Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

До суду 16.10.2023 надійшов позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №501157681 від 26.06.2019 у розмірі 73\~210,96 грн та судовий збір у розмірі 2\~684 грн. В обґрунтування позову зазначили, що між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501157681. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість становить 73\~210,93 грн. 12.08.2022 АТ «Альфа Банк» змінено назву на АТ «Сенс Банк». Ухвалою від 30.10.2023 провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 11.12.2023. З метою належного сповіщення відповідача розгляд справи у судовому засіданні 11.12.2023 було відкладено до 26.02.2024. У судове засідання 26.02.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача 23.02.2024 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Поштова кореспонденція направлялась на адресу реєстрації відповідача та була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Станом на дату розгляду справи від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 29 лютого 2024 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 червня 2019 року [PERSON] прийняв Оферту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та уклав з ним угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, з розміром ліміту кредиту 61\~700,61 грн, розмір процентної ставки 19,99% річних. АБ «Альфа Банк» виконав взяті на себе зобов`язання відкрив картковий рахунок і встановив суму кредиту. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконує та систематичного порушує його умови, у зв`язку з чим у нього станом на 26.02.2023 виникла заборгованість у розмірі 73\~210,93 грн, з яких: 37\~064,72 грн заборгованість за кредитом, 55,28 грн заборгованість по відсоткам, 33\~677,80 грн заборгованість по простроченому тілу кредиту, 2\~413,13 грн - заборгованість за відсотками за прострочену заборгованість. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей\~530,\~612,\~625,\~1050,\~1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів у повному обсязі за кредитним договором, та які б спростовували суму заборгованості, відповідач суду не надав. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати процентів у суду не має. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та\~ст.1050 ЦК України. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~684 грн, відповідно до меморіального ордеру №1960106869 від 23.08.2023. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved