Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В даний час донька проживає з позивачем. Враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить розірвати шлюб з [PERSON] з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинилися з лютого 2023 року. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено, подальше збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Ухвалою суду від 27.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності. 04.03.2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній також вказав про визнання позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з такого. Частиною 2 ст. 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] року, виданого Виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №21. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що на даний час стосунки між сторонами припинені, відновлювати шлюбні відносини позивач не має наміру та вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. З лютого 2023 року сторони мешкають окремо, дитина перебуває на утриманні у позивача. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами та визнані відповідачем. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили спільне ведення господарства, проживають окремо, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, суд дійшов до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам відповідача, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Розглянувши позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.02.2014 року серії [NUMBER] , актовий запис №03. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з такого. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року складає 3 196 гривень, тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини вказаного віку буде складати 1 598 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було, позов він визнав в повному обсязі. Також, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить його належне утримання. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, а також повне визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.11.2023 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір судом покладається на відповідача [PERSON] .

Outcome: approved