Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

17.07.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води, вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами та є абонентами КП Харківські теплові мережі, однак не сплачують вартість цих послуг. Посилаючись на\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги»,\~«Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», положення\~ст.625 ЦК України\~щодо відповідальності боржників за прострочення виконання грошового зобов`язання, просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01.10.2013 року по 31.01.2022 року у розмірі 74571,51 грн., а також відшкодувати судові витрати у справі у розмірі 2684,00 грн. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25.10.2023 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Ухвалою Фрунзенського\~районного осуду\~м.\~Харкова від\~ 01.12.2023 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Фрунзенського\~районного суду\~м.Харкова\~від 25.10.2023\~р.\~Справу призначено до розгляду по суті. 21.12.2023 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності та відмови у цій частині у задоволенні позовних вимог, та розгляд справи за його відсутністю. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. \~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Опалення та гаряче водопостачання будинку, в якому мешкають відповідачі, здійснюється позивачем централізовано. Даних про відмову відповідачів від надання їм позивачем послуг опалення та підігріву води матеріали справи не містять. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.10.2013 року по 31.01.2022 року заборгованість відповідачів по сплаті послуг централізованого опалення та підігріву води становить 74571 грн. 51 коп. Відповідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в квартирі, яка належить громадянинові на праві приватної власності, береться по затвердженим у встановленому порядку тарифам, та має вноситись наймачами своєчасно. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 1875-ІV від 24.06.2004 року - користувач зобов`язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 року, введений в дію з 01.05.2019 року - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Строки оплати встановлені п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, що діяла в період виникнення спірних правовідносин та до 01.05.2022 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з вимогами\~ст. 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину, позовні вимоги з 02.04.2017 року (02.04.2020 момент набрання законом чинності), заявлені в межах строку позовної давності. При цьому, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за період до 02.04.2017 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води за період з 02.04.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 55049,96 грн. Таким чином, позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню в розмірі 55049,96 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, пропорційно до розміру вимог, які задоволені судом, а саме судовий збір у розмірі 1981,37 грн. (2684,00 х 55049,96: 74571,51). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і

Outcome: dismissed