Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся до суду із позовом до Пасічнянської сільської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . За життя його бабуся зробила спадкове розпорядження, згідно якого заповідала йому усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось. Заповіт посвідчено 17.10.2013 секретарем Зеленської сільської ради Н.Гриджук. Заповіт спадкодавцем не скасовувався. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, та прийняли спадщину, немає. Спадкове майно складається з будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який згідно записів в погосподарських книгах належав [PERSON] , право власності не зареєстровано. Він постійно проживав разом зі спадкодавицею, не відмовлявся від спадщини, тому відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. 19.12.2023 він звернувся до приватного нотаріуса Надвірнянського РНО Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи після смерті бабусі, однак йому було відмовлено в зв`язку з непідтвердженням факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Причиною відмови є та обставина, що на час відкриття спадщини він не був зареєстрований за адресою, де фактично проживав разом з бабою - [ADDRESS] . Крім того підставою для відмови також є відсутність правовстановлюючих документів на будинок. В листі від 19.12.2023 за № 335/01-16 нотаріус також підтвердила, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, тобто ніхто із спадкоємців не звертався з заявою про прийняття спадщини. Також відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] є підставою для відмови йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно, а тому він змушений звернутися з позовом про визнання права власності на спадкове майно. На його замовлення 20.12.2023 інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, де також вказано рік побудови - 1966. Наведені обставини свідчать про те, що його бабуся [PERSON] , збудувавши будинок в 1966 році, набула право власності на нього відповідно до діючого на той час законодавства. 27.12.2023 оцінювачем [PERSON] складено висновок оцінювача про вартість об`єкта, згідно якого ринкова вартість будинку садибного типу [ADDRESS] становить 199200 грн. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що встановити факт, що позивач [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову [PERSON] . Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.01.2024 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] . Бабусею позивача була [PERSON] . Бабуся позивача, [PERSON] , померла [INFO] в с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що 30.12.2022 Надвірнянським відділом ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 693, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії заповіту від 17.10.2013, [PERSON] заповіла усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, своєму онукові [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт цього ж дня посвідчений секретарем Зеленської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Грижук Н.В. (а.с. 6). Згідно довідки Зеленського старостинського округу від 02.01.2024 № 1 вбачається, що згідно по господарської книги № 3, номер об`єкта погосподарського обліку 01-0146-1 в с. Зелена, прис. Фентираль, за господарством померлої [PERSON] обліковано 0,14 га землі, в т.ч. 0,0500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,09 га - для ведення особистого селянського господарства. Рішення про передачу у власність земельної ділянки не приймалось (а.с. 11). З довідки Зеленського старостинського округу від 18.12.2023 № 2772 вбачається, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , проживала за вказаною адресою до дня смерті [INFO] (знята з реєстраційного обліку у зв`язку із смертю). Заповіт від імені [PERSON] складався, за номером 197 від 17.10.2013. На час смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] , проживав, але не був зареєстрований, онук [PERSON] [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки Зеленського старостинського округу від 18.12.2023 № 2773 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , являється спадкоємцем житлового будинку [ADDRESS] , житловий будинок побудований - 1966 року (а.с. 13). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрила спадщина на спадкове майно, яке належало померлій, а саме на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії технічного паспорта від 20.12.2023, виготовленого інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] на замовлення [PERSON] , вбачається, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , складається із: житлового будинку «А», загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м.; гаражу «Б», площею 15,6 кв.м.; вбиральні «В», площею 1,0 кв.м.; шопи «Г», площею 10,1 кв.м.; стодоли «Д», площею 32,1 кв.м.; стайні «Ж», площею 32,3 кв.м.; літньої кухні «К», площею 22,5 кв.м.; воріт «№1»; огорожі «№2»; огорожі «№3»; огорожі «№4» (а.с. 7-10). Після смерті бабусі [PERSON] , позивач [PERSON] у встановлений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Листом приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцової Н.М. від 19.12.2023 за вих. № 335/01-16, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на майно, яке є предметом спадкування. Також згідно даного листа вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] не була відкрита, оскільки заявником не підтверджено факту прийняття спадщини (а.с. 14). 27.12.2023 оцінювачем ФОП [PERSON] , на замовлення [PERSON] , складено звіт про експертну оцінку, згідно якого ринкова вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , станом на 27.12.2023 становить 199200,00 грн. (а.с. 15-19). На даний час позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] . Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1222, 1223 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (до 1992 року) регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31.01.1966, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 за № 1/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі - є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Крім того відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 № 868, документом, що відповідно засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельна ділянка, що знаходяться в [ADDRESS] , що побудовані до 1992 року, обліковані за [PERSON] . Таким чином бабуся позивача, [PERSON] , побудувавши житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами до 1992 року, фактично набула право власності на нього відповідно до діючого на той час законодавства. Позивач [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 1222, 1223 ЦК України є спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за заповітом на належнне їй домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . Однак листом приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцової Н.М. від 19.12.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, яке належало [PERSON] . Крім того заявником не підтверджено факту прийняття спадщини. Факт постійного проживання позивача [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] , підтверджується довідкою Зеленського старостинського округу від 18.12.2023 № 2772, згідно якої вбачається, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , проживала за вказаною адресою до дня смерті [INFO] . На час смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] , проживав, але не був зареєстрований, онук [PERSON] [INFO] , та іншими матеріалами спраави. Крім того факт постійного проживання позивача [PERSON] однією сім`єю з бабусею [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що позивач [PERSON] дійсно постійно проживав однією сім`єю зі своєю бабусею [PERSON] до дати смерті останньої, тобто до [INFO] , вели спільне господарство, [PERSON] здійснював догляд за [PERSON] . Встановлення даного факту спільного проживання позивача [PERSON] однією сім`єю з бабусею [PERSON] необхідне йому для оформлення спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . З метою узаконення вказаного домоволодіння за заявою позивача [PERSON] було проведено обмір будівель і видано технічний паспорт, згідно якого домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , складається з: житлового будинку «А», загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м.; гаражу «Б», площею 15,6 кв.м.; вбиральні «В», площею 1,0 кв.м.; шопи «Г», площею 10,1 кв.м.; стодоли «Д», площею 32,1 кв.м.; стайні «Ж», площею 32,3 кв.м.; літньої кухні «К», площею 22,5 кв.м.; воріт «№1»; огорожі «№2»; огорожі «№3»; огорожі «№4». Також на замовлення позивача [PERSON] , 27.12.2023 оцінювачем ФОП [PERSON] , складено висновок оцінювача про вартість об`єкта, згідно якого ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , станом на 27.12.2023 становить 199200,00 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України , справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач [PERSON] є учасником бойових дій, тому звільнений від сплати судорого збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Позивач [PERSON] дійсно є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 02.11.2023 (а.с. 21). Однак позовна вимога про визнання права власності на спадкове майно не відноситься до справ, пов`язаних з порушенням прав учасників бойових дій, а стосується особистих майнових прав позивача. Тому суд не вбачає підстав для звільнення позивача [PERSON] від сплати судового збору за подання до суду позову про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до Закону України «Про Судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, який набрав чинності 01.11.2011 (з наступними змінами), згідно таблиці ставок судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2024 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1211,20 грн. Вимога про визнання права власності на спадкове майно є позовною вимогою немайного характеру, тому за подання такої вимоги потрібно сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову (199200,00 грн.), що становить 1992,00 грн. Висновок суду: На підставі вище наведеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, встановлення факту постійного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Зелена, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, на час відкриття спадщини [INFO] , та визнання за [PERSON] права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з позивача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 1992,00 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1225, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved