Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи 10.01.2024 року позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 20.09.2021 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір № 127206-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0.86588198 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також, 18.12.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 127206-КС-005 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надала Позичальнику додатково кредит в сумі 42 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 6 300,00 грн. Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 127206- КС-005 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором № 127206-КС-005 позичальника [PERSON] , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 127206-КС-005 [PERSON] , (відповідач) на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 127206-КС-005 на загальну суму 79 219,60 грн. Відповідно до пункту 2 Договору до п.5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 03.01.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 127206-КС-005 про надання кредиту, в розмірі 75885,37 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 38 521,43 грн. та суми прострочених платежів по процентах - 37 363,94 грн. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути заборгованість за Договором № 127206-КС-005 про надання кредиту від 20.09.2021 року, що становить 75 885,37 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. ІІ. Позиція учасників процесу В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Додатково зазначив, що спірний кредитний договір є четвертим кредитним договором укладеним відповідачкою з ними. Усі попередні кредитні договори відповідачем виконувалися належним чином, тому було погоджено видачу і цього кредиту.Перед оформленням другого кредиту, 12.12.2020 року було здійснено відео-верифікацію позичальника. Відповідачкою вчинялися дії з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 20.09.2021 року на загальну суму 79219,60 грн. Решта боргу залишилась непогашеною.Оскільки стороною відповідача, докази надані позивачем жодним чином не спростовані, просив суд задоволити позов у повному обсязі. Представник відповідача заперечила, щодо позовних вимог повністю. Ствердила, що її довірителька не укладала 20.09.2021 року жодного кредитного договору, а в подальшому і додаткової угоди з позивачем, не отримувала коштів за цими договорами, оскільки тривалий термін перебуває за межами України. З приводу цього вона звернулася до органу Національної поліції із відповідною заявою. Ствердила, що відеоверифікація позивачем не проводилася, підтвердила, що позивачкою дійсно раніше укладалися кредитні договори з позивачем і вносились кошти на їх погашення. Погашення заборгованості за спірним кредитним договором вважає сумнівним, оскільки в один і той самий день на рахунки надходили кредитні кошти та гасилися попередні договірні зобов`язання. Просила суд відмовити повністю у даному позові. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 11.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, проведення розгляду справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано інформацію з АТ «Сенс Банк» про рух коштів по банківській картці відповідача. У судове засідання, призначене на 31.01.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотання представника відповідача. Ухвалою від 20.02.2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі № 156/51/24 за позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», представник позивача Мишевська Н. М. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Ухвалою від 20.02.2024 року визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» для дачі особистих пояснень у справі. В судовому засіданні 04.03.2024 року було оголошено перерву до 11.03.2024 року, в зв`язку з витребуванням документів. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 20.09.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №127206-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надав позичальникові кредит у розмірі 30000,00 гривень строком на 24 тижні, термін дії договору до 07.03.2022 року. Процентна ставка за кредитом: в день 0,86588198, фіксована. Комісія за надання кредиту: 4500,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 66000,00 гривень. Орієнтована реальна річна процентна ставка 3599,19 процентів. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за наданий кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». (а.с. 17). Згідно з п. 10 договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця. 18.12.2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «Бізнес Позика» Додаткову угоду 1 до договору про надання кредиту № 127206-КС-005 в електронній формі, якою збільшено суму кредиту до 42 000,00 грн. Відповідно до додаткової угоди 1 до договору № 127206-КС-005 від 18.12.2021 р., кредитодавець з позичальником домовились, що після укладення Додаткової угоди, кредит збільшується на 42000,00 грн. При збільшені кредиту, загальна сума отриманого позичальником та неповернутого кредиту складатиме 42 979,84 грн. Продовжили строк кредитування на 89 днів, термін дії договору до 04.06.2022 року. Загальна сума отриманого кредиту становить 42979,84 грн. Комісія до змін умов договору: 6300,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 94341,87 гривень. Орієнтована реальна річна процентна ставка 3552,51 процентів. (а.с. 25-26). На підтвердження укладення договору №127206-КС-005 від 20.09.2021 року позивачем надано послідовність дій відповідача спрямованих на укладення цього договору (а. с. 31). Відповідно до копій довідок (а.с. 36, 36 зворот) ТОВ «БІЗПОЗИКА», сума коштів 5000,00 грн. та 25000,00 грн. були перераховані [PERSON] 20.09.2021 року, згідно кредитного договору №127206-КС-005 від 20.09.2021 року на її банківську карту. Згідно візуальної форми послідовності дій Клієнта від 18.12.2021 року, [PERSON] уклала з позивачем Додаткову угоду (а.с. 33). Відповідно до копій довідок (а.с. 37, 37 зворот) ТОВ «БІЗПОЗИКА», сума коштів 20000,00 грн. та 22000,00 грн. були перераховані [PERSON] 18.12.2021 року, згідно Додаткової угоди до кредитного договору №127206-КС-005 від 20.09.2021 року на її банківську карту. Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитом у гривні станом на 03.01.2024 рік, загальна заборгованість по кредиту складає 75 885,37 грн. з неї: за кредитом - 38 521,43 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 37 363,94 грн. (а.с. 9-14). Згідно відповіді АТ «Сенс Банк» встановлено, що відповідач [PERSON] є клієнтом цього банку та на її ім`я відкрито запитувану картку та рахунок до картки. Також додано на Додатку 1 виписку з рухом коштів за період 20.09.2021 по 31.01.2024 з яких встановлено, що 20.09.2021 року відповідачці зараховано на її рахунок кредитні кошти 5000 грн. та 25000 грн. та 19.12.2021 року 20000 грн та 22000 грн. кредитних коштів (а.с. 88-100). Відповідно до копії закордонного паспорта України, [PERSON] , [INFO] виїхала за межі України, про що свідчить відмітка у документі (закордонному паспорті) (а.с. 115). За заявою відповідача відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 182 КК України від 08.02.2024 року (а.с. 111). Також позивачем надано копії договорів про надання кредиту від 10.08.2020 року № 127206-ЛЦ1-001, № 127206-ЛЦ1-002 від 12.12.2020 року та №127206-ЛЦ1-003 від 17.01.2021 року укладені з відповідачкою [PERSON] , як підтвердження того, що між сторонами неодноразово укладалися кредитні договори та відповідачка згідно інформаційних довідок вчиняла дії на їх виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості за попереднім кредитним договором №127206-ЛЦ1-003 від 17.01.2021 та інформаційних довідок (проведення транзакції), [PERSON] повністю погасила заборгованість (141 360,93 грн.) до даному договору згідно періоду кредитування з 17.01.2021 по 28.09.2021. Кредит погашено (закрито) 01.08.2021 року. Станом на 05.03.2024 року, заборгованість за кредитним договором №127206-ЛЦ1-003 від 17.01.2021 - відсутня (а.с. 179-193). Згідно інформаційних довідок [PERSON] 09.11.2021, 28.10.2021, 09.10.2021, 28.11.2021, 22.09.2021, 15.12.2021, 15.12.2021, 18.12.2021, 18.12.2021, 01.01.2022, 16.01.2022, 30.01.2022, 27.09.2021, 15.12.2021, 14.02.2022, 13.12.2021 року, здійснювала платежі в погашення кредитного договору в сумах 1200,00 грн., 4000,00 грн., 6800,00 грн., 800,00 грн., 4100, грн., 3000,00 грн., 2100,00 грн., 1700,00 грн., 69,60 грн., 8000,00 грн., 7900,00 грн., 10000 грн., 4850,00 грн., 15000,00 грн., 5600,00 грн., 4100,00 грн. (а.с. 132-139). Також згідно договору про надання послуг від 04.11.2020 укладеного між ТзОВ "Бізнес Позика" та ТзОВ "ПрофітГід" цей договір регулює відносини установи з клієнтом, згідно з якими установа надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь клієнта в якості повернення ( сплати) платниками сум кредитів/позик/ фінансових кредитів/ відсотків ( інших платежів) за кредитами/ позиками/ фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів. Установа забезпечує технологічне обслуговування прийому платежів та перерахування грошових коштів на підставі договору про співробітництво з оператором послуг платіжної інфраструктури - ТзОВ "Платежі Онлайн", яке під час надання послуг використовує ситему Platon. V. Застосоване судом законодавство та висновки суду За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до ст.5,15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК). Як встановлено судом спірний кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля -ідентифікатора, тобто позивачем підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд по справі №524/5556/19 від 12.01.2021 року; у постанові №127/33824/19 від 07.10.2020 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Також суд звертає увагу на висновки Верховного Суду по справі №916/2403/18 від 10.09.2019 року. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов"язку можуть належати: визнання пред"явленої претензії; зміна договору з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №911/3685/17 та по справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020. Верховний Суд в п.76 постанови Великої Палати від 05.06.2018 року у справі №338/180/17 зазначив, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідачка частково сплатила кошти для погашення заборгованості за кредитним договором від 20.09.2021 року, а саме в сумі 79219,60 грн., таким чином зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою ст. 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Заслухавши заперечення представника відповідача щодо заявлених позовних вимог суд звертає увагу, що докази подані представником позивача стороною відповідача жодним чином не спростовані. В ході розгляду цивільної справи судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що станом на 01.08.2021 року відповідачка здійснила повну оплату заборгованості за попереднім кредитним договором (127206-ЛЦ1-003 від 17.01.2021), а тому в подальшому грошові кошти в сумі 79219,60 грн. переказувала на рахунки позивача саме для погашення заборгованості за кредитним договором від 20.09.2021 року. Крім того, суд звертає увагу на часткове погашення кредитного договору № 127206-КС-005 від 20.09.2021, а саме його залишок 979,84 грн. станом на 18.12.2021 року, що зафіксовано в додатковій угоді № 1 до кредитного договору 127206-КС-005 від 20.09.2021. Також в підтвердження погашення кредитного договору відповідно до додаткової угоди № 1 наявний розрахунок заборгованості та інформаційні довідки в яких зафіксовано переказ відповідачем коштів позивачу, починаючи з дня укладення додаткової угоди № 1 від 18.12.2021 до кредитного договору 127206-КС-005 від 20.09.2021, а саме сплата сум 8000,00 грн. - 01.01.2022 року, 7900,00 грн. 16.01.2022 року, 10 000,00 - 30.01.2022 року та 5600,00 грн. - 14.02.2022 року. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Стороною відповідача жодними доказами не спростовані позовні вимоги позивача, перебування відповідача за межами території України, не спростовує можливість за допомогою пароля-ідентифікатора, без присутності особи на території України, підписати кредитний договір та отримати кредит, враховуючи попередню кредитну історію відповідача та наявність зареєстрованого нею електронного кабінету. Доказів, як стверджує представник відповідача про заблокування номеру мобільного телефону відповідача з моменту виїзду за межі території України, суду в ході розгляду справи надано не було. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором про надання кредиту належним чином не виконала, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту такими, що підлягають задоволенню повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі статей 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved