Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

13.11.2023 року позивач ТзОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 25.12.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №21595-12/2021, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 31.01.2023 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №31012023, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором, розмір заборгованості позичальника за яким становить 11\~375,00 грн. Договірні зобов`язання щодо повернення суми боргу не виконанні боржником. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за Кредитним договором №21595-12/2021в розмірі 11\~375,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6375,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також суму понесених судових витрат. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24.11.2023 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» одночасно з поданням позовної заяви, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 25.12.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №21595-12/2021, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5\~000 грн строком на 30 днів, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними (а.с.6-8). 31.01.2023 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №31012023, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором №21595-12/2021(а.с.10-12). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором 21595-12/2021, в сумі 11\~375,00 грн (а.с.14). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 11\~375,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6375,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також суму понесених судових витрат (а.с.15). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за вищевказаними кредитними договорами. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №21595-12/2021 в сумі 11\~375,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6375,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також суму понесених судових витрат, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved