Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

15.08.2023 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» про витребування майна з чужого незаконного володіння посилаючись на те, що між нею та ВАТ КБ «Надра» було укладено Кредитний договір № 276/П/31/2008/840 від 13.06.2008 року. До основного договору було укладено Договір іпотеки за яким об`єктом застави за вказаним кредитним договором є нерухоме майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачу на підставі Договору купівлі-продажу. В квітні 2023 року отримала через поштову скриньку повідомлення про те що її та її дитину було знято з реєстрації місця проживання в даному будинку. Після звернення до державного реєстратора отримала інформацію з якої стало відомо про те, що її житловий будинок було продано без її відома та новим власником її житла є відповідач ТОВ «АЛЬФА ПРОФ», який вчинив дії щодо зняття її та її дитини з реєстрації місця проживання. Продавець не виконав вимоги закону та здійснив звернення стягнення боргу на іпотечне майно в супереч порядку встановленому законом тобто без повідомлення боржника про набуття прав нового кредитора, без заявлення вимог про свої права, без заявлення вимог про погашення боргу, та без повідомлення про намір звернення стягнення боргу на предмет іпотеки, в якому зареєстрована неповнолітня дитина. Фактично позивач мала переважне право купівлі-продажу іпотечного майна, яке набув у власність відповідач. Просила витребувати з незаконного володіння ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , який було відчужено іпотеко держателем ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» шляхом укладення договору купівлі-продажу. До позову позивачем була подана заява про розстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви у зв`язку з неможливістю здійснити оплату судового збору одним платежем. 16.08.2023 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області в задоволенні заяви [PERSON] , про розстрочення сплати судового збору було відмовлено. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху. 04.09.2023 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а саме ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» на [PERSON] 04.09.2023 року надійшла заява від позивача про залучення до участі у розгляді справи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову ТОВ «АЛЬФА ПРОФ», ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний Олександр Сергійович. 04.09.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Треті особи: ТОВ «АЛЬФА ПРОФ», ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний Олександр Сергійович про визнання права власності на житловий будинок та про витребування майна з чужого незаконного володіння зазначена позивачем як «позовна заява в новій редакції». 10.10.2023 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 20.11.2023 року надійшов Відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] де він зазначив, що заявлені вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Так, 25.08.2023 року між ним, як покупцем та ТОВ «Альфа Проф», як продавець було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку. Згідно Договору житловий будинок належав продавцю на праві приватної власності. Ним як покупцем було повністю проведено розрахунок за житловий будинок. Також, зазначив, що перед проведенням реєстрації правочину приватним нотаріусом Задорожнім О.С., було здійснено перевірку публічних реєстрів та встановлено відсутність заборони на відчуження та арештів на житловий будинок. Також відсутні зареєстровані в даному будинку осіб. Акцентує увагу, що він є добросовісним набувачем житлового будинку. Окремо звертає увагу, що позивачка вводить в оману суд щодо порушення підсудності вчинення нотаріальної дії. Такі твердження спростовуються нормами чинного законодавства. Позовні вимоги не підлягають задоволенню так як є необґрунтованими та надуманими. 29.11.2023 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову в якій позивач зазначив, що при подачі позову про витребування із чужого незаконного володіння необхідно заявляти одночасно з вимогою про скасування реєстрації права власності на житловий будинок. Оскільки правова мета індикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах. Просить витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського нотаріального округу м. Києва Задорожнього О.С. про державну реєстрацію прав та запис про право власності; скасувати державну реєстрацію права власності на ім`я [PERSON] ; скасувати рішення державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни; скасувати державну реєстрацію на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в державному реєстрі на ім`я ТОВ «АЛЬФА ПРОФ»; зобов`язати державного реєстратора відновити запис в Державному реєстрі речових прав реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] 05.12.2023 року надійшли Пояснення третьої особи - ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» де зазначено, що 20.10.2021 року між ТОВ «ФК «ФГІ» як продавцем та ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» як покупцем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни, за реєстровим номером 2640 згідно якого Продавець продав, а Покупець купив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Отже ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» стало власником нерухомого майна. Надалі 25.08.2023 року між ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчений нотаріусом Київського нотаріального округу м. Києва Задорожним О.С. Перед проведенням реєстрації правочинів у вигляді Договорів купівлі-продажу спірного житлового будинку приватним нотаріусами були вчиненні всі передбачені чинним законодавством дії, було здійснено перевірку відповідних реєстрів та встановлено відсутність заборони на відчуження та арешт на житловий будинок. Вищезазначені договори є дійсними в судовому порядку не визнавалися недійсними. За таких обставин відповідач є добросовісним набувачем, законним і єдиним власником житлового будинку. Просили відмовити в задоволені позову. 15.12.2023 року надійшли Пояснення третьої особи - ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ» «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ» де зазначено, що між ВАТ КБ «НАДРА» правонаступником якого є ПАБ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та [PERSON] , було укладено кредитний Договір № 276/П/31/2008/840 від 13.06.2008 року відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору. Позичальник не виконав умови Кредитного договору у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 07.05.2020 року склала 53592,04 дол. США (екв.1443356,90 грн.). В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Банком і Позичальником було укладено Договір іпотеки. Відповідно до вказаного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме спірний житловий будинок. 13.06.2008 року між ПАТ КБ «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та [PERSON] був укладений Договір поруки. За результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу права вимоги за Кредитним договором його переможцем стало ТОВ ««ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ» «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ» (новий кредитор). У подальшому між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ФГІ» був укладений Договір про відступлення права вимоги від 07.05.2020 року. Відповідно до п.п.3.1.14.Договору іпотеки Позивач як Іпотекодавець зобов`язалася не прописувати неповнолітніх/малолітніх дітей у нерухомості, що є предметом іпотеки на період дії Договору. ТОВ «ФК «ФГІ» направило вимогу на адресу позивача та попереджено, що у разі якщо протягом 30-ти днів дана вимога не буде виконана товариство розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. На адресу позивача неодноразово було направлено вимоги, які були проігноровані позивачем. 20.10.2021 року між ТОВ «ФК «ФГІ» та ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Також, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2015 року задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з відповідачів на користь позивача 50576,77 дол. США та 15162,75 грн рішення набрало законної сили 13.07.2015 року, однак не було виконано позивачем. Просили відмовити в задоволені позовних вимог. 07.02.2024 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з внесеними змінами підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву де просив у задоволені позову відмовити з підстав необґрунтованості та безпідставності. Представник третьої особи - ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» проти позову заперечував та просив у його задоволені відмовити як необґрунтованого та безпідставного та послався на заперечення надані до суду. Представник третьої особи - ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний О.С. подали до суду письмові пояснення де просили у задоволені позову відмовити, щодо розгляду справи клопотань заяв не надходило. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 13 ЦПК України, передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 13.06.2008 року між ВАТ КБ «НАДРА» правонаступником якого є ПАБ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та [PERSON] , було укладено кредитний Договір № 276/П/31/2008/840. Відповідно до умов договору Банк надав Позичальнику ( [PERSON] ) кредитні кошти в сумі 46530,00 доларів США в порядку і на умовах Кредитного договору. 13.06.2008 року між ВАТ КБ «НАДРА» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено Договір Поруки. Згідно умов договору Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань що витікають з Кредитного договору. В тому числі повернути до 12 червня 2028 року кредит у сумі 46530,00 дол. США. сплатити відсотки та інші платежі передбачені договором. В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Банком і Позичальником було укладено Договір іпотеки від 13.06.2008 року. Відповідно до вказаного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 51,0 кв.м., жилою площею 38,8 кв.м. Позивач на час підписання Договору іпотеки була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.3.1.14 Договору [PERSON] зобов`язалася не прописувати неповнолітніх/малолітніх дітей у нерухомості, що є предметом іпотеки на період дії даного Договору. 01.07.2015 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №276/П/31/2008/840 від 13 червня 2008 року, станом на 08 січня 2015 року в сумі 50 576,77 доларів США (п`ятдесят тисяч п`ятсот сімдесят шість дол. США 77 центів) та 15 162,75 гривень (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят дві гривні 75 коп.). 07.05.2020 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ» було укладено Договір № GL3 N217046 _ПВ216 про відступлення права вимоги, посвідчений ШВЕЦЬ Р.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований за № 1557. За умов вказаного договору ПАТ «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ФГІ» права вимоги до боржника, що належали Банку на підставі Кредитного договору та Договору Іпотеки. ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ» 27.07.2020 року та 22.10.2020 року було направлено Вимога про усунення порушень умов Кредитного договору де повідомляли [PERSON] про погашення заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 53592,04 дол. США та попереджено що у разі не погашення заборгованості буде розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону «Про іпотеку» та на умовах Договору іпотеки. Як вбачається з наданих поштових повідомлень вказані Вимоги були направленні на адресу позивача за місцем її проживання на момент укладення Договору іпотеки та за місцем реєстрації предмету Іпотеки, однак поштові повідомлення були повернуті з відміткою за закінченням терміну зберігання. 20.10.2021 року між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ» та ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», посвідченого Пономарьовою Д.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2640. За умов Даного договору ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» купив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 вказаного Договору зазначено в тому числі, що житловий будинок, який є предметом даного договору, не є місцем проживання неповнолітніх та/або малолітніх дітей. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 280301333 від 20.10.2021 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ «АЛЬФА ПРОФ». 25.08.2023 року між ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку. Предметом договору була передача продавцем ТОВ «АЛЬФА ПРОФ» у власність покупцеві [PERSON] , а покупець прийняв у власність (купив) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 2482862332140 25.08.2023 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідачем були порушенні її права щодо не повідомлення належним чином її з боку третіх осіб про продаж спірного будинку та зняття її та її неповнолітню дитину з реєстрації. Повідомлення № 22-14/18 від 24.02.2023 року про зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за відомостями виконавчого комітету Фастівської міської ради [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зазначено, що: «за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті). Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» (одним документом) слід виходити з пріоритету дотримання саме частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) вказано, що: Натомість за змістом статті 38 Закону України «Про іпотеку» неповідомлення всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки є підставою для відповідальності іпотекодержателя перед такими особами за відшкодування завданих збитків. З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій про те, що неналежне повідомлення іпотекодавців про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними чи витребування майна, оскільки правовим наслідком невиконання передбаченого статтею 38 Закону України «Про іпотеку» обов`язку іпотекодержателя повідомити іпотекодавців про намір відчужити предмет іпотеки визначено відшкодування іпотекодержателем збитків. Отже, неналежне повідомлення іпотекодавця про намір іпотекодержателя вчинити правочин щодо предмета іпотеки, за умови направлення вимоги згідно із частиною першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», не є підставою для визнання недійсними договорів . Встановлено, що ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ІНВЕНСТИЦІЙ» 27.07.2020 року та 22.10.2020 року направили повідомлення/ Вимога про усунення порушень умов Кредитного договору. З поштових повідомлень вбачається, що вказані Вимоги були направленні на адресу позивача за місцем її проживання на момент укладення Договору іпотеки та за місцем реєстрації предмету Іпотеки, однак поштові повідомлення були повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Таким чином, вимога про усунення порушення вважається врученою позивачу з дотриманням іпотекодержателем вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку». Тлумачення статті 38 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідному застереженні в іпотечному договорі), який передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника). Оскільки таке право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору (висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19), де зазначено: «продаж іпотекодержателем предмета іпотеки третій особі відповідно до статей 36, 38 цього Закону та згідно з умовами іпотечного застереження, визначеного у договорі іпотеки, є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду). За таких обставин правильним є висновок судів про те, що положення Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі). У зв`язку із наведеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відійшов від висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17 (провадження № 61-29771св18). Також, у Постанові ВС від 09 грудня 2019 року (справа № 464/8589/15-ц) суд зазначив, що суди неправильно застосували пункт 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки кредит наданий у іноземній валюті, Об`єднана палата відхиляє, оскільки норми цього закону не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі). Отже, твердження представника позивача щодо дії ЗУ «Про мараторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути прийнято судом. Щодо твердження позивача про зняття її та її неповнолітньої доньки з місця реєстрації суд зазначає, що Революційні зміни в питанні зняття особи із зареєстрованого місця проживання відбулися з набранням чинності Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Вказаний нормативно-правовий акт набув чинності 1 грудня 2021 року, однак фактична його реалізація була неможлива до затвердження підзаконних актів Кабінетом Міністрів України, а тому, 7 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (далі - Порядок), якою було затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), а також деякі інші акти, необхідні для реалізації вказаного Закону. 21 січня 2023 року набули чинності зміни, внесені до ст. 18 Закону України "Про надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання". І на даний час зняття із зареєстрованого місця проживання (перебування) відбувається шляхом звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг (ЦНАП) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Таким чином, позивачем при подачі позову так і в ході його розгляду не було надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.141 ЦПК України , в зв`язку з відмовою в позові судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Outcome: dismissed