Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

У серпні 2023 року Акціонерне товариство «Комерційний банк«Глобус» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним Договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування від 18.05.2021 року в розмірі 53398,46 грн. та судових витрат в загальному розмірі 8684 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.05.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] був укладений договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування, шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору. У заяві-анкеті [PERSON] зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів: суму кредиту 41829,86 грн., строк кредитування - 36 місяців з 18.05.2021 по 17.05.2024 року, пільговий період - 13 місяців з 18.05.2021 року по 18.06.2022 рік, комісію за управління кредитом, міс. - 3%, розмір процентної ставки - 0,00001% річних, схема повернення кредиту - ануїтет, реальна процентна ставка 53,36449% річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконував, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надавав, внаслідок чого станом на 01.08.2023рік утворилась заборгованість в сумі 53398,46 грн., яка складається з: 7087,62 грн. - строкова заборгованості по кредиту; 28742,24 грн. - простроченої заборгованості по кредиту, 1254,90 грн. строкова заборгованість по процентам, 16313,70 прострочена заборгованість по процентам. АТ «КБ «Глобус» зверталося до відповідача з вимогою про істотне порушення умов договору та про необхідність погашення заборгованості. Однак, відповідач на даний час продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань. Оскільки в добровільному порядку сплатити наявну заборгованість [PERSON] відмовляється, АТ «КБ «Глобус» просить позов задовольнити. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без участі представника, у випадку неявки відповідача не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засіданні не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом направлення рекомендованого листа на адресу, яка зазначена у позовній заяві, причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.05.2021 між АТ КБ «Глобус» та [PERSON] на підставі заяви-анкети №41059883 на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування укладено договір, за яким позичальнику [PERSON] надано споживчий кредит в розмірі 41829,86 грн. для оплати товару, з яких: сума оплати товару 39080,38 грн.; разова комісія банку 2274,48 грн., комісія за сервіс смс-інформування 475 грн. Також зазначений розмір процентної ставки річних 0,00001, комісія за управління кредитом після пільгового періоду 3%, строк кредитування 36 місяців з 18.05.2021 року по 17.05.2024 рік, пільговий період 13 місяців з 18.05.2021 року по 18.06.2022 рік, реальна річна процентна ставка складає 53,36%, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту 50% річних. До заяви-анкети також надано паспорт споживчого кредиту, який являє собою інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав копію публічної пропозиції, копію публічної пропозиції АТ «КБ «Глобус» на укладання Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус», заяву-анкету №41059883 від 18.05.2021 року на приєднання до Договору про надання комплексу послуг, копію паспорту споживчого кредиту, копію вимоги про погашення заборгованості, детальний розрахунок заборгованості та виписку по рахунку [PERSON] . Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «Глобус» перераховано кредитні кошти. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №41059883 від 18.05.2021 року станом на 01.08.2023 року утворилась заборгованість в сумі 53398,46 грн., яка складається з: 7087,62 грн. - строкова заборгованості по кредиту; 28742,24 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 1254,90 грн. строкова заборгованість по процентам; 16313,70 грн. прострочена заборгованість по процентам. 16.01.2023 року АТ «КБ «Глобус» звернулося до [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості, яка виникла станом на 30.12.2022 рік в сумі 44614,16 грн., яка відповідачем залишена без задоволення. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). З положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, судом встановлено, що підписані відповідачем [PERSON] документи містять всі істотні умови кредитного договору, в тому числі процентну ставку. Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ «КБ «Глобус» надало кредитні кошти, а [PERSON] їх отримав та не повернув. Також відповідачем не спростовано розмір заборгованості 53398,46 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Глобус» не повернуті, право позивача на повернення кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. За приписами ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу. Частиною 1 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги відповідачем надано суду Договір №051222 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05.12.2022р., укладений між адвокатом Прохоренком В.М. та АТ «КБ «ГЛОБУС»; Акт №41059883 прийому-передачі послуг від 18.08.2023р. за Договором №051222 про надання професійної правничої (правової допомоги від 05.12.2022р.), платіжна інструкція від 18.08.2024 р. про сплату 6 000,00 грн з призначенням платежу: за професійну правову допомогу згідно Договору №051222 від 05.12.2022р. та акту №41059883 від 18.08.2023 року. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем, дійсно, були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Щодо гонорару успіху адвоката у розмірі 3 000 грн., який передбачений абз.2 п.3.2 Договору №051222 від 05.12.2022 року, суд зазначає наступне. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.). У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved