Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Процесуальні дії по справі. 26.01.2024 [PERSON] звернулась до Черняхівської селищної ради з позовною заявою за змістом якої просить: - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) реформованого КСП "Родина" Горбулівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, розміром 5,25 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату серії [NUMBER], після померлої [INFO] матері - [PERSON] . Ухвалою від 31.01.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 21.02.2024. Одночасно п. 7 цієї ухвали суд у порядку ст. 84 ЦПК України витребував у державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . 21.02.2024 на виконання ухвали суду державним нотаріусом надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). 21.02.2024 суд ухвалою постановив підготовче провадження закрити. Судовий розгляд справи по суті призначив на 12 березня 2024 року об 12:00 год. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] в с. Горбулів Черняхівського району Житомирської області померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на право на земельну частку (пай), в реформованому КСП "Родина" Горбулівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, розміром 5,25 умовних кадастрових гектарів. Позивач зазначає, що є донькою [PERSON] та єдиним спадкоємцем за законом після померлої матері [PERSON] . Вказує, що спадщину після смерті матері прийняла, вказане доводить виписками з погосподарської книги № 78, № 79 від 01.11.2022. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину не має. Однак, скористатись своїм правом на спадкове майно не має можливості, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) реформованого КСП втрачено, і померла мати за життя не встигла оформити своє право власності на земельну ділянку. Постановою нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчука В.І. від 07.12.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в колективній землі реформованого КСП "Родина" Горбулівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області після померлої матері [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, а саме сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Позивач за захистом своїх прав звернулась з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна. Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. 05.02.2024 на адресу суду від відповідача надійшла заява, у якій просить розгляд справи здійснювати без представника відповідача, щодо рішення суду покладається на розсуд суду (а.с. 28). 21.02.2024 позивач направила до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с.30). Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні 12.03.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] в с. Горбулів Черняхівського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.08.2020, виданого повторно Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №21 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на право на земельну частку (пай), в реформованому КСП «Родина» Горбулівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. Згідно листа Відділу у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за вих. № 97-6-0.36-587/181-20 від 18.08.2020 [PERSON] включена до Списку громадян Горбулівської сільської ради, членів реформованого КСП "Родина", яким надається право на виділення в натурі земельної ділянки (паю), але не можуть їх одержати (померлі - право на пай яких не успадковане, відсутні на території сільської ради) за № 26 (389). Згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Горбулівської сільської ради на [PERSON] зареєстрований за № 215 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в КСП "Родина" Горбулівської сільської ради розміром 5,25 умовних кадастрових гектарів (а.с.10,11-12). Згідно виписки з погосподарської книги виконавчого комітету Черняхівської селищної ради Горбулівського старостинського округу Житомирської області №78 від 01.11.2022, наданої позивачем, встановлено, що на день смерті громадянки [PERSON] , [INFO] , в будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] . В шестимісячний термін після смерті громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] , в будинку по [ADDRESS] ніхто не зареєстрований та ніхто не проживає (а.с.13). Згідно виписки з погосподарської книги виконавчого комітету Черняхівської селищної ради Горбулівського старостинського округу Житомирської області №79 від 01.11.2022, зазначено про те, що після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] фактично прийняла спадщину в [ADDRESS] , шляхом користування її майном, проводить догляд за житловим будинком та обробляє присадибну земельну ділянку (а.с.14). Родинні відносини між [PERSON] (позивачем) та [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , де у графі мати вказано " [PERSON] " (а.с.8). Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за параметрами запиту щодо наявності спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , така інформація у спадковому реєстрі відсутня (а.с.39). Листом від 02.02.2024 Черняхівська державна нотаріальна контора повідомляє, що спадкова справа на померлу [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.38). Постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області від 07.12.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП "Родина" серії [NUMBER] після померлої [INFO] матері [PERSON] у зв`язку з не наданням правовстановлюючого документа, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) в КСП "Родина" серії [NUMBER] (а.с.9 ). Позивач, вказує на те, що вона як спадкоємиця за законом не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на вищевказану земельну частку (пай), оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а тому за захистом своїх прав звернулась з позовом до суду. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України) Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі статтею 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Водночас статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК УРСР визначає, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно із ч.2. ст. 548 ЦК УРСР незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто законодавець видачу свідоцтва про право на спадщину будь-якими строками не обмежує. Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268,1270 ЦК України, 2004 року. Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС У №4 від 24.06.1983 року якщо у встановлений строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку на прийняття спадщини. З огляду на ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності на нього позбавляє права позивача оформити спадщину за законом у нотаріуса після смерті матері (спадкодавця), відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право на земельну частку (пай) набуто [PERSON] ще за життя й відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини. За життя [PERSON] отримала відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП "Родина" Горбулівської сільської ради, який був втрачений, а померла за життя не встигла оформити своє спадкове право власності не земельну ділянку. Отже, оскільки до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) у КСП "Родина" Горбулівської сільської ради, а позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є законними, в повній мірі обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved