Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Найда К.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд зняти арешт із земельних ділянок з кадастровими номерами 4621588500:08:003:0012 та 4621588500:08:003:0011, накладений постановою про накладення арешту на майно б/н 12.04.2011 слідчим Жидачівської районної прокуратури Балян Р.В. та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про арешт земельних ділянок з кадастровими номерами 4621588500:08:003:0012 та 4621588500:08:003:0011, накладений постановою про накладення арешту на майно б/н 12.04.2011 слідчим Жидачівської районної прокуратури Балян Р.В. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що позивач маючи намір отримати спадок згідно заповіту, який залишився після смерті матері [PERSON] , а також здійснити реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 4621588500:08:003:0012 та 4621588500:08:003:0011, йому стало відомо, що на дані земельні ділянки накладено арешт. Згідно відповіді Стрийської окружної прокуратури адвокау Гайді К.В., повідомлено що прокуратурою Жидачiвського району розслiдувалась кримiнальна справа №l57- 0006 про обвинувачення [PERSON] за ознаками злочинiв, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, яка 28.04.2011 скерована для розгляду в Жидачiвський районний суд. Вироком Жидачiвського районного суду вiд 14.07.2011 [PERSON] визнано винним у вчиненнi злочинiв, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України та постановлено обвинувальний вирок у справi. Kpiм цього, повiдомлено, що матерiали вищенаведеної кримінальної справи перебувають в Жидачiвському районному судi. В Стрийськiй окружнiй прокуратурi вiдсутня додаткова iнформацiя з цього приводу. Згідно інформації з Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт нерухомого майна, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами 4621588500:08:003:0012 та 4621588500:08:003:0011 - підставою обтяження була постанова про накладення 17.12.2023 3 арешту на майно б/н 12.04.2011 слідчим Жидачівської районної прокуратури Балян Р.В. Арешт спірних земельних ділянок позбавляє позивача реалізувати свої спадкові права після смерті матері, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. 03.01.2024 від Стрийської окружної прокуратури надійшов відзив в якому зазначено, що 13.04.2011 року Жидачівською нотаріальною конторою на підставі постанови слідчого Жидачівської районної прокуратури про накладення арешту на майно б/н, від 12.04.2011, в межах кримінальної справи №157-0006 відносно Соколівського сільського голови [PERSON] за ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України накладено арешт на нерухоме майно, а саме на земельні ділянку з кадастровим номером 4621588500:08:003:0011, реєстраційний номер обтяження 11066928 та на земельну ділянку з кадастровим номером 4621588500:08:003:0012, реєстраційний номер обтяження 11066661 та власником яких була [PERSON] (код [NUMBER] , [ADDRESS] ). На час досудового розслідування кримінальної справи спірні земельні ділянки перебували у фактичному користуванні померлих батьків [PERSON] з 2004 року а згодом після заповіту і у неї тобто понад 15 років. Арешт на земельні ділянки [PERSON] був у межах кримінальної справи №157-0006 по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, однак не скасований вироком Жидачівського районного суду від 14.07.2011 відносно [PERSON] . На земельній ділянці з кадастровим номером 4621588500:08:003:0011 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку розташований житловий будинок, у [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Земельна ділянка з кадастровим номером 4621588500:08:003:0012 площею 0,3322 га для ведення особистого селянського господарства у с. П`ятничани, (колишнього Жидачівського району) на праві власності належить [PERSON] . Вказані ділянки і як житловий будинок вона успадкувала від батьків та згодом приватизувала /а.с.43-50/. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 20.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 18.01.2024 /а.с.38-39/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.01.2024 підготовче засідання відкладено на 06.02.2024 у зв`язку з неявкою сторін. Замінено первісного відповідача Стрийську окружну прокуратуру - належним відповідачем - Львівською обласною прокуратурою /а.с.60-61/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.02.2024 підготовче провадження в справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16.02.2024 /а.с.71-72/. Ухвалою судового засідання від 16.02.2024 витребувано у [PERSON] докази обтяження (заборони відчуження) земельної ділянки з кадастровим номером 4621588500:08:003:0011, накладений постановою про накладення арешту на майно б/н 12.04.2011 слідчим Жидачівської районної прокуратури Балян Р.В. та справу розглядом відкладено на 07.03.2024/а.с.86-87/. Розгляд справи відбувся 07.03.2024 за участю представника позивача адвоката Найди К.В. та представника відповідача прокурора Сірачинського Р.М. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі В судовому засіданні представник позивача адвокат Найда К.В. заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві. Представник відповідача прокурор Сірачинського Р.М. проти задоволення позовних вимог заперечив, пояснивши, що питання зняття арешту з майна, належить до компетенції органу досудового розслідування, який приймав рішення щодо накладення арешту або до компетенції суду, який постановив вирок. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2004 серія [NUMBER] та свідоцтва про право реєстрації права власності на нерухоме майно від 20.01.2004 [PERSON] на праві приватної власності належав будинок за адресою: [ADDRESS] /а.с.30, 30 на звороті/. \~ \~ \~ \~Згідно довідки №308 від 15.06.2024 виданої виконкомом Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області [PERSON] про те, що за нею рахується по земельно-кадастровій книзі за №103 земельна ділянка площею 0,5822 га та 0,25 га передано у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,3322 га для ведення особистого селянського господарства/а.с.32 на звороті/. \~ \~ \~ \~Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯA №734443 від 11.09.2006 [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 4 скликання від 29.01.2004 №80 та рішення 15 сесії 4 скликання від 21.01.2005 №105 Сколівської сільської ради є власником земельної ділянки площею 0,3604 га розташованої у с. П`ятничани Жидачівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства/а.с.33/. \~ \~ \~ \~Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯA №734447 від 11.09.2006 [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 4 скликання від 29.01.2004 №80 Соколівської сільської ради є власником земельної ділянки площею 0,2500 га розташованої у с. П`ятничани Жидачівського району Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель/а.с.34/. \~ \~ \~ \~ Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.01.1960 [PERSON] народився [INFO] , а його батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.27 на звороті/. \~ \~ \~ \~Відповідно до заповіту від 18.09.2015 зареєстрованому в реєстрі [PERSON] на випадок її смерті зробила таке розпорядження: належні їй на праві приватної власності - житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,2500 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, споруд та земельну ділянку площею 0,3604 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. П`ятничани Жидачівського району Львівської області, заповіла своєму синові [PERSON] /а.с.28/. \~ \~ \~ \~ Також відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41541810 зареєстровано 18.09.2015 заповіт №2-598 від імені [PERSON] /а.с.28 на звороті/. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.04.2023 у віці 88 років померла [PERSON] /а.с.27/. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73294995 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєстрована спадкова справа №120/2023, за номером у спадковому реєстрі №70975209/а.с.32/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №358670243 від 15.12.2023 на земельну ділянку з кадастровим номером 4621588500:08:003:0012, власник: [PERSON] , постановою про накладення арешту на майно б/н 12.04.2011 слідчим Жидачівської районної прокуратури Балян Р.В. накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11066661 /а.с 15-16/. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.03.2024 № 368233248 на земельну ділянку з кадастровим номером 4621588500:08:003:0011, власник: [PERSON] , постановою про накладення арешту на майно б/н 12.04.2011 слідчим Жидачівської районної прокуратури Балян Р.В. накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11066928 /а.с.94/. \~ \~ \~ \~Вироком Жидачівського районного суду від 14.07.2011 у справі №1-98/11 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України і на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та у відповідності з ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися для реєстрації в ці органи та повідомляти про зміну місця проживання і роботи/а.с.19-21/. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді Стрийської окружної прокуратури на запит №05-44-888-23 від 08.12.2023 прокуратурою Жидачівського району розслідувалась кримінальна справа №157-0006 про обвинувачення [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.366 КК України, яка 28.04.2011 скерована для розгляду в Жидачівський районний суд. Вироком Жидачівського районного суду від 14.07.2011 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.366 КК України та постановлено обвинувальний вирок у справі/а.с.22/. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Нормою\~статті 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист праві основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України\~передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.9\~розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року\~арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої\~статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього\~Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог ч.1 ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба (ч.6 ст. 126 КПК України 1960 року). Окрім цього, відповідно до вимог ст.ст. 25 та 227 КПК України (в редакції 1960 року), у прокурора відсутні повноваження щодо скасування арешту на майно, як під час досудового розслідування, так і після скерування кримінальної справи до суду. Відтак, повноваження та обов`язок органу досудового слідства щодо скасування накладеного арешту на майно та його виконання згідно ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року) виникають лише на стадії досудового слідства. Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Судом встановлено, що арешт на земельні ділянки [PERSON] накладений постановою про накладення арешту на майно б/н 12.04.2011 слідчим Жидачівської районної прокуратури Балян Р.В. під час досудового розслідування кримінальної справи №157-0006 по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, під час дії\~КПК України\~1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом, однак не скасований вироком Жидачівського районного суду від 14.07.2011 відносно [PERSON] Ф Указані обставини визнавались та не заперечувались сторонами у судовому засіданні. При цьому будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до проголошення вироку, з моменту його проголошення втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), виникають з цивільних правовідносин і можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Аналогічну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26цс13 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) «суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду». Пунктом 21.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №727/2878/19 (провадження №14-516цс19) визначено, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №2- 3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Пунктом 21.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №727/2878/19 (провадження №14-516цс19) визначено, що якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №202/5044/17, від у справі №636/959/16-ц, від 12.12.2018 у справі №640/17552/16-ц, від у справі №202/1452/18, від 11.09.2019 у справі №504/1306/15-ц). Відповідно до пунктів 37, 53, 55 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №372/2904/17-ц вказано наступне: п.37 «Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.»; п. 53 «З припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.»; п.55 «Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.». Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 12.06.2019 по справі №766/21865/17. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) (абзац 1 п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Наявність обтяження у вигляді арешту майна, спадкоємцем якого є позивач, перешкоджає йому оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину. Зважаючи на викладені обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку в іншій спосіб, є необхідність захисту прав шляхом зняття такого арешту, а відтак суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved