 доларів США на термін до 29.02.2023 року, а відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. За умовами договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. З метою забезпечення виконання [PERSON] умов вказаного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договіри поруки. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання зобов`язання, залишена без задоволення. Однак, відповідач свої зобов`язання, передбачені Кредитним договором, не виконував, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку і строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями утворилась заборгованість, яка станом на 22.04.2020 року становить 40214,98 дол. США, яка складається з наступного: 20421,04 дол. США заборгованості за тілом кредиту; 10261,79 дол. США заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 410,86 дол. США заборгованості по комісії за користування кредитом; 9121,29 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. Заборгованість до стягнення становить 20421 дол. США. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 17.07.2020 року, відкрито позовне провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 45). Відзиву на позов відповідачка [PERSON] у встановленому законом порядку та строк не надала. Ухвалою суду від 24.10.2023 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» у частині заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишено без розгляду. Підготовче провадження у частині позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] закрито 24.10.2023 року, справу призначено до судового розгляду на 12:30 год. 12 березня 2024 року. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позовна заява містить вимогу, відповідно до якої представник підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, а справу просить розглянути за відсутності представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 29 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №K2P6GB00260015 (а.с. 15). Згідно з п. 1.1. Договору Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти. Строк, розмір кредиту, цілі, спосіб перерахування, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки з дострокове погашення кредиту за цим договором, зазначені в п. 7.1. даного Договору. Згідно з п. 2.2. Договору позичальник зобов`язується: сплатити відсотки за користування кредитом, винагороду; погашення кредиту зробити в порядку, сумах і в строки, передбачені п. 2.3.3., 7.1 цього Договору. Відповідно до п. 4.1. при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання передбачених Договором, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. П. 7.1. Договором передбачено, що банк надає кредитні кошти на строк до 29 лютого 2023 року включно, сума траншу 45000 дол. США, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 54101,25 дол. США 25 центів на наступні цілі: оплата по договору про участь Фонді фінансування будівництва від 06.02.2008 в сумі 45000 дол. США 25 центів на сплату страхових платежів у сумі, у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору шляхом безготівкового перерахування, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів щорічно в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця, а також у момент надання кредиту 2,0% від суми кредиту. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 559,13 дол. США для погашення заборгованості за Договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії. У п. 7.3. Договору зазначено, що забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним Договором виступає зокрема договір застави майнових прав на отримання грошових коштів по договору № 56949 про участь в Фонді фінансування будівництва від 06.02.2008 року, а також інші види застави, іпотеки тощо. 29.02.2008 між ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір поруки №K2P6GB00260015/1 від 29.02.2008, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов`язання відповідати як солідарний боржник у разі не виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань. Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 29.02.2008 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 45000 дол. США, а боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту в розмірі 54101,25 дол. США у строк з 29 лютого 2008 року по 28 лютого 2023 року включно. Вказаний договір містить посилання, що строк його дії визначається повним виконання основного зобов`язання (а.с. 20). Аналогічні договори поруки від 29.02.2008 року було укладено з [PERSON] (№ договору K2P6GB00260015/2) (а.с. 18) та [PERSON] (№ договору K2P6GB00260015/3) (а.с. 19). Однак: рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2016 року у справі 761/20862/16-ц договір поруки №K2P6GB00260015/1 від 29 лютого 2008 року, укладений між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі відділення № 50 Філії «Розрахунковий цент» АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за яким [PERSON] поручився за зобов`язання [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №K2P6GB00260015 від 29.02.2008 визнано припиненим. Ухвалою суду від 24.10.2023 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» у частині заявлених позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] скористалася кредитними коштами та свої зобов`язання за договором № K2P6GB00260015 від 29.02.2008 року належним чином не виконала, не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. У постанові від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (провадження №14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України). Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16). Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] , яку просить стягнути позивач, за вказаним кредитним договором станом на 22.04.2020 року становить 20421,04 дол. США, з яких: 20421,04 дол. США заборгованость за тілом кредиту.(а.с. 4-7). За інформацією з Національного банку України офіційний курс гривні щодо Долару США станом на 22.04.2020 року складає 27,08 грн. Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслав до суду заяву в якій просив залишити позовну заяву без розгляду в частині позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором K2P6GB00260015 від 29.02.2008 року в розмірі 20421,04 дол. США, що за курсом 27,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.04.2020 року складає 553 001,76 грн, а тому позовні вимоги у визначеному позивачем розмірі підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 8295,03 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved