Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до Краснокутського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило стягнути із відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 71118 грн., з яких сума кредиту -15000 грн., сума процентів за користування кредитом - 56118 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5526414 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 19-ОД від 05 січня 2022 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту (06.02.2023) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Однак відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача покредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 15 000 грн. - тіло кредиту та 56 118 грн. - нараховані проценти, всього - 71118 грн., в зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Окрім цього представник прохає стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та про підтримання заявлених вимог. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що 11.02.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», укладено Договір № 5526414 про надання споживчого кредиту (а.с.40-50). Із змісту кредитного договору №5526414 вбачається, що він підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С597796, 11 лютого 2022 року 19:33:25 (а.с.50). Відповідно до умов договору сума наданого відповідачу кредиту складає 15 000,00 грн. строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.2. договору, на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Відповідно до умов договору сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: знижену процентну ставку - 0,796 % в день та застосовується на умовах, визначених п.п.1.5.2. п.1 Договору та стандартну процентну ставку - 1,99 % в день та застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в п.1.4 Договору. Згідно п.1.8. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 122460,00 грн. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом та 117087,00 грн. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки. Також згідно п.2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів плвтіжної картки № [NUMBER] . Також судом встановлено, що 11.02.2022 відповідачем було підписано електронним цифровим підписом й додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №5526414 від 11.02.2022, в якому мається таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспорт споживчого кредиту (а.с.51,63-66). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується повдомленням АТ «ПУМБ» №КНО -20.4/79 від 26.06.2023 (а.с.37-39). З розрахунку заборгованості за договором № 5526414 від 11.02.2022 та позовної заяви вбачається, що загальна заборгованість відповідача станом на 09.01.2023 становить 71118,00 грн., з яких: сума кредиту - 15 000 грн., сума процентів за користування кредитом - 56118 грн. За положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРСТ УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРСТ УКРАЇНА» за зобов`язаннями, строк виконання за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержанная яких належить клієнту за договором факторингу. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому - передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.52-60). Згідно із актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №19.06/23-Ф від 19 червня 2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги заборгованості від боржників на загальну суму 50 639 498,17 грн. (а.с.61) Як вбачається зі витягу з реєстру боржників (Додаток №1 до Договору факторингу №19.06/23-Ф від 19 червня 2023 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №5526414 на загальну суму заборгованості у розмірі 53208,00 грн. (а.с.95) Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Як вбачається із наявного в матеріалах справи повідомлення про відступлення прав грошової вимоги від 19 червня 2023 року, відповідача повідомлено про відступлення права грошової вимоги первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» новому - ТОВ ФК «Фінтраст Україна» (а.с.96). Суд виходить з того, що підписавши 11.02.2022 року договір про надання споживчого кредиту, відповідач , відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Оскільки умови кредитного договору від 11.02.2022 № 5526414, укладеного між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] , останнім не виконано, право грошової вимоги за ним на підставі Договору факторингу №19.06/23-Ф від 19 червня 2023 року перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна», а відтак такий вправі пред`являти позов про стягнення заборгованості за договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 5526414 про надання споживчого кредиту від 11.02.2022, у розмірі, що складає 71118 грн., з яких: 15 000 грн. - сума кредиту; 42 218 грн. - сума процентів за користування кредитом. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач надає суду платіжну інструкцію в національній валюті №2209 від 20 грудня 2023 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» здійснило платіж у розмірі 2 147 грн. 20 коп. за подання до Краснокутського районного суду Харківської області даного позову (а.с.1). Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2147,20 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач просив стягнути із відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду під час розгляду справи було надано: - копію договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022, укладеного між адвокатом Крюковою Мариною Володимирівною та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с.100-103); - ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АН №1075167 від 22 грудня 2023 року з якого вбачається, що правом представляти ТОВ «Фінансова компанія «Фінтарст Україна» у Краснокутському районному суду Харківської області наділений адвокат Крюкова Марина Володимирівна (а.с.104); - звіт про надання правової допомоги згідно Договору №07/07-2022 від 07.07.2022 (а.с.98); - рахунок на оплату по замовленню №26/12 від 26 грудня 2023 року (а.с.99); - платіжну інструкцію в національній валюті №2493 від 28 грудня 2023 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» здійснило платіж у розмірі 10 000 грн. на користь адвоката Крюкової Марини Володимирівни із призначенням платежу «Сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви згідно р/ф №26/12 від 26.12.2023 року. БЕЗ ПДВ» (а.с.105). У справі № 910/906/18 Верховний Суд погодився з наявністю підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, оскільки їх розмір був обґрунтований, а відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи. Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи викладене, та те, що суд дійшов висновку про повне задоволення позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази та відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved