Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни про стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просив суд: 1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на користь [PERSON] кошти в розмірі 23512 грн. 39 коп., як безпідставно набуті, при примусовому виконанні виконавчого напису №77071 від 01 червня 2021 року, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» боргу в розмірі 64161 грн. 44 коп. 2. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяною Миколаївною на користь [PERSON] витрати виконавчого провадження в сумі 421, 20 грн. та основна винагорода приватного виконавця в сумі 2351, 24 грн., як безпідставно набуті, при примусовому виконанні виконавчого напису №77071 від 01 червня 2021 року, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» боргу в розмірі 64161 грн. 44 коп. 3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» та приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. за подання позовної заяви. 4. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» та приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни на користь [PERSON] 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2023 року, яке набрало законної сили 27 липня 2023 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №77071 від 01 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованість за кредитним договором №200103510 та витрат за вчинення виконавчого напису на суму 64161, 44 грн. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяною Миколаївною було відкрито виконавче провадження [NUMBER] постановою від 13.08.2022 року, яке зупинено постановою від 26 травня 2023 року. В межах виконавчого провадження з [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 26484, 83 грн., які перераховано на рахунок відповідача. У серпні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 22.08.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 05.10.2023 та 23.10.2023 року на електронну адресу суду від Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. 06.10.2023 року на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 13 серпня 2022 року ТОВ «АВАНСАР» до приватного виконавця Яковенко Т.М. подано заяву про відкриття виконавчого провадження. 13 серпня 2022 року приватним виконавцем Яковенко Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 421 грн. 20 коп. та постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 6416 грн. 14 коп. 10 травня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. винесено постанову про арешт коштів боржника. [PERSON] звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та заявою про забезпечення вказаного позову. 26 травня 2023 року Новозаводський районний суд м. Чернігова виніс ухвалу про відкриття провадження у справі та ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №77071 від 01 червня 2021 року, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» 64161,44 грн. заборгованості, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни (ВП № [NUMBER]). На виконання ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2023 року, приватним виконавцем Яковенко Т.М. винесена постанова від 30 травня 2023 року про зупинення виконавчого провадження. Однак, 29 травня 2023 року відбулося списання коштів з банківського рахунку [PERSON] на депозитний рахунок приватного виконавця Яковенко Т.М. в сумі 26484,83 грн., які розподілені та перераховані наступним чином: повернення авансового внеску стягувана в сумі 200 грн.; кошти на користь стягувана в сумі 23512,39 грн.; витрати виконавчого провадження в сумі 421,20 грн.; основна винагорода приватного виконавця в сумі 2351,24 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2023 року, яке набрало законної сили 27 липня 2023 року, позов [PERSON] задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №77071 від 01 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» заборгованості за кредитним договором № 200103510 та витрат за вчинення виконавчого напису на суму 64161,44 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку, правовою підставою набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Авансар» коштів в розмірі 23512, 39 грн. та приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяною Миколаївною коштів в розмірі 2772,44, що скаладаються з витрат виконавчого провадження в сумі 421,20 грн. та основної винагороди приватного виконавця в сумі 2351,24 грн., став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №77071 від 01 червня 2021 року, який був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Тому вважається, що правова підстава для отримання ТОВ «Авансар» та приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяною Миколаївною коштів в розмірі 26454, 83 грн. від позивача [PERSON] відпала і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України як безпідставно одержані відповідачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» коштів в розмірі 23512, 39 грн. та приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни коштів в розмірі 2772,44, що скаладаються з витрат виконавчого провадження в сумі 421,20 грн. та основної винагороди приватного виконавця в сумі 2351,24 грн. - ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В той же час, позивачем на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу було надано належні докази, що підтверджують надання такої допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача вказаної суми. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved