Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку зустрічей. В обгрунтування\~своїх вимог\~посилається на\~те,\~що 18\~серпня 2018\~року між\~ним та\~відповідачкою по\~справі було\~зареєстровано шлюб.\~Від \~шлюбу мають\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] .\~16\~квітня 2021\~року Нікопольським\~міськрайонним судом\~Дніпропетровської області\~шлюб між\~ним та\~його дружиною\~було розірвано.\~Після \~розірвання шлюбу\~донька залишилася\~проживати з\~разом з\~дружиною.\~При цьому,\~він як\~батько дитини\~її утримує\~та регулярно\~сплачує аліменти\~на користь\~відповідачки на\~утримання \~доньки.\~15\~січня 2021\~року вони\~досягли згоди\~про участь\~у вихованні\~спільної дитини,\~про що\~було укладено\~письмову угоду\~між ними.\~Але через\~деякий час\~відповідачка почала\~постійно вчинювати\~йому перешкоди\~щодо зустрічей\~з донькою,\~спілкуванню та\~участі у\~її вихованні.\~Така поведінка\~відповідачки порушує\~його право\~на участь\~у вихованні\~та спілкуванні\~з донькою. Влітку 2022 року він звернувся до виконавчого комітету Нікопольської міської ради у Службу у справах дітей зі скаргою на невиконання колишньою дружиною договору про участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. У Службі порадили звернутись до суду. Тому, на підставі викладеного, оскільки мирним шляхом вони не можуть вирішити дане питання, він змушений звернутися до суду та просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] та встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] побачення у вівторок з 10-30 год. до 12-00 год., щоп`ятниці з 11 год. 00 хв. - до суботи 19 год. 00 хв., без участі матері. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не прибув, від його імені та в його інтересах прибула до суду представник [PERSON] , яка викладені в позовні заяві обставини підтримала та додатково суду пояснила, що на даний час позивач по справі згоден спілкуватись з донькою в телефонному режимі, а після Перемоги - особисто з донькою без присутності її матері. Її довіритель не буде давити на дитину і не стане тягнути час, до визначеного судом, якщо побачить, що дитина заморилась або просто не хоче спілкуватись годину чи більше. Він все розуміє і дуже любить свою доньку, тому не стане тиснути на неї. Але він хоче бачити дитину, хоча б в телефоні і приймати участь в її житті. Відповідачка про розгляд справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не прибула, оскільки перебуває за межами країни. Проте, розгляд справи був проведений в режимі відео конференції, під час якої вона надала свої особисті пояснення з приводу пред`явлених до неї позовних вимог, посилаючись на обставини, викладенні у відзиві на позовну заяву. Крім цього, додатково суду пояснила, що вона не заперечує проти того, щоб їх донька спілкувалась з батьком. Однак, той час, який бажає позивач, є не досить зручним для неї, оскільки донька до 17.00 години перебуває в дитячому садочку. А потім піде до школи. Тому вважає, що доцільними часами спілкування буде час з 17.00 години до 18.00 години кожного вівторка та п`ятниці. Зазначає, що на період їх відсутності на території України, не заперечує, щоб це були побачення та спілкування в телефонному режимі на відео чи аудіо зв`язку. А після Перемоги України, не проти особистих побачень кожного вівторка з 17.00 год. до 19.00 год.; щоп`ятниці з 14.00 год. до 18.00 год. суботи, з урахуванням навчання та відвідування дитиною гуртків та спортивних секцій. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні висловила свою думку про те, що ухвалене рішення повинно відповідати інтересам дитини, а тому не заперечує проти задоволення позову, з урахуванням тих поправок, по яким сторони дійшли згоди в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2021 року шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, після припинення спільного проживання, дитина залишилась проживати з матір`ю та перебувати на утриманні своїх батьків. Тобто, позивач як батько дитини від її виховання та утримання не усунувся, а, навпаки, мав бажання та приймав участь у житті дитини, про що свідчать докази, які містяться в матеріалах справи, що фактично не заперечується й відповідачкою у відзиві на позовну заяву. Відповідно до листа № 134 від 16 лютого 2023 року, складеного виконавчим комітетом Нікопольської міської ради щодо розв`язання спору між сторонами, шляхом надання висновку про доцільність, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] не виявилось можливим, оскільки дитина разом з матір`ю перебуває за межами країни (а.с.30). При цьому, в ході розгляду справи та безпосередньому допиті відповідачки з приводу її місця перебування, вона факт перебуває за межами країни підтвердила та пояснила, що, з метою захисту інтересів своєї дитини та перебування її у безпечному місті, з причини постійних обстрілів м.Нікополя, вона змушена була покинути своє місце реєстрації, однак, дій щодо перешкод у спілкуванні дитини з батьком вона не чинить та не заперечує, щоб позивач як батько дитини брав участь у вихованні доньки, опікувався нею, цікавився її здоров`ям та розвитком. Згідно із ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У принципі 6 Декларації ООН про права дитини від 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч.2, 7, 8\~ст.7 СК України,\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 3\~статті 51 Конституції України\~ передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ст.1 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до\~ст.15 Закону України "Про охорону дитинства",\~ дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з п.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом ст.150,\~155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно\~ст.153 СК України,\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Ст.141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.157 СК України,\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами 1, 2\~статті 159 Сімейного кодексу України\~передбачено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, вирішуючи питання про усунення перешкод [PERSON] у спілкуванні з донькою та її вихованні, суд виходить з того, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися у повноцінній сім`ї. Позивач бажає приймати участь у вихованні доньки та спілкуватися з нею, а отже, на думку суду, спілкування дитини з батьком тільки сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку, а також служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб, але при цьому відповідачка не повинна перешкоджати у реалізації цих прав в інтересах дитини, оскільки позбавлення батька права на спілкування з донькою може позбавити дитину родинних зв`язків, турботи та любові з його боку. У зв`язку з наведеним вище, суд звертає увагу сторін на те, що вони зобов`язані, заради забезпечення якнайкращих інтересів дитини, прикласти максимум зусиль для нормалізації стосунків між собою та уникати будь-яких конфліктів в її присутності. При цьому, суд при ухваленні рішення на користь позивача, приходить до наступного. Так, під час розгляду справи, судом встановлено, що малолітня дитини на даний час разом з матір`ю перебуває за межами країни та однією з найважливіших причини для виїзду до іншої країни стала військова агресія російської федерації проти України. Відповідачка як мати дитини, перебуваючи разом з нею за межами України, забезпечує її інтереси, духовний та фізичний розвиток, а позивач в позовній заяві вимогу щодо визначенням місця проживання дитини разом з ним не ставить, тому судом приймається до уваги те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який на даний час є чинним. Європейський суд з прав людини, практика якого, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою\~«MAMCHUR v. UKRAINE»,\~№ 10383/09, § 100). Тому, при визначенні графіку побачень, суд враховує вік дитини, постійне перебування дитини з матір`ю, їх прив`язаність одне до одного, а також враховує обставини, які склалися в Україні під час дії правового режиму воєнного стану, можливість відвідування дитиною дитячого садочка (школи), гуртків розвитку та додаткових занять. З урахуванням\~найкращих інтересів\~дитини,\~враховуючи безспірність\~права на\~спілкування дитини\~з батьком,\~що відповідає\~його інтересам,\~а також\~усної угоди\~між сторонами\~під час\~судового засідання,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позову, встановивши [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] під час перебування [PERSON] разом з донькою за межами України в режимі відео та телефонного зв`язку кожного вівторка та п`ятниці з 17.00 год. до 18.00 год., а після повернення в Україну особисті побачення кожного вівторка з 17.00 год. до 19.00 год.; щоп`ятниці з 14.00 год. до 18.00 год. суботи, з урахуванням навчання та відвідування дитиною гуртків. При цьому, суд враховує та роз`яснює сторонам, що, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Крім цього, суд роз`яснює, що, згідно ч.4 ст.159 Сімейного кодексу України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Outcome: partial