Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Представник позивача, адвокат Тішунін О.А., звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2015 у справі №216/2686/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 267925,00 грн. Рішення набрало законної сили 22.09.2015 та перебувало на виконання у відділі ДВС. 25.05.2023 відповідач виконав рішення суду, сплативши суму боргу у повному обсязі, проте відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на такі обставини позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить за прострочення виконання грошового зобов`язання стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 333294,80 грн та 3% річних - 61681,47 грн. Зважаючи на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, проте представник відповідача, адвокат Воронцова Ю.Б. подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відповідач категорично заперечує проти позову та вказує, що ніяких грошових коштів у позивача у борг не брав, жодних правовідносин з ним не мав. У 2023 році дізнався, що у зв`язку з виконанням рішення суду від 16.07.2015 державним виконавцем було накладено арешт на його майно. Враховуючи тривалий термін, який минув з дати ухвалення заочного рішення звернення до суду із заявою про його перегляд було малоперспективним, тому з огляду на необхідність зняття арешту сплатив на рахунок відділу ДВС грошові кошту по виконавчому провадженню. Відповідач вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами трирічного строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України, який сплинув 23.09.2018, так як рішення суду набрало чинності 22.09.2015. Також відповідач не погоджується з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, за підрахунками відповідача інфляційні втрати складають 54765,73 грн, а 3% річних - 13402,26 грн. Крім цього, відповідач вказує, що заявлена позивачем сума до стягнення майже в два рази перевищує суму основного боргу за рішенням суду, тому з урахуванням правової позиції, зазначеної у постанові ВП ВС від 18.03.2020 у справі №902/417/18 сума заявлена позивачем до стягнення підлягає зменшенню до 10000,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі - 267925,00 грн, яка складається з: суми позики у розмірі 175000,00 грн; відсотків у розмірі 14875,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 78050,00 грн. Вирішено питання щодо судових витрат. Рішення набрало законної сили 22.09.2015. Згідно з відповіді Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) слідує, що на виконанні у відділу ДВС перебувало виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №216/2686/15-ц від 16.07.2015 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 267925,00 грн. у період з 20.01.2016 по 02.06.2023. 20 січня 2016 року,

Outcome: partial