Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідачів три проценти річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання(23124 гривні 81 копійка) з врахуванням встановленого індексу інфляції(124516 гривень 73 копійки) за період з 07.05.2020 року по 06.05.2023 року у розмірі 147641 гривня 54 копійки, та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява в якій вона просила справу розглянути без її участі та просила відмовити в задоволенні позову, надавши відзив на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не відомо. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна які вона посилається довести обставини, які мають значення для справи і на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, що передбачено статтею 83 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 2 договору № GL48N718070 І_3 про відступлення прав вимоги укладеного між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» від 17.07.2020 року, який укладений відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів зі Боржниками, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувану в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. Сторони підтверджують, що після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України». Відповідно до п. 4 даного договору, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 3 354 777 гривень, надалі за текстом - Ціна договору. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 14 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор». Як доказ виконання п. 2 даного договору позивач до матеріалів справи додає платіжне доручення № 1 від 06.07.2020 року, з якого вбачається, що ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» суму у розмірі 188 900 625 гривень, де призначення платежу вказано - оплата за лот, для зарахування на рахунок 37390048517003. Тобто вбачається, що матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» вимог встановлений п. 2, 4 № GL48N718070 І_3 від 17.07.2020 року. Таким чином в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували набуття ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» усіх прав кредитора за кредитним договором № 858131/ФЛ від 14.08.2008 року. До позову також наданий розрахунок станом на 06.05.2023 року, відповідно до якого за основу розрахунку 3% річних та інфляційних втрат з боку ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було взято заборгованість в розмірі 257 095 гривень 64 копійки. Як вбачається з копії рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року було вирішено: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» к/р № [NUMBER] в ОПЕРУ НБУ м. Києва, МФО 380764, ЄДРПОУ 20025456) заборгованість по кредитному договору № 858131/ФА від 14 серпня 2008 року у сумі 256 115 гривень 64 копійки. У розумінні ст. 625 ЦК України, позивач, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Дані висновки викладені в постанові Верховного суду від 12.03.2018 року по судовій справі № 914/712/16. З урахуванням викладеного вбачається, що база (основа) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат визначена позивачем не вірно, а тому весь розрахунок є не вірним. В позові вказано, між [PERSON] та AT «КБ «НАДРА» 14.08.2008 року укладено кредитний договір № 858131 /ФА на підставі якого AT «КБ «НАДРА» надало [PERSON] кредитні кошти на суму 21 600, 00 доларів США. Відповідно до п. 3.3.2. Кредитного договору № 858131/ФЛ від 14.08.2008 року, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 274, 25 (двісті сімдесят чотири доларів США 25 центів). Тобто грошове зобов`язання [PERSON] виражене в іноземній валюті - долар США. Відповідно до частини другої етапі 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Викладені висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.10.2023р. по судовій справі № 331/7277/14-ц, від 07.07.2020р. по судовій справі № 296/10217/15-ц та інші. Таким чином вимога позивача про стягнення інфляційних витрат не підлягає задоволенню. Також позивач зазначає, що AT «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» право вимоги по кредитному договору № 858131/ФЛ від 14.08.2008 року на підставі договору № GL48N718070J_3 від 17.07.2020 року. Відповідно до пункту 3 вказаного Договору, новий кредитор ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення прав вимоги за Основними договорами протягом 5 (п`яти) днів з дня набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним Основним договором. Банк повідомляє про укладення цього Договору шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на веб-сайті Банку із дотриманням вимог законодавства України з питань захисту інформації, яка містить банківську таємницю, та захисту персональних даних. Сторони погоджуються, що, відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Боржників про відступлення прав вимоги за Основними договорами на підставі цього Договору, у зв`язку із чим виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із Боржників про відступлення прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконанням відповідним із Боржників зобов`язань за Основними договорами. Новий кредитор також погоджується, що Банк не відповідає перед Новим кредитором, якщо одержані Новим кредитором від Боржників суми за Основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від Боржників Новий кредитор при укладення цього Договору, в тому числі меншими від сум, зазначених у Додатку № 11 до цього Договору, або сплачених новим кредитором Банку за цим Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК Україна, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідачі не отримували від ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 858131/ФЛ від 14.08.2008 року. Про що позивачем не надано доказів направлення повідомлення про відступлення прав вимог. З урахуванням викладеного відповідачі мали право не виконувати свого обов`язку новому кредитору ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до надання йому доказів переходу до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» прав у зобов`язанні. Позивач вказує про те, що відповідачі не виконали рішення суду про стягнення заборгованості. Але, рішення суду про стягнення заборгованості виконано, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження №64667240 від 10.07.2023 року та виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] по кредитному договору № 858131/ФЛ від 10.08.2008 року, було закрито, у зв`язку з фактичним виконанням рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області. Кім цього, відповідно до п. 6-1 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування»: «6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»: «11) споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника». Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № 858131 /ФЛ від 14.08.2008 року, ціль кредитування - споживчі цілі. На сайті регулятора фінансових компаній - НБУ вказано: «Крім того, у разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором». У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. До сьогодні воєнний стан триває. Ця обставина є загальновідомою. З урахуванням вищевикладеного вбачається, що нарахуванні позивачем інфляційні втрати та 3% річних мають бути списані починаючи з 24 лютого 2022 року, а тому ці суми не можуть бути стягнуті з відповідачів. У відповідності до ч.1 ст.267 ЦК України, особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором (стаття 625 ЦК України). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто, зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються З % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних на підставі статті 625 ЦК України за період прострочення виконання грошового зобов`язання з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 07.05.2020 року по 06.05.2023 року у розмірі 147 641 гривень 54 копійк, що складається з: три відсотка річних в сумі 23 124 гривень 81 копійки, та інфляційне збільшення в сумі 124 516 гривень73 копійки. Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладеною у постанові від 23 листопада 2022 року по справі № 285/3536/20. В тому числі, приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Так, позивачем про стягнення задавненої вимоги (основної заборгованості) не пред`являло. У зв`язку з тим, що позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги, тому ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не мало законних підстав подавати позов до суду з такими вимогами. Також, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша етапі 1048 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша етапі 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта етапі 267 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Така позиція узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у складі колеги суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеною у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 325/1387/ 15-ц. У своєму рішенні КЦС ВС встановив, що ((рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 29 березня 2010 року, яке набрало законної сили 09 квітня 2010 року, з [PERSON] на користь банку було стягнуто заборгованість за спірним кредитом, тобто позичальник 10 квітня 2009 року повинен був сплатити заборгованість повністю, але не сплатив, із цієї дати банк довідався про порушення свого права на отримання всієї суми заборгованості та мав право впродовж строку позовної давності звернутися до суду за захистом своїх прав, проте пред`явив позов тільки у липні 2015 року, суди правильно відмовили у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків, пені та 3 % річних». Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року про стягнення заборгованості з відповідачів, яке набрало законної сили 18 квітня 2013 року, тобто позичальник 18 квітня 2013 року повинен був сплатити заборгованість повністю, але не сплатив, із цієї дати банк довідався про порушення свого права на отримання всієї суми заборгованості та мав право впродовж строку позовної давності звернутися до суду за захистом своїх прав, проте пред`явив позов тільки у травні 2023 року, тобто з пропуском позовної давності. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 256, 257, 258, 261, 263, 267, 517, 602, 625, 1048, 1050, 1054, 1077, 1084 ЦК України, ст. ст. 12, 80, 81, 83, 133, 141 ЦПК України та Законом України «Про споживче кредитування».

Outcome: dismissed