Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом, мотивуючи тим, що 21.06.2011 року [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції. Однак подружнє життя у них не склалося. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року шлюб між ними розірвано. 3 часу подачі [PERSON] позову про розірвання шлюбу, а саме з 13 квітня 2023 року, позивач з [PERSON] проживали та проживають і на сьогоднішній день однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. У них [INFO] народилася донька [PERSON] . Однак, при реєстрації народження дитини, згідно ст.122 СК України батьком дитини був записаний [PERSON] , так як дитина народилася до спливу 10 місяців після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Тому позивач змушений звернутись із позовом до суду про визнання свого батьківства. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з мотивів наведених у ньому та просили суд про його задоволення. Позивач додатково зазначив, що звертався в органи ДРАЦС щодо зміни запису про батька батька, однак йому було відмовлено у прийнятті такої заяви та рекомендовано звернутись до суду. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, про що подав письмову заяву, вказав що він є не біологічним батьком [PERSON] З [PERSON] , як чоловік проживав [PERSON] , який і є батьком дитини. Третя особа [PERSON] зазначила, що батьком її дочки [PERSON] є позивач [PERSON] , з яким вона проживала. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 21.06.2011 року [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 розірвано. [INFO] народилась [PERSON] . В актовому записі про народження матір`ю записано [PERSON] , а батьком [PERSON] . Відомості про батька в актовому записі зазначені в порядку\~ ст. 122 СК України. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини; якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття . Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено), відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved