Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

26 грудня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис N 70230 вчинений 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позовна заява мотивована тим, що 01.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною (далі приватний нотаріус) вчинено вищевказаний виконавчий напис. Вважає виконавчий напис незаконним з таких підстав, що на момент вчинення виконавчого напису законних підстав для цього не існувало, оскільки позивач вказує про наявність спору, на спростування чого нотаріусу не були надані відповідні документи, тому нотаріус не мав права вчиняти оспорюваний напис, нотаріусом було порушено вимоги статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», щодо безспірності заборгованості, також кредитний договір не був нотаріально посвідчений. На судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник подав заяву в якій просив суд провести розгляд справи за їх відсутності, позов задовольнити. На судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, надав додаткові пояснення по справі на підставі яких просив у задоволенні позову відмовити. Свою позицію щодо участі в розгляді справи не висловив, клопотання про відкладення судового засідання або про розгляд справи за його відсутності не подав. На судове засідання треті особи не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на вказані обставини суд визнав за можливе проведення розгляду справи за відсутності вказаних учасників справи. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Суд встановив, що 01.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено вищевказаний виконавчий напис. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулось до приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. та отримало виконавчий напис нотаріуса № 70230 від 01.04.2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 5697,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Баталіна С.С. від 18.08.2021 року відкрито виконавче провадження № 66542494 за виконавчим написом приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. №70230. Наведені докази суд визнає належними та допустимими, адже вони отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою та не викликають сумніву щодо їх достовірності, відповідач проти них не заперечує. Зміст з позовними вимогами, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу виконання кредитного договору шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, які врегульовані положеннями статей 87 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (далі також Закон), статей 15, 16, 207, 261, 526, 610, 1054 ЦК України, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року № 1172 (далі також Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі також Порядок). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Статтею 87 Закону встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 1.1., 1.2. Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 3.1. 3.5. Порядку визначено, що: нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника, із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Натомість, вказаний пункт, яким було доповнено Перелік, шляхом внесення змін до нього, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14 було визнано незаконним та не чинним, про що мається відповідний запис у преамбулі Переліку. Таким чином, зважаючи на набрання чинності постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14 з моменту її проголошення, та залишення її без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Переліком з 22 лютого 2017 року не передбачено переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зважаючи на обов`язок нотаріуса у відповідності до частини другої статті 87 Закону при вчиненні виконавчого напису, вирішуючи питання про стягнення заборгованості в безспірному порядку, керуватися виключно переліком документів, що встановлений Кабінетом Міністрів України, слід ствердити, що вчинення виконавчого напису за відсутності такого переліку є незаконним, тому вимога відповідача в додаткових поясненнях про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі того, що постанова № 662 Кабінету міністрів «Про платіжні послуги» в редакції 2017 року на офіційному сайті Верховної ради досі є чинною, зокрема, як й постанова Кабінету Міністрів № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29 червня 1999 року є необгрунтованою. Отже, враховуючи, що на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, тобто станом на 01 квітня 2021 року, заяву про видачу якого було подано в порядку забезпечення стягнення заборгованості за кредитним договором, вказаний перелік документів не був встановлений Кабінетом Міністрів України для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин та нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого кредитного договору у відповідності до пункту 1 Переліку, приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги пред`явлені до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та визнати спірний виконавчий напис нотаріуса такими, що не підлягають виконанню повністю з тих підстав, що його вчинено нотаріусом, який не мав на це права та вчинено на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим. Доводи наведені представником відповідача щодо правомірності вчинення вказаного виконавчого напису, з огляду на те, що на момент його вчинення постанова Кабінету Міністрів № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» діяла в редакції 2015 року, а отже для одержання виконавчого напису відповідачем були обґрунтовано надані нотаріусу оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, спростовуються наведеними вище висновками суду щодо застосування вказаного переліку у спірних правовідносинах. При цьому, в контексті заявлених доводів суд акцентує увагу на тому, що дійсно станом на момент вчинення спірного виконавчого напису зміст Переліку на офіційному сайті Верховної Ради України був викладений в редакції, яка передбачала положення, що регулювало можливість стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису, втім його застосування у 2021 році було неможливим в силу визнання його незаконним та нечинним у 2017 році відповідно до вищенаведених судових рішень. Представником відповідача не наведено законодавчого правила, яке б дозволило застосовувати положення нормативно-правового акту визнаного судом, в межах своїх повноважень, незаконним та нечинним, а даним судом такого не встановлено. На думку суду за вказаних обставин не може йти мова про зворотність дії закону у часі, як про це порушує питання представник відповідача, оскільки судом вже станом на момент вчинення виконавчого напису відповідне положення Переліку було визнано незаконним та нечинним. У відповідності до статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено повністю, судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого у встановленому законом порядку за подання позову та його забезпечення, суд покладає на відповідача, а відтак вони підлягають відшкодуванню останнім.

Outcome: approved