Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

В червні 2023 року КП «Південно-Західні тепломережі» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в обґрунтування якого вказало, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, які надає позивач, разом з тим відповідач не оплачує спожиті послуги внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.10.2020 по 01.06.2022 в сумі 15 634,50 грн., які підлягають стягненню у судовому порядку відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, ст. 530 ЦК України, постанови КМУ від 21.07.2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення», а також 930,81 грн. інфляційних нарахувань та 279,45 грн. три відсотки річних та понесені судові витрати. Представник відповідача подав пояснення не позовні заяву, де вказав, що позивачем та відповідачем, відсутні договірні відносини. Послуги від відповідача з теплопостачання, в квартирі [ADDRESS] , батареї опалення - відсутні. Квартира купувалась без встановлених засобів опалення. «Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), є вчиненням споживачем будь-яких послуг, які свідчать про бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п.4 Загальних положень індивідуального договору)». Відповідно до п. 14 Правил надання послуги з теплопостачання теплової енергії затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року - надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Звертає увагу суду, що Відповідачем : - жодного бажання отримувати послуги з теплопостачання - КП «Південно-Західні тепломережі» -у відповідача не має та [PERSON] такого бажання у визначений законом спосіб, які б вказували на акцептування публічного договору - не висловлював. - виконавцю підписаної заяви-приєднання до вказаного ним публічного договору - [PERSON] не подавав, таку заяву не підписував. - \~ \~ \~ \~жодних рахунків за наданні послуги - не отримував і не оплачував таких - \~ \~ \~ \~жодних послуг з теплопостачання - [PERSON] не отримував, так як в вказаній квартирі відсутні батареї опалення (квартира [ADDRESS] ). Крім того, звертає увагу суду, що згідно Довідки, доданої до позову, в тексті вказується що заявлена сума боргу «...нараховано за послуги теплопостачання», а в таблиці зазначено, що нарахування відбувається не за послугу, а за опалення (стовпчик 3 таблиці) - що не є тотожним, оскільки в першому випадку - це послуга, в іншому випадку продаж теплоносія, який регулюється окремим законодавством. В матеріалах справи наявний Типовий договір від 08.10.2021 року, даний договір набрав чинності, як мінімум через 30 днів з дати розміщення на офіційному сайті. (п.3 Договору). До правовідносин, які виникли до дати набрання чинності Договору - не можна застосовувати його положення, в тому числі нарахування плати за послуги та нарахування за ст.625 ЦК України. Відповідно до п. 4 Договору, Фактом приєднання споживача до умов Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцем підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Матеріали справи - не містять відомостей про акцептування договору Відповідачем. В матеріалах справи наявна довідка без дати, про нарахування за послуги теплопостачання, проте де взялась цифра в колонці 3 таблички, яку площу брали для обрахунку - цифр зазначених в цій колонці, який об`єм теплоносія, згідно яких відомостей, який тариф за кожний період брався для обрахунку теплопостачання. В таблиці сума боргу зазначена з розрахунку 15634,50 гривень,а в резолютивній частині довідки, сума зазначена 15673,32 грн., таким чином, розрахунок не є достовірним, містить неточності та є неналежним. Відсутність належного розрахунку, позбавляє [PERSON] можливості надати відповідні заперечення по суту вказаних нарахованих сум заборгованості. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 р. №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення статті, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У п.9 вказаної постанови зазначається, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. В матеріалах справи відсутній щомісячне значення показників засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії (п.17 Договору, долученого до матеріалів справи від 08.10.2021 року) Щодо нарахування % річних та інфляційних, ОП КГС ВС погоджується з тим, що частиною другою статті 625 ЦК України передбачено можливість визначити розмір процентів саме як річних, а не у будь-який інший спосіб, передбачений договором, та обмеження свободи сторін в укладенні договору щодо встановлення іншої методики нарахування процентів за незаконне користування чужими коштами згідно зі статтями 693, 536, 625 ЦК України. Постанова ОП КГС ВС від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18 можна ознайомитися за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/89910829. Окремої думка від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18 можна ознайомитися за посиланням http://revestr.court.gov.ua/Review/89910832. Таким чином, примусове нарахування коштів за ст.625 ЦК України, - без договірних відносин - є неправомірним. Крім того, споживачем в розумінні згаданого законодавства обов`язок сплати комунальних послуг - в тому числі, з послуг з теплопостачання є орендар. Повідомляє, що відповідно до Договору оренди від 27.09.2019, 01.09.2021 року, обов`язок сплати послуг з теплопостачання покладається на орендаря - а саме ТОВ «РІК-ЮА». Позивачу відома обставина, про наявність відносин з оренди, що підтверджується матеріалами судової справи 686/11752/22. Отже, заява заявлена не до належного відповідача. Таким чином, [PERSON] не визнає вказану в судовому наказі заборгованість, між Відповідачем та Позивачем існує спір про визначення розміру заборгованість і про надання відповідних послуг, просить в позові відмовити. Представник позивача\~надав письмові\~пояснення в\~яких вказав,\~що відповідно до п.13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії затверджених Постановою КМУ №830 від 21.08.2019 року (далі - Правила) надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. 08.10.2021 року на офіційному веб-сайті КП «Південно-Західні тепломережі» було опубліковано текст індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Договір), що підтверджується датою, зазначеною у типовому індивідуальному договорі про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» саме споживачу належить обов`язок укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. В період до оприлюднення вищевказаного договору відповідач не звертався до КП «Південно-Західні тепломережі» про укладання договору з постачання централізованого опалення, про те користувався послугою. Відповідно до п. 2 ч.1. ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач повинен оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач повинен оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. В матеріалах справи наявні рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради та постанова НКРЕКП якими затверджуються тарифи КП «Південно-Західні тепломережі» на послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, також наявні розрахунок споживання послуги з щомісячним значенням показників засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні, заперечує щодо позову, просить відмовити в позові. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з ДРРП №335803630 від 15.06.2023 року. Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, споживач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п. 2 ч. 2 ст. 8 цього Закону готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії врегульовано Законом України «Про теплопостачання». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено і статтями 24 і 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону. Так, приписами статті 25 цього Закону визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас приписами статті 24 Закону встановлено, що своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії. Відповідно до п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. За приписами ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Аналогічне визначення міститься у ст.1 Закону України «Про теплопостачання». Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з виконавцем послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані йому послуги. За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У період з 01.10.2020 по 01.06.2022 позивач надавав послуги відповідачу, разом з тим відповідач розрахунки з оплати спожитих послуг з опалення та підігріву гарячої води не проводить, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 15 634,50 грн. Згідно правової позиції викладеної в постановах Верховного Суду України від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17, укладення договору з теплопостачальною організацією відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. Але, сам факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період. Щодо посилань відповідача про відсутність обов`язку сплачувати послуги за постачання теплової енергії через відсутність приладів опалення в приміщенні суд зазначає наступне. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення об`єкта теплопостачання від мережі теплопостачання. Процедура відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовано Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженим Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169. Оцінивши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів відключення належного йому приміщення від системи теплопостачання житлового будинку у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, з яким суд погоджується: - розмір 3 % річних, у зв`язку із прострочення виконання зобов`язання відповідачем складає 930,81 грн.; - інфляційні втрати 279,45 грн. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 16 884,76 грн. (15 634,50 грн.+930,81 грн.+279,45 грн.). Судові витрати по справі складають 2684 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved