Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 листопада 2021 року між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від імені та в інтересах якої відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» діяло Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KFW-20-2021-20 щодо надання кредиту на придбання житла відповідно до Порядку пільгового іпотечного кредитування внутрішньо переміщених осіб за рахунок коштів гранту, наданих кредитною установою для відбудови, затвердженого постановою КМУ від 28.04.2021 №451. Згідно з договором позивачем [PERSON] було надано кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 1\~007\~559,00 грн., строком повернення 186 місяців починаючи з моменту перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Кредит наданий на придбання житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 81,7 кв.м. Позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 3% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. 15 листопада 2021 року кредитні кошти в сумі 1\~007\~559,00 грн. були перераховані позивачем та зараховані на рахунок позичальника. Також, 15 листопада 2021 року між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] і [PERSON] укладений договір поруки № KFW-20-2021-20-1. [PERSON] зобов`язання за договором щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування не виконані, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, загальна сума якої станом на 30 листопада 2023 року становить 165\~021,36 грн., з яких заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року 52\~968,67 грн., прострочена заборгованість з погашення кредиту за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року 112\~052,69 грн. В зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь прострочену заборгованість на загальну суму 165\~021,36 грн. та судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 25 грудня 2023 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] надала письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яку обґрунтувала тим, що позивач ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» зареєструвавши електронний кабінет, подав позовну заяву засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на офіційну юридичну адресу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, а не шляхом формування документу у системі «Електронний суд». Крім того, вважає, що позивачем не підтверджено його повноваження щодо підпису позовної заяви, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його повноважень, а подана заява повинна бути повернута позивачу. Докази, додані до матеріалів справи, не відповідають вимогам процесуального законодавства, а саме, не містять ПІБ особи, яка їх засвідчила, посади особи, яка їх засвідчила, дати, коли їх було засвідчено. Будь-які інші клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. 15 листопада 2021 року відповідач [PERSON] уклав з Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» кредитний договір за № KFW-20-2021-20 та отримав кредит в розмірі 1\~007\~559,00 грн. зі сплатою 3% річних за користування кредитом на термін до 24 травня 2037 року. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В\~статті 530 ЦК України\~зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, позивач виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та у зв`язку з чим відповідач станом на 30 листопада 2023 року має заборгованість 165\~021,36 грн., яка складається з наступного: - 112\~052,69 грн. - прострочена заборгованість з погашення кредиту за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року; - 52\~968,67 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року. Відповідачем [PERSON] було надано платіжну інструкцію від 15 лютого 2022 року про сплату [PERSON] 7\~700,00 грн. на користь ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на погашення кредиту. Отже, позивачем визначено період, за який виникла заборгованість в розмірі 165 021,36 грн. з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року, в той же час відповідачем надано квитанція про сплату чергового платежу в розмірі 7\~700,00 грн. за лютий 2022 року. Таким чином, розмір заборгованості за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року становить 157 321,36 грн. (165 021,36 грн. 7 700,00 грн.). Відповідно до чинного цивільного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1\~ст. 638 ЦК України/\~та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/. Відповідно до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК). За\~статтею 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 629\~ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст.1050 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). 15 листопада 2021 року Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» уклала з [PERSON] і [PERSON] договір поруки за № KFW-20-2021-20-1, за яким [PERSON] зобов`язалася відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором № KFW-20-2021-20 від 15 листопада 2021 року. Відповідно до частини першої статті 553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У відповідності з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Частиною четвертою статті 559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 157\~321,36 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку та з урахуванням наданої відповідачем квитанції про часткову сплату кредиту в сумі 7\~700 грн., оскільки не виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим частково задовольнивши позовні вимоги. Щодо твердження відповідача [PERSON] про необхідність подачі позовної заяви позивачем лише шляхом формування документу у системі «Електронний суд» суд зазначає наступне. 18 жовтня 2023 року Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» введений в дію. Згідно з цим Законом парламент вніс зміни до процесуальних кодексів щодо обов`язкової реєстрації та використання вказаних електронних кабінетів. Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його (абзац другий частини четвертої статті 183 ЦПК України). У судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом (частини перша, четверта та восьма статі 14 ЦПК України). Процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС (пункт 16 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21). Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 19 лютого 2024 року справа № 495/6097/20. За змістом наведених приписів позивач, який мав обов`язок зареєструвати електронний кабінет, міг подати позовну заяву або у паперовій формі, або в електронній, але виключно через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему. Так, позивач подав позов до суду засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на офіційну юридичну адресу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, тобто, з дотриманням вимог чинного законодавства. Щодо підтвердження повноважень позивача, суд зазначає наступне. Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (абзац перший частини першої статті 92 ЦК України). У частині третій статті 58 ЦПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі, зокрема, через свого керівника. Згідно з пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи. Позовна заява ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» підписана головою правління ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Миколою Марчуком, на підтвердження повноважень якого надана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21 листопада 2023 року. Таким чином, позовна заява підписана уповноваженою особою. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 27 квітня 2022 року справа № 761/1062/21. Що стосується не засвідчення позивачем копій документів, долучених до позовної заяви, то суд зазначає, що надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»). Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IХ, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2684 грн. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідачів у розмірі 157 321,36 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 95,33 % ((157 321,36 грн. задоволені вимоги) / ( 165 021,36 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2 558 грн. 66 коп. (2684,00 грн. сплачений судовий збір * 95,33%), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів. Отже з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 2558,66 грн., по 1279,33 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial