Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. 30 березня 2023 року Акціонерное товариство «ОТП БАНК» (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 72 969,91 грн. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на наступні обставини: 03.11.2018 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір №2021243973. Відповідно до пункту 1 кредитного договору кредит видається у розмірі 8 958,81 грн. на придбання товару у Продавця 1. 300,00 грн. становить оплата додаткових послуг банку, а саме: послуга: «СМС+Довідка». 400,00 грн. становить оплата послуг зі страхування у Продавця 2: «Експрес майно» від СК Арсенал страхування. Загальний розмір кредиту становить 9 658,81 грн. Відповідно до рахунку-фактури № БЦ-0078-3606681 від 03.11.2018 р. Відповідачем було придбано наступний товар: смартфон HUAWEI P Smart Plus Dual Sim (iris purple) вартістю 6 700,00 грн. та інші товари на загальну вартість 8 958,81 грн. Крім цього, 03.11.2018 р. Відповідач звернувся до Позивача із вимогою відкриття карткового рахунку, тим самим підписавши особисто Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 2021243973 _CARD від 03.11.2018 р. та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився із тим, що анкета-заява разом із Правилами користування карткою, Тарифами, Графіком платежів та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Банк відкриває Позичальнику поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] разом із отриманням електронного платіжного засобу у вигляді картки МС GOLD, валюта рахунку - гривня. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, визначено умови обслуговування кредитної лінії. За користування кредитом Позивач нараховує проценти, які розраховуються на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до Договору. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить: 5 % в місяць. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. На виконання умов вищевказаної Заяви-Анкети та Правил користування карткою, Банк свої зобов`язання щодо надання відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, у зв`язку із порушенням умов кредитного договору/Заяви-Анкети № 2021243973 від 03.11.2018 р. станом на 25.12.2022 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «ОТП БАНК» становить суму у розмірі 72 969,91 грн., що складає: - Заборгованості за тілом кредиту - 37053,06 грн.; - Заборгованості за відсотками - 4348,17 грн.; - Заборгованості за прострочене тіло кредиту - 15946,94 грн.; - Заборгованості за простроченими відсотками - 15621,74 грн. З огляду на викладене, Позивач просив стягнути з Відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 72 969,91 грн. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 01.05.2023 року ухвалою суду (а. с. 86) відкрито провадження по справі, постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 26 травня 2023 року о 10 годині 00 хвилин. 19.05.2023 року від представника Позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача. У клопотанні представник Позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 26.05.2023 року Відповідачем до суду було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю звернення Відповідача за правничою допомогою. У зв`язку з даною заявою Відповідача, судове засідання відкладено на 26 червня 2023 року на 09:30 годину. 26.06.2023 року від представника Позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача. У клопотанні представник Позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 26.06.2023 року Відповідачем до суду було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю звернення Відповідача за правничою допомогою. У заяві Відповідач підтвердила, що копію позовної заяви отримала 26.06.2023 року. У зв`язку з даною заявою Відповідача, судове засідання відкладено на 28 липня 2023 року на 10:45 годину. 19.07.2023 року Відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому Відповідач просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 20.07.2023 року від представника Позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача. У клопотанні представник Позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання Відповідач не з`явилася, про дату та час повідомлялася належним чином під розписку, заяву про розгляд справи без її участі не подала. Тому, розгляд справи було відкладено на 30 серпня 2023 року на 14:15 годину. 28.08.2023 року від представника Позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача. У клопотанні представник Позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 30.08.2023 року оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі не з?явились, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 30.08.2023 року ухвалою суду (а. с. 139) позовну заяву було залишено без руху. Надано Позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 14.09.2023 року представником Позивача, на виконання ухвали суду від 30.08.2023 року, було подано до суду клопотання про усунення недоліків позовної заяви. 14.09.2023 року представником Позивача були подані письмові пояснення по справі. 19.09.2023 року ухвалою суду (а. с. 188) постановлено продовжити розгляд справи. Призначено судове засідання на 24 жовтня 2023 року об 11 год. 40 хв. 20.09.2023 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції. 08.12.2023 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції. 11.12.2023 року Відповідачем до суду було подано заяву, в якій вона просила відмовити у задоволенні позову. 18.12.2023 року судом було постановлено ухвалу (а.с. 240) про задоволення клопотання представника Позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції. 31.01.2024 року в судове засідання з`явилася представник Позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. У судовому засідання представник Позивача пояснила, що укладений між Позивачем та Відповідачем кредитний договір є змішаним, оскільки за ним Відповідачу надається два види послуг: кредитування на споживчі цілі (придбання товару) та відкриття Відповідачу карткового рахунку з можливістю користуватися кредитною лінією. Представник Позивача пояснила, що останнє погашення кредиту відбулося 24.02.2022 року в розмірі 4 000,00 грн. і з того часу кредит не погашався. Наразі утворилася заборгованість в розмірі 72 969,91 грн. У судовому засіданні було оголошено перерву. 31.01.2024 року ухвалою суду (а. с. 247) явка Відповідача у судове засідання була визнана обов`язковою. Судове засідання відколено до 14:00 години 06 березня 2024 року. 06.03.2024 року у судовому засіданні Відповідач не заперечувала, що отримувала кредит та пояснила наступне. У 2018 році вона купувала телефон у магазині «Фокстрот», де їй і було оформлено кредит від АТ «ОТП БАНК». У цей же день їй була видана карта банку на суму 1 000,00 грн. Зазначила, що користувалася кредитом і все сплачувала до початку повномасштабного вторгнення. Несвоєчасну оплату кредиту пояснила тим, що на роботі був простій, її чоловік почав хворіти і коштів не було. Вона повідомляла банку ці обставини і банк запропонував їй реструктуризацію боргу зі сплатою 30000,00 грн. Відповідач відмовила банку і банк звернувся до суду. Позовні вимоги банку визнала повністю. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.11.2018 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір № 2021243973 (а. с. 42-43). Зокрема, з пункту 1 кредитного договору вбачається, що Позивач надав Відповідачу 8958,81 грн. з метою придбання товару. Рахунком-фактурою № БЦ-0078-3606681 від 03.11.2018 (а. с. 47) підтверджено, що [PERSON] придбала товари на загальну суму 8958,81 грн. Даний факт підтверджений Відповідачем у судовому засіданні. У пункті 2 кредитного договору Відповідач підписала Заяву-Анкету № 2021243973 та виявила бажання відкрити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб із встановленням кредитної лінії, з наданням електронної картки MC Gold, валюта UАН, з відкриттям поточного рахунку № [NUMBER] . За умовами Заяви-Анкети Банк встановлює до Картки Кредитну лінію (безготівковий кредит) в національній валюті на споживчі цілі. Розмір фіксованої процентної ставки становить: 5 % (п`ять відсотків) в місяць, а впродовж пільгового періоду 0,01 % річних. Даний факт підтверджений Відповідачем у судовому засіданні. У відзиві на позовну заяву Відповідач вказувала, що надані Позивачем документи не підтверджують суму заборгованості Відповідача, надана Позивачем Заява-Анкета не є достовірним доказом по справі, матеріали справи не містять відомостей про волевиявлення Відповідача на отримання кредиту. Відповідач у відзиві ставила під сумнів надані Позивачем докази, проте прямо не заперечувала, що купувала товар та користувалася кредитними коштами на картці. У судовому засіданні Відповідач підтвердила суду те, що за надані банком кошти купила товар, отримала картку з коштами на рахунку, потім періодично погашала кредит, але після повномасштабного вторгнення перестала сплачувати заборгованість. Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості (а. с.142-151), відповідно до якого заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 72 969,91 грн. Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що вказана Позивачем сума заборгованості не відповідає дійсності. В судовому засіданні Відповідач позовні вимоги визнала повністю. Отже, судом встановлено, що Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється Відповідачем. У порушення умов договору Відповідач свої зобов`язання за цим Договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед Позивачем в загальному розмірі 72 969,91 грн., що складає: - Заборгованості за тілом кредиту - 37053,06 грн.; - Заборгованості за відсотками - 4348,17 грн.; - Заборгованості за прострочене тіло кредиту - 15946,94 грн.; - Заборгованості за простроченими відсотками - 15621,74 грн. Таким чином, зміст спірних правовідносин полягає у стягненні з Відповідача га користь Позивача заборгованості, що утворилася у зв`язку з невиконанням укладеного між сторонами за кредитного договору. 2. Мотивувальна частина. Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Норми матеріального права Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Норми процесуального права Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Висновки суду. Враховуючи те, що фактично отримані та використані Відповідачем кошти в добровільному порядку Позивачу не повернуті, суд приходить до висновку, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання Відповідача виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахувань процентів, обумовлених договором. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив позов задовольнити у повному обсязі, то витрати щодо сплаченого Позивачем судового збору покладаються на Відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved