Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткового мінімумів на кожну дитину відповідного віку з дня пред`явлення позовної заяви до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] фактично разом проживали та перебували у шлюбних стосунках. Під час спільного проживання у них народилися двоє синів [PERSON] , [INFO] ; та [PERSON] , [INFO] . В свідоцтвах про народження дітей відповідач [PERSON] зазначений батьком. Малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на їх утримання у добровільному порядку не надає. Він має задовільне матеріальне становище та стан здоров`я, який дозволяє йому працювати, є працездатним, інших осіб (зокрема, непрацездатних дружини, батьків, дітей) на утриманні не має. Відповідач зобов`язаний допомагати їй утримувати спільних дітей, а тому просила задовольнити позов. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. В зв`язку з тим, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, надані в обґрунтування позову, суд встановив наступне: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 20 від 11.12.2018 року, Сторони також є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 188 від 27.07.2021 року (а. с. 5). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003768841 від 17.05.2023 року та Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 02-28/966 від 05.11.2019 року, позивач [PERSON] , [INFO] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3, 6). Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого 147.08.2015 року Зміївським РС ГУ ДМС України в Харківській області, та Довідки № 141 від 02.02.2024 року, виданої відділом надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4, 13). З актів обстеження, складених 22.01.2024 року депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Соляник І. С. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Стосунки в сім`ї добрі, мати на належному рівні виконує батьківські обов`язки (а.с. 7) Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів цивільної справи вбачається, що неповнолітні діти проживають разом із позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача стягнути на користь державного бюджету належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved