Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 30 листопада 2018 року з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою до відповідача [PERSON] , вказавши, що 25 червня 2018 року неповнолітнім [PERSON] 2006 року народження було пошкоджено автомобіль Шкода Фабія реєстраційний номер [NUMBER] , який належить їй. З цього приводу вона звернулася до Саксаганського ВП, де за даним фактом її заява була зареєстрована до ЖЄО за № 18787 та проведена перевірка. Оскільки нею не було надано доказів на підтвердження суми завданого їй збитку, розгляд за даним фактом було завершено. 05 липня 2018 року судовим експертом Чивчишем О.П. було складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження, який був направлений нею до Саксаганського ВП та зареєстровано в ЖЄО за № 20789 від 13.07.2018, у зв`язку з чим за даним фактом була проведена перевірка. 03 серпня 2018 року відповідач був ознайомлений з висновком експерта № Д2/07/18 від 0-5.07.2018, однак заява про кримінальне правопорушення не була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Їй була нанесена матеріальна шкода, згідно висновку спеціаліста, у сумі 6 668,71 грн. Крім того, їй була нанесена також моральна шкода, яка виразилась ту душевних стражданнях, переживаннях після пошкодження її автомобіля: їй доводилось самостійно шукати гроші для ремонту автівки, спрямовувати сімейний бюджет на її ремонт, у зв`язку з чим тривалий час вона не могла спати. Від такого стану нецільового використання коштів постраждала вона та її сім`я, що призвело до розладу стосунків, тому заподіяну моральну шкоду вона оцінює у сумі 50 000,00 грн. Вимогу про досудове врегулювання спору відповідач проігнорував, тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 28 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалами суду від 19 березня 2019 року та 15 вересня 2020 року витребувано із Саксаганського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області завірені належним чином копії матеріалу ЖЄО №20789 від 13.07.2018 для доручення до матеріалів справи; оригінал матеріалу ЖЄО № 20789 від 13.07.2018 для огляду в судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на вимогах наполягав з підстав, викладених у тексті позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позову не визнали. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що спочатку була одна ціна за пошкоджений автомобіль, виставлена позивачкою, потім вона поїхала у сервісний центр і сказала, що їх виставили зовсім іншу суму для ремонту. Вважає розмір шкоди значно завищеним та таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача [PERSON] доповнила, що розмір моральної шкоди значно завищений, неспіврозмірний із заявленими вимогами та не обґрунтований і не доведений саме у такій сумі, тому просить відмовити у задоволенні вимог за недоведеністю. Вину неповнолітньої дитини у пошкодженні автомобіля відповідача, яка хоч і є власником, однак не знаходилась за кермом автівки у той час, не доведено, поліцію на місце події не викликали, а отже у [PERSON] відсутній обов`язок по відшкодуванню шкоди. При цьому відповідачка паркувала автомобіль у недозволеному місці, а отже сама порушила ПДР. Відзиву на позов відповідач до суду не подав. Допитана у суді свідок [PERSON] суду пояснила, що влітку близько трьох років тому в проміжку між 12.00 та 13.30 годиною вона перебувала у себе на кухні біля вікна по [ADDRESS] . У вікно вона бачила автомобіль Шкода Фабія 1357 сірого кольору, припаркованого передом до входу в будинок. По доріжці в дворі каталися діти на велосипедах. Вона звернула увагу, що один з хлопчиків катався дуже швидко та близько до автомобіля Шкода Фабія. Потім вона побачила, що хлопець розігнався з боку гаражів і врізався в ліве заднє крило цієї автівки. Вона це бачила згори, з кухні квартири. Спрацювала сигналізація на машині, хлопець заднім колесом велосипеда задіває задній бампер. В цей же час на лавочці, яка стояла навпроти будинку, сиділи чоловік та жінка, які гукнули їй « Дівчино , вашу машину вдарили». Вона взяла сумку з ключами і спустилася вниз до автомобіля. Хлопчик під`їхав до неї і сказав, що він6 вдарив її машину. Хлопчина впав з велосипеда в клумбу, потім впав. На її питання, де він проживає і де його батьки, вони разом пішли додому до цього хлопчини. Двері відчинила мати та вона разом з батьками хлопчини пішли до пошкодженої автівки. Тато хлопчика, [PERSON] погодився з пошкодженнями та пообіцяв відшкодувати збитки в присутності свекра [PERSON] . Вони поїхали до майстра, а тато хлопчика під`їхав пізніше. Коли майстер озвучив вартість ремонту, тато хлопчика відмовився платити. Потім вони повернулися на місце події та викликали поліцію. Представники поліції склали протокол. На автомобілі були пошкодження у виді вм`ятини під лівим колесом та подряпини. Власником автомобіля є [PERSON] , хлопчика вона не знає. Вислухавши учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] являється власником транспортного засобу Skoda Fabia (укр. Шкода Фабія) реєстраційний номер [NUMBER] (том 1 а.с. 6 - копія свідоцтва). 25 червня 2018 року по [ADDRESS], мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Fabia (укр. Шкода Фабія) реєстраційний номер [NUMBER] , належного [PERSON] , та малолітнього [PERSON] , який керуючи велосипедом, в`їхав у автівку позивача, чим спричинив пошкодження автомобіля та завдавши матеріальних збитків. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 146 - копія свідоцтва). Згідно письмових пояснень малолітнього (на час ДТП) [PERSON] 2006 року народження, відібраних в присутності батька [PERSON] та адвоката Вязанкіної Н.П., він дійсно 25 червня 2018 року приблизно о 15-00 годині, катаючись на велосипеді, зачепив припаркований біля будинку по [ADDRESS], автомобіль Шкода Фабія. Чим зачепив, він не знає (том 1 а.с. 148 - копія пояснення). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 25 червня 2018 року, наданих до Управління патрульної поліції за фактом пошкодження автомобіля Skoda Fabia реєстраційний номер [NUMBER] , поспілкувавшись із сином, останній повідомив, що дійсно в той день мала факт обставина наїзду його сином на велосипеді на вказаний автомобіль. В результаті події авто отримало механічні пошкодження, а саме подряпини лакофарбового покриття. Тілесних ушкоджень дитина не отримала, медична допомога не потрібна (том 1 а.с. 144 - копія пояснень). При цьому у судовому засіданні відповідач [PERSON] не оспорює факт завдання його малолітнім сином (на час ДТП) ушкоджень автомобілю позивача, однак не згоден із сумою збитків. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д2/07/18 від 05 липня 2018 року, вартість матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Skoda Fabia реєстраційний номер [NUMBER] в цінах на дату 03.07.2018 складає 6 668,71 грн. (а.с. 9-21 - копія висновку). Із вказаним висновком відповідач [PERSON] ознайомився 03 серпня 2018 року (том 1 а.с. 78,79 - копії пояснення, висновку), із яким, згідно наданим ним пояснень, був не згоден, однак ні в ході проведення перевірки органами досудового розслідування за фактом наїзду на автомобільSkoda Fabia реєстраційний номер [NUMBER] , ні в ході судового розгляду цієї справи, доказів на спростування своїх заперечень до суду не надав, клопотань щодо проведення повторної експертизи, не заявляв. Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом зазначених норм підставою цивільної відповідальності за завдану шкоду є протиправність поведінки заподіювача, його вина, негативні наслідки у вигляді втрати чи пошкодження майна та причинний зв`язок між цими діями та наслідками. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав і законних інтересів іншої особи. Залежно від характеру юридичного обов`язку, покладеного на особу правовим актом, договором, службовими обов`язками тощо, протиправна поведінка може бути у формі протиправної дії або протиправної бездіяльності. Майнова шкода, грошовим виразом якої є збитки, поділяється на реальну шкоду, якою є витрати на відновлення порушеного права у зв`язку з втратою та пошкодженням майна, а також упущену вигоду, тобто доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (стаття 22 ЦК). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та наслідками полягає в тому, що шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки, тобто не існує будь-яких інших обставин, які вплинули на ці події (опосередкований причинний зв`язок). Вина, тобто психічне ставлення особи до вчиненого нею протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння, можлива у формі умислу або необережності. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити. Відшкодування шкоди на підставі спеціальних умов відповідальності відбувається в межах спеціальних деліктів. Так, частиною першою статті 1178 ЦК України передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. За загальним правилом цього положення відповідальність за шкоду, завдану малолітніми особами, несуть батьки (усиновлювачі), опікуни малолітньої особи або інша фізична особа, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи. Оскільки обов`язок здійснювати виховання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, обидва батьки в рівній мірі несуть відповідальність за шкоду, завдану малолітньою особою. При цьому відповідальність покладається на них незалежно від того, чи проживають вони разом з дитиною, чи ні. Положеннями частини другої статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилами статті 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Судом встановлено, що шкода, завдана з необережності малолітньою (на час ДТП) дитиною [PERSON] , 2006 року народження, під час катання на велосипеді за відсутності контролю з боку його батьків, у тому числі батька відповідача [PERSON] , які б мали забезпечити безпечне катання дитини на велосипеді і унеможливити пошкодження належного позивачеві автомобіля, а тому шкода повинна бути відшкодована батьками дитини, у томцу числі батьком, який є відповідачем у справі. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 753/19313/16-ц (провадження № 61-45583св18). Крім того, відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, ступеня вини відповідача у вчинені його неповнолітньою дитиною ДТП, та оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 3 000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем при поданні позову за вимоги майнового та немайнового характеру сплачено судовий збір у сумі 1 409,60 грн (том 1 а.с. 35, 37), які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частина 8 статті 141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, в матеріалах цивільної справи при подані позову представником позивача було заявлено про попередній розрахунок витрат, які відповідач очікує понести на правничу допомогу у сумі 8 500,00 грн. (а.с. 26) та надано копії договору про надання професійної (правничої) допомоги, свідоцтва. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 містяться висновки: «Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено». Аналогічні позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Враховуючи викладене, оскільки відповідач у цій частині вимог позивача заперечень чи клопотань про зменшення розміру витрат не заявляв, вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved