Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду Обухівського районного суду Київської області з відповідним позовом до відповідача, в якому просив визнати виконавчий напис № 62344 від 11.06.2021 року, що видала приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., таким, що не підлягає виконанню. Свою заяву обґрунтував тим, що 11.06.2021 р. приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис № 62344 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК Айконс» заборгованості в розмірі 7760,00 грн. Приватним виконавцем Малковою М.В. в межах виконавчого провадження № 66287077, на підставі вказаного виконавчого напису, були прийняті: Постанова про відкриття виконавчого провадження; Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням діючого законодавств. Вимоги ТОВ «ФК Айконс» до позивача є неправомірними, оскільки, отсаннім не укладалося жодних кредитних договорів із цією організацією, та ніяких зобов`язань перед нею він не має. А тому, виконавчий напис вчинено з грубим порушенням Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При вчиненні виконавчого напису, нотаріусом не було враховано та не перевірено факт наявності заборгованості та підстави її виникнення перед відповідачем,. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30.01.2024 року відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Інші учасники в судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили. Разом із тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі положень ст. 280 та у відповідності до ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 11.06.2021 р. приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис № 62344 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК Айконс» заборгованості в розмірі 7760,00 грн. Приватним виконавцем Малковою М.В. в межах виконавчого провадження № 66287077, на підставі вказаного виконавчого напису, були прийняті: Постанова про відкриття виконавчого провадження; Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як зазначає позивач, про вчинений виконавчий напис та відкрите по ньому виконавче провадження він дізнався лише тоді, коли за місцем його роботи було надіслано Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, для виконання. Жодних документів, як від нотаріуса, так і від приватного виконавця, він не отримував. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.3.1. гл.16 Вчинення виконавчих написів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/2 «Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років». Відповідно до\~підпунктів 1.1-1.2\~Глави 16\~Розділу ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5\~(далі\~-\~Порядок вчинення\~нотаріальних дій)\~та статті\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість,\~або на\~правочинах,\~що передбачають\~звернення стягнення\~на майно\~на підставі\~виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право\~стягувача,\~за захистом\~якого він\~звернувся до\~нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису також повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як зазначає, підставою для вчинення виконавчого напису є заборгованість перед ТОВ "ФК Айконс» в розмірі 7760,00 грн. Однак, також зазначив, що ним не укладалося жодних кредитних та інших договорів із ТОВ «ФК Айконс», та ніяких інших зобов`язань перед цією організацією він не має. Захист цивільних\~прав шляхом\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~полягає в\~тому,\~що нотаріус\~підтверджує наявне\~у стягувача\~право на\~стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14- 84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19) при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Отже, вчинення виконавчого напису в разі порушення зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30-ти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Матеріали справи не містять доказів отримання Позивачем від Відповідача вимогу про усунення порушень щодо погашення боргу, а отже заборгованість не\~може вважатися безспірною. Отже, суд приходить до висновку, що нотаріус вчинив виконавчий напис без перевірки доказів, чим дозволив Відповідачу без повідомлення Позивача здійснити «односторонній» розрахунок заборгованості та звільнив Відповідача від обов`язку доведення безспірності боргу, його суми та факту прострочення. У нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості Позивача перед Відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання Позивача по кредиту, процентах річних та пені, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача без урахування думки та позиції Позивача (вимога про усунення порушення на адресу Позивача не надсилалася), а отже не може вважатися\~документом,\~який підтверджує\~безспірність вимог кредитора до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та відповідності дійсній сумі заборгованості. Постановою Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами,\~передбаченими спеціальним\~нормативним актами\~з цього приводу. З виконавчого напису нотаріуса неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки, не відображається інформація щодо здійснення боржником останньої оплати по кредиту, не вбачається яким саме чином нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, пені за порушення зобов`язань, а отже не можливо встановити дійсний розмір заборгованості та її безспірність. Нотаріус в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вчинив виконавчий напис на договорі, який нотаріально не посвідчений. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, якою було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». А відтак\~Перелік діє\~в попередній\~редакції,\~яка не\~передбачала можливості вчинення виконавчого\~напису нотаріусу\~на нотаріально\~не посвідченому договорі. Таким чином, законодавство не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із договору укладеного в письмовій (не нотаріальній) формі. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1211 грн. 20 коп., та за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved