Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Приватне підприємство «Шериф-захищати та охороняти» (надалі - позивач) звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) у якому просило стягнути з відповідача 7500,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованості за надані послуги за допомогою технічних засобів охорони та вартості неповернутого охоронного обладнання у сумі 5500,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору № 6006656 КОМ/А від 09.10.2018р. (надалі - Договір) відповідач, як замовник, отримував від позивача, як виконавця охоронні послуги протягом 2018-2020 рр., за які, всупереч умовам Договору, відповідач здійснював невчасно розрахунки. Унаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, утворилась заборгованість у сумі 2000,00 грн. за період надання послуг у лютому-травні 2020 року. Зазначену заборгованість відповідач не погасив. Враховуючи це, позивач з травня 2020 року вимушений був розірвати договір, направивши відповідне повідомлення та вимагаючи сплатити заборгованість та повернути отримане у тимчасове користування технічне обладнання. На думку позивача, оскільки заборгованість так відповідачем і не була погашена, а обладнання не повернуто та безпідставно утримується відповідачем, останній порушив умови Договору, внаслідок чого позивач вимушений був звернутись до суду із цим позовом для захисту своїх прав і законних інтересів. Додатково своє звернення саме до Шевченківського районного суду м. Києва із цим позовом, а не до компетентного господарського суду, позивач мотивує тим, що статус відповідача як фізичної-особи підприємця змінився на фізичну особу у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності і, відповідно, позови до фізичних осіб згідно з цивільно-процесуальним законодавством мають розглядатися саме зазначеним судом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 матеріали вказаної справи передано для розгляду судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.07.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Для встановлення та підтвердження місця реєстрації/проживання/перебування відповідача [PERSON] судом вживались передбачені ЦПК України заходи, зокрема направлялись відповідні запити до компетентних органів влади, проте підтвердження чи спростування відомостей про останнє відоме та зазначене у позові місце проживання (перебування) відповідача, до суду не надійшло. У зв`язку з цим судом у встановлені законом строки та порядку здійснювалось повідомлення відповідача як учасника справи шляхом надіслання на зазначену у позові його поштову адресу. Частинами дев`ятою, десятою статті 28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Згідно ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Протягом розгляду справи, відповідач у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу останнього відомого місця перебування за адерсою [ADDRESS] , однак поштові відправлення повернулися з відміткою "Повертається за закінченням терміну зберігання". Суд також зауважує, що інформація про рух даної справи за позовом до відповідача розміщувалась на сайті суду і є загальнодоступною. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Будь яких заяв/клопотань про відкладення судового засідання, зміну місця проживання чи місцезнаходження від відповідача до суду не надходило. Окрім того, відповідач всупереч ст. 178 ЦПК України також не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, однак вказана обставина відповідно до ч. 8 зазначеної статті, не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних матеріалів та зібраних доказів. Разом із тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі положень ст. 280 та у відповідності до ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, між Приватним підприємством «Шериф-захищати та охороняти», як виконавцем, та ФОП [PERSON] 09.10.2018р. було укладено договір № 6006656 КОМ/А про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони, в подальшому - Договір. За змістом п.1.1. Договору виконавець надає послуги замовнику в обсягах та кількості, які ним обрані, в порядку та на умовах визначених цим Договором. Обумовлений Сторонами обсяг послуг та їх вартість вказується у Додатку 1 до даного Договору та є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.2.1. Договору вартість обраних замовником послуг згідно переліку викладеному у пункті 1.3., визначається Сторонами у Додатку 1 до цього Договору. Оплата за цим Договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на наданий виконавцем розрахунковий рахунок у відповідності до чинного законодавства України у строки згідно п.2.1. Договору - на умовах передоплати і проводиться замовником щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги (пункт 2.3. Договору). Пунктом 3.2.13 Договору визначено обов`язок замовника, після припинення договірних відносин одразу, але не більше 2-х днів повернути виконавцю обладнання, яке надане замовнику в користування та зазначене у Додатку № 1 до даного Договору, у стані придатному до подальшої експлуатації або сплатити його вартість в разі пошкодження або втрати. Згідно з пунктом 3.2.15. Договору визначено обов`язок замовника своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов Договору. У Додатку № 1 до Договору Сторони узгодили, що послуги надаються на об`єкті, який розташований за адресою: [ADDRESS] (п.1 Додатку), загальна вартість послуг, що надається у місяць становить 500,00 грн. (п.2 Додатку), перелік обладнання, яке надається замовнику у користування (оренду) «Макс 4064 вартістю 5500,00 грн, у кількості 1 шт. серійний номер 6006656 (п.5 Додатку). Як вбачається зі змісту Договору та Додатку № 1 до нього, вони підписані обома Сторонами без зауважень. З огляду на систематичне невиконання своїх грошових зобов`язань замовником, зокрема несплату щомісячних платежів за послуги охорони, надані станом на травень 2020 року, позивач звернувся до відповідача 07.05.2020р. із повідомленням-вимогою № 07/05/20, у якому вимагав сплатити заборгованість за надані і неоплачені послуги у сумі 2500,00 грн, розірвання Договору з 01.06.2020р. та повернути отримане обладнання до 03.06.2020р., а у разі неможливості сплатити його вартість у сумі 5500,00 грн. Зазначене повідомлення-вимога, як вбачається із копії фіскального чеку була надіслана замовнику (відповідачу) рекомендованим листом 07.05.2020р. на податкову адресу ФОП [PERSON] , зазначену у витягу з реєстру платників єдиного податку за адресою [ADDRESS] . Позивач намагався стягнути з відповідача заборгованість, що виникла за Договором шляхом звернення до Господарського суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу, проте ухвалою суду від 06.03.2023 у справі № 910/3200/23 йому було відмовлено у видачі наказу. Відповіді від відповідача на повідомлення-вимогу позивача матеріали справи не містять, будь яких доказів, що спростовували б нараховані позивачем суми заборгованості, відповідач суду не подав. У зв`язку з викладеним, позивач, звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, посилається на виконання ним своїх зобов`язань у повному обсязі, та неналежне виконання відповідачем, як замовником своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати вартості обумовлених Договором охоронних послуг за 4 календарні місяці, а також невиконання відповідачем обов`язку з повернення наданого у користування технічного обладнання. Беручи до уваги встановлені у даній справі обставини, та наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Пункт 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України гарантує особі судовий захист цивільного права та інтересу. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ч. 1. ст. 20 ЦК України). Відповідно до наявних у матеріалах справи відомостей, та відомостей, що містяться у ЄДРПОУ, судом встановлено припинення діяльності ФОП [PERSON] як суб`єкта підприємницької діяльності з 28.12.2022. Відтак у правовідносинах щодо виконання своїх договірних зобов`язань, відповідач може діяти виключно як фізична особа навіть після припинення підприємницької діяльності, оскільки обов`язки відповідача перед позивачем за Договором у даному випадку не зникають. За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Отже, обов`язком суду у даному випадку є захист прав та інтересів особи, що звернулася до нього із позовом, а у випадку встановлення порушення таких прав та інтересів, суд має їх відновити. Згідно з приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ст. 509 ЦК України). Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом положень викладених у Договорі, який, як вже встановлено судом, було укладено між сторонами даного спору, вбачається, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг. Відтак, за вказаним договором, між сторонами виникли взаємні права і обов`язки. Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України). Як вбачається із розрахунку позовних вимог, наданого позивачем, який перевірено судом, заборгованість відповідача за послуги з охорони об`єкту, надані за адресою: [ADDRESS] за період з лютого 2020 по травень 2020 (вартість послуг з охорони складає 500,00 грн/1 міс), становить 2000, 00 грн. Жодних належних і допустимих доказів, що підтверджували виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором та сплати вартості за надані позивачем послуги у лютому, березні, квітні та травні 2020 року суду не надано. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, всупереч наведеним вимогам закону та умов Договору, відповідач свої цивільні зобов`язання не виконав належним чином, оплату за отримані послуги з охорони не здійснив, у зв`язку з чим є таким, що порушив зобов`язання. Таким чином, підлягає стягненню заборгованість за надані позивачем (виконавцем) відповідачу (замовнику) охоронні послуги згідно умов Договору за період з лютого по травень 2020 року у розмірі 2000,00 грн. Позивач окрім сплати заборгованості просить суд відшкодувати вартість неповернутого за Договором майна, а саме охоронного обладнання комплекту «МАКС-4064» на суму 5500,00 грн. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору, вказане обладнання із зазначенням його вартості, кількості та комплектності станом на день заявлення позову та під час розгляду справи судом, не було повернуто позивачу. Також відповідач всупереч умовам Договору (п. 3.2.13) не відшкодував позивачу його вартість. Зазначені обставини відповідачем не було спростовано у встановленому законодавством порядку. Також, суд бере до уваги, що Договірні відносини були припинені шляхом повідомлення позивача відповідачу про розірвання з 01.06.2020 року, відповідачу надано строк для повернення обладнання до 03.06.2020 або компенсацію його вартості, згідно з надісланим 07.05.2020р. повідомленням-вимогою на адресу відповідача. Згідно з положеннями ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач до 03.06.2020 отримане в користування (оренду) охоронне обладнання не повернув позивачу, не сплатив відповідну компенсацію його вартості, суд вважає, що відповідач є таким, що прострочив, а позивач вправі у судовому порядку вимагати захисту своїх майнових прав у т.ч. шляхом стягнення відповідного відшкодування вартості неповернутого відповідачем майна. До того ж суд враховує вимоги ст.1212 ЦК України, згідно з приписами якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За наслідками розірвання Договору з 01.06.2020р., передане за Договором та Додатком № 1 до цього Договору майно - охоронне обладнання комплект «МАКС-4064» на суму 5500,00 грн, продовжує безпідставно утримуватись відповідачем. Доказів повернення комплекту охоронного обладнання або відшкодування позивачу його вартості відповідач суду не надав, в матеріалах справи такі докази також відсутні. За таких обставин, оскільки охоронне обладнання комплект «МАКС-4064» вартістю 5500,00 грн, передане відповідачу тимчасово у користування на період надання послуг з охорони, замовником (відповідачем) протягом 2-х днів позивачу (виконавцю) повернуто не було, в останнього виникло право вимагати відшкодування вартості вказаного майна (речі). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки судом було встановлено, що позивач здійснював надання послуг з охорони об`єкту за адресою [ADDRESS] згідно умов укладеного з відповідачем Договору, проте останній вартість вказаних послуг у встановленому порядку та розмірі у сумі 2000,00 грн не сплатив, надане в тимчасове користування у передбачений Договором термін охоронне обладнання вартістю 5500,00 грн не повернув, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за охоронні послуги та відшкодування вартості неповернутого майна є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім за подання позову судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved