Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. В позовній заяві він зіслався на те, що 04.11.2021 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] був укладений Договір споживчого кредиту №1468/21. Згідно умов Договору споживчого кредиту №1468/21 позивач надав відповідачці кредитні кошти у сумі - 7000 грн. 00 коп., строком на 10 місяців, починаючи з 04.11.2021 року до 03.09.2022 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачкою 04.11.2021 року, що підтверджується Видатковим касовим ордером №213 від 04.11.2021 року на суму 7000 грн. 00 коп. Відповідно до умов Договору споживчого кредиту №1468/21 від 04.11.2021 року відповідачка зобов`язалася погашати заборгованість по договору споживчого кредиту щомісячно у період з «10» до «16» числа кожного місяця, згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачкою у строк до 03.09.2022 року. [PERSON] повинна була повернути 7000,00 грн. суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п. 6.2 Договору споживчого кредиту. Проте, [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що відповідачка несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, а з січня 2022 року призупинила сплату кредиту, тим самим порушила запланований графік повернення кредиту. Строк дії Договору споживчого кредиту №1468/21 від 04.11.2021 року закінчився 03.09.2022 року, але з урахуванням п.4.2. Договору споживчого кредиту, «якщо на дату закінчення строку, вказаного в п.4.1. Договору, є неповернений залишок кредиту і Кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором, строк дії цього Договору автоматично подовжується на 24 місяці, тобто до 03 вересня 2024 року з врахуванням положень п.4.2. цього Договору», проте заборгованість за Договором споживчого кредиту не погашена та залишок за кредитом складає 6225,00 грн. (7000,00 (сума кредиту) 775,00 грн. (фактично сплачено кредиту) = 6225,00 грн.). Згідно до Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості [PERSON] повинна повернути: залишок по кредиту 6225,00 грн.; проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 11671,88 грн., а всього 17896,88 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку [PERSON] направлялися повідомлення про стан поточної заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але відповідачка проігнорувала вимоги позивача та самоусунулась від виконання зобов`язань. Станом на 16.01.2024 року заборгованість [PERSON] за Договором споживчого кредиту №1468/21 від 04.11.2021 року складає 17896,88 грн. В зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за Договором споживчого кредиту №1468/21 від 04.11.2021 року в розмірі 17896,88 грн. з яких: 6225,00 грн. залишок по кредиту; 11671,88 грн. проценти нараховані за користування кредитом та судовий збір в розмірі\~3028,00 грн. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. ст. 274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Представник позивача КС «Союз-Дніпро» Нетесана Т.П. позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що 04.11.2021 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено Договір споживчого кредиту №1468/21, згідно з яким позивач надав відповідачці кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп. строком 10 місяців з 04.11.2021 року до 03.09.2022 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами (а.с.5-7). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру №213 від 04.11.2021 року на суму 7000 грн. 00 коп. (а.с. 8). Відповідно до умов Договору споживчого кредиту №1468/21 від 04.11.2021 року [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з «10» до «16» числа кожного місяця, згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачкою у строк до 03.09.2022 року (а.с.5-7). [PERSON] повинна була повернути 7000,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно п. 6.2. Договору споживчого кредиту. Строк дії Договору споживчого кредиту №1468/21 від 04.11.2021 року закінчився 03.09.2022 року, але сума споживчого кредиту не погашена та залишок за кредитом складає 6225 грн. 00 коп. (7000,00 (сума кредиту) - 775,00 (фактично сплачено кредиту) = 6225,00 грн.). Пунктом 4.2. Договору споживчого кредиту, визначено «якщо на дату закінчення строку, вказаного в п.4.1. Договору, є неповернений залишок кредиту і Кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором, строк дії цього Договору автоматично подовжується на 24 місяці, тобто до 03 вересня 2024 року з врахуванням положень п.4.2. цього Договору». Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість за Договором споживчого кредиту у сумі 17896,88 грн. 20 коп., з яких: заборгованість за кредитом 6225,00 грн.; проценти нараховані за користування кредитом 11671,88 грн. (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2023 року [PERSON] направлялося повідомлення про стан поточної заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але відповідачка проігнорувала вимоги позивача та самоусунулась від виконання зобов`язань (а.с.9). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж статтею ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом достовірно встановлено, що відповідачка не виконує (неналежно виконувала) обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом. Відповідно до статей 12,81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. У свою чергу відповідачкою не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. З врахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь КС «Союз-Дніпро» підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3028,00 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved