Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

[PERSON] у березні 2021 року звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 січня 2021року шлюб розірвано. Зазначає, що від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Вказує, що з вересня 2020 року проживають з відповідачем окремо, діти проживають з нею. 22 лютого 202 року Вінницький районний суд Вінницької області видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] н користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей. З метою юридичного визначення місця проживання дітей та уникнення в майбутньому конфліктних ситуацій, остання вирішила звернутись до суду з данним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Вінницької міської ради (том 1, а.с. 42). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 червня 2021 року витребувано у Служби у справах дітей Вінницької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с.60). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 вересня 2021 року на підставі частини першої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Вінницької обласної державної адміністрації. Витребувано у Служби у справах дітей Вінницької обласної державної адміністрації письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с.83). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2022 року замінено третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Вінницької міської ради на належну третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Агрономічної територіальної громади Вінницького району. Витребувано у Служби у справах дітей Агрономічної територіальної громади Вінницького району письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підготовче засідання відкладено (том 1, а.с.138-139). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2022 року Службою у справах дітей Агрономічної територіальної громади Вінницького району направлено до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с.174-176; 186-188). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 квітня 2023 року у прийнятті визнання відповідачем позову, відмовлено та продовжено підготовче провадження. Підготовче засідання відкладено (том 1, а.с.223-224). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 червня 2023 року у прийнятті заяви відповідача про визнання позовних вимог відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2, а.с.5-6). В судове засідання позивач не з`явилась, представником позивача подано до суду заяву (вх. № 1684 від 17.01.2024 року) про розгляд справи за відсутності позивача та її представника та підтримання позовних вимог (том 2, а.с.46-48). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином (том 2, а.с. 61), про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, та відзиву на позов не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Вінницької обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином (том 2, а.с. 60), про причини неявки суд не повідомила, клопотань, заяв, до суду не подавала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей Агрономічної територіальної громади Вінницького району в судове засідання не з`явилась, подала через канцелярію суду заяву (вх. № 8473 від 27.02.2024 року) про розгляд справи за її відсутності (том 2, а.с.62-64). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Шлюб між сторонами розірвано про що свідчить заочне рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 січня 2021 року (том 2, а.с. 13-14). У сторін є малолітні діти, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 15.10.2014 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (том 1, а.с.16) та свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 25 серпня 2016 року виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, (том 1, а.с.17). Вінницьким районним судом Вінницької області 22 лютого 2021 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (том 2, а.с.15). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з позивачем, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, виданим Агрономічною сільською радою (том 1, а.с.18-20) та визнається сторонами, що в силу частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування.. Згідно характеристики Спеціалізованої загальноосвітньої школи I ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов № 25 Вінницької міської ради Несен Валерія Миколаївна навчається у 1-В класі з 01.09.2020 року. Дівчинка є дружньою і ввічливою, безконфліктно працює в колективі. На уроках працює в хорошому темпі, виявляє активність. Мати, [PERSON] , практично щоденно приводить дитину до школи та забирає доньку після занять. Часто спілкується із вчителями щодо навчання та поведінки [PERSON] . Батько, [PERSON] , часто забирає доньку після занять, регулярно цікавиться навчальним досягненнями та поведінкою дитини у школі (том 1, а.с.27). Відповідно до характеристики Комунального закладу «Заклад дошкільної освіти № 11 Вінницької міської ради» [PERSON] , [INFO] є вихованкою групи № 7. Дівчинка є дружелюбною і ввічливою, безконфліктно працює в дитячому колективі. Батьки приділяють належну увагу навчанню та вихованню [PERSON] . Мати, [PERSON] , приводить дитину до дитячого садочку та забирає дитину з дитячого садочка. Спілкується із вихователями про здобутки та поведінку дитини. Приймає участь у заходах закладу. Батько, [PERSON] , також приводить та забирає дитину з дитячого садка (том 1, а.с. 29). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець (том 1, а.с. 23-24). Згідно висновку про визначення місця проживання дітей затвердженого рішенням виконавчого комітету Агрономічної сільської ради від 22.11.2022 року № 1161, виходячи з інтересів дітей, Служба у справах дітей Агрономічної сільської ради вважає за доцільне, визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с.174-176; 186-188). Отже, з доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що між сторонами існує домовленість щодо участі у вихованні дітей, а також місця їх проживання, яка ними дотримується. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 Сімейного кодексу України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150-152, 154, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини першої, другої статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я в якому вона проживає. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування) (абзац п`ятнадцятий пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. З указаного вбачається, що законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується із рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. Так, із матеріалів справи встановлено, що малолітні діти сторін - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю та на даний час навчаються в Спеціалізованій загальноосвітній школі I ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов № 25 Вінницької міської ради, та Комунальному закладу «Заклад дошкільної освіти № 11 Вінницької міської ради». Заслуговує на увагу і той факт, що під час розгляду справи позивач разом з дітьми безперешкодно змінювала місце проживання і при цьому будь-яких протидій зі сторони відповідача не відбувалось. Відповідач проживає окремо, на день подання позову його місце проживання з дітьми не зареєстровано. Із змісту висновку про визначення місця проживання дітей служби у справах дітей, наданого на вимогу суду виконавчим комітетом Вінницього району Віницької області Агрономічної сільської ради вбачається, що діти проживають з позивачем, з відповідачем не було можливості зв`язатися. Зі слів позивача, відповідач знаходиться в республіці Чехія (том 1, а.с. 175-176). Вказане свідчить про те, що між сторонами підтримується зв`язок і конфлікта між ними щодо предмета спору не вбачається. Відповідач [PERSON] заперечень щодо реєстрації місця проживання дітей разом із матір`ю не висловлював і упродовж всього часу проживання дітей за зазначеною адресою та на час перебування даної справи в суді не ставив питання про визначення місця проживання дітей разом із ним, оскільки жодних доказів про це в матеріалах справи немає, як і немає доказів, які б підтверджували дії відповідача та його бажання щодо зміни місця проживання дітей. Більш того, відповідач двічі подавав до суду заяву про визнання позовних вимог. Таким чином, зі змісту позовної заяви, та з інших матеріалів справи випливає, що ще до подання позову позивач і відповідач досягли згоди щодо проживання дітей з матір`ю. Сторони за взаємною згодою врегулювали питання, необхідні для забезпечення проживання дітей з матір`ю, батько не має перешкод у спілкуванні з дітьми. За таких обставин, суд вважає що між сторонами відсутній предмет спору про визначення місця проживання дітей, який би підлягав вирішенню судом на підставі статті 161 Сімейного кодексу України, оскільки ні своїми діями, ні своєю поведінкою відповідач не виявляє наміру чи бажання на даний час змінювати місце проживання малолітніх дітей, які проживають разом із матір`ю, що свідчить про його погодження з визначеним місцем проживання дітей разом із матір`ю у позасудовому порядку, за їх спільною домовленістю. Разом з тим, ухвалюючи вказане рішення, суд враховує особливості вказаної справи, зокрема, той факт, що як на час звернення до суду із вказаним позовом, так і на час ухвалення рішення по суті спору позивач у справі [PERSON] , та малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають в одному житлі за однією адресою, змінюючи місце проживання безперешкодно, батько дітей, який проживає окремо, не ставить питання про визначення місця проживання дітей з ним, тому правових підстав для вирішення питання про визначення місця проживання дітей із матір`ю на час розгляду справи немає, оскільки діти зареєстровані і фактично проживають з матір`ю і її право не оспорюється, більш того, визнається відповідачем. За змістом положень, зокрема, статтей 15, 16 Цивільного кодексу України, статтей 8, 18, 161 Сімейного кодексу України, статтей 2, 4, 19, 184 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, судом вирішується саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), коли батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти). На час пред`явлення позову до [PERSON] про визначення місця проживання питання щодо проживання дітей з матір`ю між батьками дітей було врегульоване ними за взаємною згодою відповідно до частини першої статті 160 Сімейного кодексу України. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи. Будь-яких підстав вважати, що право матері на визначення місця проживання дітей із нею не визнається, заперечується батьком дитини чи будь-ким наразі немає, докази про таке відсутні. Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли, (а не як зазначено в позові «уникнення в майбутньому конфліктних ситуацій), та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують. За відсутності позову одного з батьків, з яким не проживає дитина, не вимагається підтвердження судом факту наявності в одного з батьків права на визначення місця проживання дитини, визнання такого права тощо, для цього відсутні процесуально-правові підстави. Звернення до суду про вирішення спору одного з батьків, право якого не порушено, дає підстави для відмови у задоволенні позову. Вирішуючи спір, враховуючи наведені норми матеріального права, у повному обсязі встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю порушеного права позивача На підставі викладеного,

Outcome: dismissed