Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , уточнивши який, просить: визнати, що: машиномісце №24 (двадцять чотири) площею 23,2 кв.м., що складає 201/10000 (двісті одну/десятитисячну) частку від загальної площі нежитлового приміщення підземної автостоянки, загальною площею 1884,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб BMW Х5, загальний універсал - В, 2016 рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; транспортний засіб TOYOTA CAMRY, загальний легковий седан - В, 2014 рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; грошові кошти на депозитних рахунках в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", відкриті на ім`я [PERSON] : договір SAMDNWFD0070744730800, рахунок [NUMBER] , на суму 5000,00 доларів США; договір SAMDNWFD0071024507401, рахунок [NUMBER] , на суму 5000,00 доларів США; договір SAMDNWFD0071499843801, рахунок [NUMBER] , на суму 6000,00 доларів США; договір SAMDNWFD0071570863301, рахунок [NUMBER] , на суму 9100,00 доларів США; грошові кошти на депозитному рахунку [NUMBER] в АТ "ОЩАДБАНК", відкритому на ім`я [PERSON] , на суму 10400,00 доларів США; грошові кошти, внесені до статутного капіталу ТОВ "СПЕЦБУДКРИВБАС", ід. код 36608293, в сумі 31 500 грн.; ТОВ "СЕРВІСТЕХМАШ", ід. код 43110485, в сумі 500 грн. є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , частки яких є рівними, по частині кожному. Поділити між [PERSON] та [PERSON] набуте майно наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на машиномісце № [NUMBER] (двадцять чотири) площею 23,2 кв.м., що складає 201/10000 (двісті одну/десятитисячну) частку від загальної площі нежитлового приміщення підземної автостоянки, загальною площею 1884,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приміщення під номером 8 (вісім), припинивши право власності [PERSON] на зазначене майно; визнати за [PERSON] право власності цілою часткою на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, загальний легковий седан - В, 2014 рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , припинивши право власності [PERSON] на зазначене майно; визнати за [PERSON] право власності цілою часткою на транспортний засіб BMW Х5, загальний універсал - В, 2016 рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , припинивши право власності [PERSON] на зазначене майно. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , 115 304,50 грн., як різницю у вартості між транспортним засобом BMW Х5, загальний універсал - В, 2016 рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , який залишається у власності відповідача (вартість транспортного засобу 1 064 400,00 грн.) та майном, що залишається у власності позивача (TOYOTA CAMRY, загальний легковий седан - В, 2014 рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , вартістю 637 600,00 грн. + машиномісце №24 (двадцять чотири) площею 23,2 кв.м., що складає 201/10000 (двісті одну/десятитисячну) частку від загальної площі нежитлового приміщення підземної автостоянки, загальною площею 1884,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будинок під номером, приміщення під номером 8 (вісім), вартістю 196 191,00 грн.; у порядку розподілу майна, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 12 550,00 доларів США, як компенсацію частини банківських вкладів (депозитів), що знаходились на депозитних рахунках в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", відкриті на ім`я [PERSON] : договір SAMDNWFD0070744730800, рахунок [NUMBER] , на суму 5000,00 доларів США; договір SAMDNWFD0071024507401, рахунок [NUMBER] , на суму 5000,00 доларів США; договір SAMDNWFD0071499843801, рахунок [NUMBER] , на суму 6000,00 доларів США; договір SAMDNWFD0071570863301, рахунок [NUMBER] , на суму 9100,00 доларів США. У порядку розподілу майна, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 5200,00 доларів США, як компенсацію частини банківського вкладу (депозиту), що знаходився на депозитному рахунку [NUMBER] в АТ "ОЩАДБАНК", відкритий на ім`я [PERSON] , на суму 10400,00 доларів США; \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , половину внесених грошових коштів до статутних капіталів юридичних осіб, а саме: 16 000 грн., як половину внесених коштів до статутного капіталу: ТОВ "СПЕЦБУДКРИВБАС", ід. код 36608293, в сумі 15 750 грн.; ТОВ "СЕРВІСТЕХМАШ", ід. код 43110485, в сумі 250 грн.; Стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору; витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 5000 гривень 00 копійок. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначає наступне. 24 червня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 червня 2011 року, видане Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №217. Шлюб не розірвано. За час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Діти проживають з позивачкою, що підтверджується долученими витягами з реєстру територіальної громади. За час перебування у шлюбі сторонами було придбане машиномісце № [NUMBER] площею 23,2 кв.м., що складає 201/10000 частку від загальної площі нежитлового приміщення підземної автостоянки, загальною площею 1884,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приміщення під номером 8. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: НАО 615511, НАО 615512, виданий 16.07.2015, видавник: Рукавіцин І.А., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1129. Опис об`єкта нерухомого майна: приміщення підземної автостоянки, вбудоване в підвальний поверх дванадцятиповерхового житлового будинку з магазином та елементами обслуговування, загальною площею 1884,3 кв.м., а саме: гараж, який складається з машиномісць з №№1 по 44 та проїзду - І, всього загальною площею 1825,0 кв.м.; II - вентиляційної камери загальною площею 5,2 кв.м.; III - вентиляційної камери загальною площею 32,6 кв.м., IV - приміщення загальною площею 6,5 кв.м.; V - приміщення загальною площею 4,1 кв.м., VI - приміщення охорони загальною площею 10,9 кв.м. Загальна площа - 1884,3 кв.м. Нерухоме майно було набуте сторонами за спільні кошти та в період шлюбу. Нерухоме майно оформлене на ім`я відповідача. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 63 СК України, розвиваючи закріплений в Конституції України базовий принцип сімейних відносин - рівність прав подружжя, передбачає рівні права чоловіка та жінки на володіння і розпорядження майном, належним їм на праві спільної сумісної власності. В разі, якщо подружжя не домовилось про інше. Таке законодавче застереження "якщо інше не встановлено домовленістю між ними", не можна вважати відступленням від принципу рівності сторін. Скоріш, це надає подружжю права на підставі взаємної згоди визначати порядок володіння, користування і розпорядження спільним майном. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 2 і 3 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Встановлено презумпцію права спільної сумісної власності, що узгоджується з правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18). Зазначений правовий висновок також міститься у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №725/1776/18 (провадження №61-7911св19). Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц (провадження №61-2446св18); 2) від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц (провадження №61-8518св18); 3) від 04 березня 2020 року у справі №761/22696/17 (провадження №61-17209св19). Таким чином, законодавець презумує спільність майна, якщо воно було набуте за час шлюбу. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. При цьому обов`язок доказування, що майно не є спільним, належить тому, хто це заперечує (постанови Верховного Суду України від 24 травня 2017 р. у справі №6-843цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 р. у справі №372/504/17-ц). Однак, відповідач по справі повідомив, що набуте нерухоме майно, так як тільки він зазначений у документах, є його особистою приватною власністю. Поділити нерухоме майно відповідач відмовляється. Твердження відповідача є безпідставним, незаконним та таким, що порушує особисті майнові права позивача. Факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №462/518/18 (провадження №61-13422св19). Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначається, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. На підставі вищевикладеного позивачу належить частина вказаного нерухомого майна. Вартість нерухомого майна складає 196 191,00 грн., що підтверджується проведеною судовою будівельно-технічною експертизою. Крім того, за час шлюбу сторони придбали два автомобілі: транспортний засіб марки «BMW Х5», загальний універсал - В, 2016 рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; транспортний засіб марки TOYOTA CAMRY, загальний легковий седан - В, 2014 рік випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Транспортний засіб «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться у фактичному володінні та користуванні відповідача. Вартість транспортного засобу 1 064 400,00 грн., що підтверджується долученим витягом з висновку про вартість транспортного засобу. Транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», яким постійно користувалась позивачка, був таємно забраний відповідачем та знаходиться у фактичному володінні та користуванні відповідача. Вартість транспортного засобу 637 600,00 грн., що підтверджується долученим витягом з висновку про вартість транспортного засобу. Транспортні засоби були оформлені на ім`я відповідача, оскільки припиняти шлюбні відносини сторони на той час не збирались і позивач цілком довіряла своєму чоловіку, вважаючи, що придбання такої цінної речі як автомобіль відбувається виключно в інтересах сім`ї та немає значення на кого він буде зареєстрований. Відповідач вважає, що обидва автомобілі є його особистою приватною власністю. Вирішити у добровільному порядку питання розподілу майна, набутого за час шлюбу, відповідач не бажає. Вказані транспортні засоби були придбані за спільні кошти сімейного бюджету сторін. На підставі ст.ст. 60, 63, 69 СК України позивачці належить частина вказаних транспортних засобів. Згідно ст. 71 СК України визначається, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, враховуючи неможливість окремої експлуатації частини автомобілю без його іншої частини, та приймаючи до уваги, що транспортний засіб «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться у фактичному користуванні та розпорядженні відповідача, а також значно перевищує вартість транспортного засобу, яким користувалась позивачка, остання просить зарахувати різницю вартості її частки у автомобіля «BMW Х5», реєстраційний номер [NUMBER] , та поділити зазначене майно разом з зазначеним вище паркомісцем наступним чином: визнати право власності цілою часткою на вказаний транспортний засіб «BMW Х5» за відповідачем та визнати право власності цілою часткою на вказані паркомісце та транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер [NUMBER] , за позивачкою, стягнувши на користь позивачки різницю у вартості між транспортним засобом BMW Х5, який залишається у власності відповідача (вартість транспортного засобу 1 064 400,00 грн.) та майном, що залишається у власності позивачки (TOYOTA CAMRY, вартістю 637 600,00 грн. + машиномісце №24, вартістю 196 191,00 грн.) у розмірі 115 304,50 грн. (1 064 400,00 - (637 600,00 + 196 191,00) Також, за час шлюбу сторін, на ім`я чоловіка - [PERSON] було відкрито депозити у відділенні АТ КБ "ПриватБанк", АТ "ОЩАДБАНК". Відповідно до отриманих на підставі ухвали суду доказів маємо наступну інформацію. Грошові кошти на депозитних рахунках в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", відкриті на ім`я [PERSON] : договір SAMDNWFD0070744730800, рахунок [NUMBER] , на суму 5000,00 доларів США; договір SAMDNWFD0071024507401, 26308615400541, на суму 5000,00 доларів США; договір SAMDNWFD0071499843801, рахунок [NUMBER] , на суму 6000,00 доларів США договір SAMDNWFD0071570863301, рахунок [NUMBER] , на суму 9100 доларів США; грошові кошти на депозитному рахунку [NUMBER] в АТ "ОЩАДБАНК", відкритий на ім`я [PERSON] на суму 10400,00 доларів США. Дані депозити формувались зі спільних сімейних коштів, а тому вказані кошти є спільним майном подружжя, набутим за час перебування у шлюбі та проживання однією сім`єю, тобто є спільною сумісною власністю подружжя у рівних частках, а тому підлягають поділу. Депозити у АТ КБ "ПРИВАТБАНК", відкриті на ім`я [PERSON] у загальному розмірі 25 100 доларів США (5000,00 + 5000,00 + 6000,00 + 9100), половина з яких належить позивачу у розмірі 12550 доларів США, що за курсом НБУ (36,58 офіційний курс до дол. США) складає 459 079,00 грн. Депозит в АТ "ОЩАДБАНК", відкритий на ім`я [PERSON] у розмірі 10 400,00 доларів США, половина з яких належить позивачу у розмірі 5200,00 доларів США, що за курсом НБУ (36,58 офіційний курс до дол. США) складає 190 216,00 грн. Законом України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктами 6.3., 7.1.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків визначаються нормативно-правовими актами НБУ та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Відповідно до пункту 10.20. Постанови НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" з вкладного (депозитного) рахунка фізичної особи резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом виплати готівкою; перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. Крім того, відповідно до статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Позивачка зазначає, що відповідач за рахунок спільних коштів подружжя зробив внесок у розмірі 31 500 грн. до статутного капіталу ТОВ "СПЕЦБУДКРИВБАС", ід. код 36608293, а також внесок у розмірі 500 грн. до статутного капіталу ТОВ "СЕРВІСТЕХМАШ". В силу вимог чинного законодавства, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу грошові кошти, які є спільними коштами подружжя, то таке переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. За вказаних обставин, позивач звертається до суду з цим позовом, оскільки вважає, що має право вимагати виплатити частину (половину) внеску до статутного капіталу ТОВ "СПЕЦБУДКРИВБАС" та ТОВ "СЕРВІСТЕХМАШ", який здійснений її чоловіком за рахунок спільних коштів (майна) подружжя. За змістом ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників. Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується у право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №756/10797/15-ц. Водночас, як роз`яснила Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.11.2018 року по справі № 372/504/17, презумпція спільності права власності подружжя на майно може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі і в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідач не погодившись з позовними вимогами позивачки подав до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого зазначає наступне. Позивачка, в порядку поділу майна подружжя, просить суд: визнати за нею право приватної власності на машиномісце № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; та транспортний засіб марки TOYOTA CAMRY, 2014 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за ним право приватної власності на транспортний засіб марки BMW Х5, 2016 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з нього на її користь різницю вартості вищевказаного майна у розмірі 115\~304, 50грн.; стягнути з нього на її користь як компенсацію 1/2 частки банківських вкладів (депозитів) у розмірі 459\~079, 00 грн. та 5\~200 доларів США; стягнути з нього на її користь половину внесених грошових коштів до статутних капіталів юридичних осіб у розмірі 16\~000, 00 грн. Щодо стягнення з нього на користь позивачки грошових коштів, зазначених у вищевказаних пунктах (3,4), заперечень він не має, так як дані вимоги узгоджуються із ст. 60-61, 70 СК України. Стосовно машиномісця та транспортних засобів зазначає наступне. Машиномісцем фактично користується він та, з його дозволу, [PERSON] , даний факт підтверджується довідкою голови правління ОСББ "Едельвейс-Кривий Ріг" № 3/10 від 25 жовтня 2023 року. Транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY» фактично, також, перебуває у його користуванні, що не заперечується позивачкою. За таких обставин, машиномісце (вартістю 196 191, 00 грн.) та транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY» (вартістю 637 600,00 грн.) в порядку поділу майна подружжя, мають бути залишені у його приватній власності, а транспортний засіб марки BMW Х5 (вартістю 1 064 400, 00 грн.), відповідно, у власності позивачки. Різниця у вартості вищевказаного майна у розмірі 115 304, 50 грн. підлягає стягненню з позивачки. Статтею 41 Конституції України та ч. 5 ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник не може використовувати своє право власності на шкоду правам та свободам громадян. Таким чином, з урахуванням зазначеного, правовий режим власності, в тому числі й спільної часткової, має забезпечувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В даному випадку, [PERSON] , при подачі позову до суду, не в повному обсязі враховані вищевказані приписи діючого законодавства і, відповідно, її позовні вимоги є частково необґрунтованими. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial