Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

У квітні 2023 року позивач Голосіївська окружна прокуратура міста Києва в інтересах Київської міської ради, звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що проведеним у кримінальному провадженні № 12022100010002499 від 22.10.2022 досудовим розслідуванням установлено наявність в діях [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, а саме у незаконній порубці дерев у лісах, вчинених на території природно-заповідного фонду, що завдало шкоди на загальну суму 32081,50 грн охоронюваним державним інтересам. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України. В результаті незаконної порубки дерева породи «дуб звичайний» заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 32081,50 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Київської міської ради в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконної порубки дерев в сумі 32081,50 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2023 відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України. Вироком встановлено, що [PERSON] , усвідомлюючи той факт, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням за місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, діючи умисно, з корисливих мотивів, вирішив вчинити кримінальне правопорушення, направлене на незаконну порубку дерев у лісах на території природно-заповідного фонду. При цьому, [PERSON] , також усвідомлював той факт, що усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Так, 22.10.2022 приблизно о 15 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, [PERSON] , з корисливих мотивів, з метою вчинення злочину, направленого на незаконну порубку дерев у лісах на території природно-заповідного фонду, на заздалегідь підготовленому автомобілі «BMW», модель 316, 1994 року випуску номерний знак іноземної держави [NUMBER] , який фактично перебуває у його користуванні, прибув на територію Національного природного парку «Голосіївський», зі сторони лісового масиву на схилах інституту фізики (балансоутримувач КП УЗН Голосіївського району м. Києва), що входить до складу національного природничого парку «Голосіївський» без вилучення території у землекористувача і належить до природно-заповідного фонду України, а саме за адресою проспект Науки, 2/1, корпус 15, що знаходиться на території Голосіївського району міста Києва, де в подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев у лісах на території природно-заповідного фонду, незаконно, за допомогою заздалегідь заготовленої ланцюгової бензопили марки «Grunhelm» GS 4500 MG, зрубав дерево породи «дуб звичайний», який в подальшому розрізав на 12 окремих фрагментів довжиною приблизно 120 см, 114 см, 156 см, 131 см, 114 см, 125 см, 94 см, 87 см, 102 см, 117 см, 102 см, 104 см та помістив їх до кузову автомобіля марки «BMW» модель 316, 1994 року випуску номерний знак іноземної держави [NUMBER] , який фактично перебуває у його користуванні, заподіявши навколишньому природному середовищу, що є власністю держави в особі Національного природничого парку «Голосіївський» істотної шкоди. Відповідно до охоронного зобов`язання №1 від 29.01.2008, Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Голосіївського району міста Києва взяло під охорону (Парк - пам`ятка садово-паркового мистецтва Голосіївський парк культури та відпочинку ім. М.Т. Рильського та схили біля Інституту Фізики) з метою збереження, охорони і використання в естетичних, виховних, наукових, природоохоронних та оздоровчих цілях цінних природних територій і входить до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. Наказом міністерства екології та природних ресурсів України від 28.08.2019 № 308, забороняються, зокрема: -рубки лісу головного користування; -інша діяльність, що може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів або зменшити природну екологічну чи рекреаційну цінність території Парку; -проведення суцільних санітарних і прохідних рубок. Відповідно до ст. 44 Земельного кодексу України, до земель природно- заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Тобто, [PERSON] , вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 13.12.2022 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 246 Кримінального кодексу України, а саме у незаконній порубці дерев у лісах, вчиненій на території природно- заповідного фонду. В результаті вищевказаної незаконної порубки дерева породи «дуб звичайний» заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 32 081,50 грн, що підтверджується розрахунком розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд до акту № 22/2-08/2022 від 23 жовтня 2022 року. Разом з тим, цивільний позов про стягнення з [PERSON] шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, під час досудового розслідування та судового розгляду не заявлявся. Таким чином, шкода, заподіяна державі внаслідок вчинення [PERSON] , кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.246 Кримінального кодексу України, залишається не відшкодованою. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, встановлено факт протиправної поведінки Відповідача, його вини, шкоди, внаслідок порушення ним природоохоронного законодавства, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями та завданою шкодою. Згідно з вимогами ст. ст. 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до вимог п. «д» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов`язані компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. В силу положень ст.2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. Статтею 1 Лісового кодексу України передбачено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно до ст.3 Лісового кодексу України, лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, у тому числі, незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (ст. 105 Лісового кодексу України). Пунктом «е» ч.1 ст.41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Крім того, згідно з положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь на держави судові витрати по справі в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved