Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

26 грудня 2023 року з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що 01 серпня 2023 року вона здійснила помилкове перерахування грошових коштів на рахунок відповідача у розмірі 4 500 грн. Зазначену суму грошових коштів вона перераховувала зі свого карткового рахунку, який відкрито в АТ «Універсал Банк», яку мав отримати її брат, [PERSON] . Цього ж дня позивач звернулася до банку із заявою скасування помилкової операції, проте банком було повідомлено, що оскільки банківська операція має статус «успішна», повернути грошові кошти без згоди отримувача банк позбавлений можливості. Зазначила, що кошти на рахунок відповідача було перераховано нею помилково, договірні відносини між ними відсутні, тому отримані [PERSON] кошти у розмірі 4\~500 грн. є такими, що отримані без належної правової підстави. Позивач у своєму позові просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 4 500 грн. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до квитанції № 6АС7-ТНКВ-016М-293С від 01 серпня 2023 року о 15.40 годині (а.с. 12) [PERSON] переказала грошові кошти у розмірі 4\~500 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . Листом від 04 вересня 2023 року № QEVR-20230904-12813662 АТ «Універсал Банк» повідомив позивача про неможливість повернення грошових коштів у розмірі 4\~500 грн., перерахованих 01 серпня 2023 року на карту № [NUMBER] (а.с. 11). На підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва АТ «Універсал Банк» надано відомості про власника картки № [NUMBER] , яким є відповідач, [PERSON] (а.с. 10). Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, обов`язок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності. Частиною 1 статті 15\~ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Так, принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Договорів між сторонами укладено не було, тобто договірні відносини між ними не виникали. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Таким чином, заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума у розмірі 4\~500 грн. є безпідставно отриманими ним коштами без укладання договору та підлягає до стягнення на користь позивача. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути 1\~073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved