Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

В грудні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла спільна заява подружжя про розірвання шлюбу. Звернення до суду обґрунтовано тим, що починаючи з 27.07.1994 року заявники перебувають у шлюбі. Від шлюбу заявники мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначають заявники, сімейне життя у них не склалося. Фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з 2012 року. За таких обставин, на думку заявників, нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Заявники вказують, що вони досягнули згоди стосовно участі у вихованні спільної дитини - [PERSON] , про що свідчить нотаріально посвідчений договір, відповідно до якого дитина залишається проживати з матір`ю, а батько має право бачитись з ним у порядку, передбаченому вказаним договором. З урахуванням вказаного заявники звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу у відповідності до ч. 3 ст. 293 ЦПК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023 матеріали вказаної заяви передано для розгляду судді Аббасовій Н.В. Ухвалою суду від 22.12.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Вказану ухвалу суду було направлено на електронні адреси заявників, що підтверджено довідками про доставку електронного листа. Заявники в судове засідання не з`явились, від представника заявників надійшла заява у який він просить провести розгляд справи без участі заявників та їх представника, заяву підтримує та просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.1994 року заявники зареєстрували шлюб, про що Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів м.Києва було зроблено відповідний актовий запис №1398, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] . У шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 31.08.2006, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. При цьому, між заявниками 06.12.2023 року укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., зареєстровано в реєстрі за №3169. Так, Договором врегульовано питання щодо визначення місця проживання спільної дитини, після розірвання шлюбу, порядок сплати аліментів на її утримання, порядок участі обох з батьків у вихованні дитини. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Разом з цим, судом також встановлено, що права спільної дитини заявників внаслідок розірвання шлюбу між ними порушені не будуть. Відповідно до ч. 3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved