Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.12.2011 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій формі в розмірі 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебував з [PERSON] у шлюбі, який на даний час розірвано. Під час шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня донька проживає разом з матір`ю поза межами України. Відповідно до рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.12.2011 року у справі N? 2-361/11 з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від усіх видів доходу та заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 27.05.2011 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час рішення суду позивач виконує добровільно, сплачуючи відповідачу аліменти у визначеному судом розмірі. Однак, у зв`язку з обставинами, які істотно змінились після ухвалення даного судового рішення позивач вважає за необхідне пред`явити цей позов про зміну способу стягнення аліментів, з наступних підстав. Позивач\~був звільнений з військової служби 15 вересня 2023 року у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю до 18 років. Після звільнення зі служби позивач має труднощі у працевлаштуванні і тому, його матеріальне становище значно погіршилось. Крім того, на утриманні позивача перебуває малолітній син, [PERSON] , [INFO] , якому встановлено інвалідність підгрупи «А» у зв`язку з наявністю в нього онкологічного захворювання. 3 огляду на це, дружина позивача, [PERSON] , не має змоги працевлаштуватись, оскільки вимушена здійснювати постійний догляд за хворою дитиною. Відповідно до медичної документації, дитина пройшла курс хіміотерапії, який, як відомо, є недешевим. Відсутність у позивача та його дружини доходів підтверджується довідками Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7. Окрім аліментів, позивач також несе додаткові витрати на утримання доньки. В свою чергу, відповідач разом з донькою виїхала за кордон і там продовжує проживати, а позивач сплачуючи аліменти не має змоги бачитись з дитиною. Крім того, загальновідомим є той факт, що через військове вторгнення рф в Україну, ціни на продукти харчування, одяг та інші речі стрімко зросли, а тому коштів, які необхідні позивачу для утримання важкохворої дитини критично не вистарчає. Натомість, під час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів від 06.12.2011 року, судом було враховане те, що позивач має стабільний дохід. Однак, з 15.09.2023 року позивач був звільнений з військової служби в органах Державної прикордонної служби України, що суттєво погіршило його матеріальне становище. Просить позов задоволити. Ухвалою судді від 03 січня 2024 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за відомим місцем реєстрації, причин неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідача, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, постановивши заочне рішення. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 01.02.2008, та рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 10.02.2012 шлюб між ними розірвано. За час\~шлюбу у\~сторін народилася\~донька -\~ [PERSON] , [INFO] . На підставі\~заочного рішення\~Нововодолазького районного\~суду Харківської\~області від\~06.12.2011\~з позивача\~на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від усіх видів доходу та заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 27.05.2011 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судом встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів сімейний стан позивача змінився. Зокрема, 02.06.2018 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , а [INFO] у нього народився син - [PERSON] . Також, з долучених медичних документів, вбачається, що малолітній [PERSON] має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . Крім цього, із витягу з наказу №1092ОС від 16.09.2023 року встановлено, що позивач\~був звільнений з військової служби. Згідно з долучених відомостей за 2023 рік, а саме за 6 місяців, що передують звільненню позивача, його доходи становлять 53600 грн. Позивач вважає, що вказані докази підтверджують погіршення його матеріального становища після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів, оскільки він несе додаткові витрати по утриманню новонародженої дитини, яка є інвалідом та має тяжке захворювання, а рівень його доходів істотно знизився, у зв`язку із чим переконаний, що існують підстави для зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає про наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дійсно, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім цього, як заначив Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. На час прийняття вказаного рішення Верховним Судом України, відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за позовом платника аліментів. Проте, з часу ухвалення зазначеної правової позиції відбулася трансформація сімейного законодавства. Зокрема,\~Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» №\~2037-VIII\~від 17.05.2017,\~частину третю\~статті 181\~СК України\~викладено у\~новій редакції,\~згідно з\~якою: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.» З наведеного випливає, що на даний час законодавцем імперативно визначено виключне право батьків (інших законних представників), з ким проживає дитина, визначати спосіб стягнення аліментів у частці від доходу або у твердій грошовій сумі, яке в подальшому переходить до одержувача аліментів та не може переходити іншій особі, в тому числі платнику аліментів. З матеріалів\~справи вбачається,\~що одержувачем\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини [PERSON] , [INFO] являється відповідач [PERSON] , яка позову про зміну способу стягнення аліментів до суду не подавала, як і заяви у даному провадженні про згоду із позовними вимогами платника аліментів. А тому, враховуючи наявність імперативної норми в законі, щодо особи позивача, який вправі звернутись з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, не зважаючи на наявність доведених обставин про істотне погіршення матеріального становища платника аліментів, суд позбавлений можливості задоволити його вимоги про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення із частки від доходу на тверду грошову суму, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed