Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

27.11.2023 року [PERSON] позивач у справі, звернулася до суду з позовом та просила постановити рішення суду, яким визнати за нею право власності на самочинно збудований гараж № [NUMBER] , що розташований на приватизованій та належній їй земельній ділянці по [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказано, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до нотаріальної контори. 23 вересня 2023 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0024 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на якій чоловік за свого життя побудував спірний гараж. Разом з тим, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний гараж у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на гараж. Оскільки вважає свої права порушеними, вона звернулася до суду з даними позовом. 29.11.2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, визначено дату та час підготовчого судового засідання, залучено Державну інспекцію архітектури та містобудування України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 03.01.2024 року до суду представником третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України, подано письмові пояснення, які зводяться до того, що у позивача [PERSON] відсутні як документи, які надають право виконувати будівельні роботи, так і документи, що засвідчували б прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєкту. При цьому, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва, який не прийнятий у встановленому законом порядку в експлуатацію. Крім цього позивач не звертався до органу державного архітектурно-будівельного контролю для введення об`єкта будівництва в експлуатацію у встановленому законом порядку, таким чином не вичерпав усі можливі заходи узаконення самовільно збудованого об`єкту у позасудовому порядку. 11.01.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті, визначено резервну дату розгляду справи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав письмову заяву про розгляд справи без участі представника Звягельської міської ради, при вирішення справи покладаються на розсуд суду. Відзив на позовну заяву представником відповідача до суду не подавався. Причини неявки представника третьої особи суду невідомі. З`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу заявлених вимог та заперечень, дослідивши докази якими вони підтверджуються, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] /а.с. 8/. Його дружина [PERSON] , позивач у справі, прийняла спадщину після смерті чоловіка. 23.09.2023 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, яка складається із земельної ділянки (гаражної ділянки)№ [NUMBER] , площею 0,0024 га, кадастровий номер 1811000000:00:019:0139, яка знаходиться на [ADDRESS] /а.с.10/. Разом з тим, позивач посилається на те, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на самочинно збудований гараж, що знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на нього. Встановлено, що за життя спадкодавця [PERSON] 20.12.1989 року йому було виділено земельну ділянку для будівництва гаража по [ADDRESS] )/а.с.5/. За тим йому було надано дозвіл на проведення будівельних робіт від 30.04.1990 року, зокрема будівництва гаража на цій земельній ділянці/а.с.6/. Згідно технічного паспорту на гараж (машино-місце) № [NUMBER] по [ADDRESS] останній побудований у 1990 році/а.с.14-18/. Відповідно до довідки №17/23 Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Звягельської міської ради одноповерховий гараж № [NUMBER] на [ADDRESS] відповідає вимогам державних будівельних норм, побудовано в межах власної земельної ділянки відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватися за призначенням/а.с.7/. Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить із наступного. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~пунктом 8\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№7\~від 30.05.2008\~року,\~якщо будівництво\~здійснюється \~згідно \~із \~ законом,\~ \~то \~ у\~ \~разі \~ смерті\~ \~забудовника \~ до\~ \~завершення будівництва\~його права\~та обов`язки\~як забудовника\~входять до\~складу спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На підставі вище вказаного позивач фактично звернулася до суду із позовними вимогами про визнання права власності на самочинне будівництво у порядку спадкування. Судом встановлено, що за своє життя спадкодавець не оформив право власності на гараж, правовстановлюючі документи про належність гаражу спадкодавцеві у справі відсутні. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до\~змісту п.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» у Державному\~реєстрі прав\~реєструються речові\~права та\~їх обтяження\~на земельні\~ділянки,\~а також\~на об`єкти\~нерухомого майна,\~розташовані на\~земельній ділянці,\~переміщення яких\~неможливе без\~їх знецінення\~та зміни\~призначення,\~а саме:\~житлові будинки,\~будівлі,\~споруди,\~а також\~їх окремі\~частини,\~квартири,\~житлові та\~нежитлові приміщення. Взявши до уваги вищезазначені правові норми, слід дійти висновку про те, що оскільки спадкодавець за своє життя не оформив право власності на гараж, не набув такого права власності, що підлягає обов`язковій державній реєстрації, то спірне майно (гараж) не може входити до складу спадщини, а відтак відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на гараж у порядку спадкування. З урахуванням вище викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з тим слід зазначити, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка та прийняла спадщину. Як встановлено судом, померлий [PERSON] був забудовником спірного гаража, а тому позивач, згідно ст. 1216 ЦК України, не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про визнання за нею прав та обов`язків забудовника спірного гаража у порядку спадкування. Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed