Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

В березні 2020 позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Закупки.Пром.УА» на користь [PERSON] суму коштів, сплачених за товар у розмірі 440,00 грн, а також суму витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 6370,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.02.2020 позивач придбав віртуальні окуляри через Інтернет-магазин «Prom.ua», на сайті shop-family.prom.ua, зареєстрованого як ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 201-203. Вартість придбаних віртуальних окулярів згідно з чеком склала 440 грн. Придбаний товар оплачено через службу переказу коштів ТОВ «ПОСТ Фінанс» та отримано на Новій пошті. Позивач зазначає, що виявив неякісне зображення в окулярах та погане кріплення на голову, а також зауважив, що окуляри не оригінальні, їх характеристики відрізняються від заявлених на сайті. Враховуючи викладене, позивав просить стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені ним кошти за товар у розмірі 440,00 грн. та стягнути з відповідача на його користь збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 6370,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2020 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Представник відповідача ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» надав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідач не здійснює діяльність у сфері продажу товарів через Інтернет та не є платформою з продажу товарів (Портал), з якого позивач, як покупець придбав товар онлайн в Інтернет-магазині « [INFO] », що розташований на онлайн-сервісі Prom.ua. Відповідно до інформації, яка зазначена на сайті Prom.ua, а саме в Угоді користувача за посиланням https://prom.ua/terms-of-use встановлено, що адміністрування сайту Prom.ua здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «УАПРОМ» і/або особи, уповноважені ним належним чином на управління Порталом і надання послуг Користувачам. У відзиві зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача - директор ТОВ «ЗАКУПІВЛІ.ПРО» у відзиві зазначила, що позивач у позовній заяві припускається помилок при визначенні відповідача, відповідно до цього позов подано не до тієї юридичної особи, яка повинна відповідати за позовом. Крім того, повідомили, що відповідач не здійснює діяльність у сфері продажу товарів через Інтернет та не є платформою з продажу товарів (Портал), з якого позивач, як покупець, придбав товар онлайн в Інтернет-магазині « [INFO] », що розташований на онлайн-сервісі Prom.ua. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 1/2019, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 16.02.2020 позивач придбав віртуальні окуляри через Інтернет-магазин «Prom.ua», на сайті shop-family.prom.ua, зареєстрованого як ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 201-203. Вартість придбаних віртуальних окулярів згідно з чеком склала 440 грн., що підтверджується відповідним чеком. Разом з цим, відповідно до інформації, яка зазначена на сайті Prom.ua, а саме в Угоді користувача за посиланням https://prom.ua/terms-of-use, встановлено, що адміністрування сайту Prom.ua здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «УАПРОМ» і/або особи, уповноважені ним належним чином на управління Порталом і надання послуг Користувачем. Згідно з інформацією, яка зазначена в Угоді, власником онлайн-сервісу Prom.ua є Товариство з обмеженою відповідальністю «УАПРОМ» (ідентифікаційний код 3650036), є постачальником послуг проміжного характеру в інформаційній сфері в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» і не ж ініціатором передачі інформації. Відповідно до інформації, яка розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ встановлено місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «УАПРОМ»: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 201-203, літера Ф, адреса якого має схожість із адресою даного Товариства. Суд зазначає, відповідач не здійснює діяльність у сфері продажу товарів через Інтернет та не є платформою з продажу товарів (Портал), з якого позивач, як покупець, придбав товар онлайн в Інтернет-магазині «Family Shop», що розташований на онлайн-сервісі Prom.ua. Згідно з інформацією, яка зазначена в Угоді, власником онлайн-сервісу Prom.ua є Товариство з обмеженою відповідальністю «УАПРОМ» (ідентифікаційний код 36507036), є постачальником послуг проміжного характеру і не є ініціатором передачі інформації. Відповідно до інформації, яка розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ встановлено місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «УАПРОМ»: м. Київ, Харківське шосе, буд. 201-203, літера 4Г. Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до суду із клопотанням про заміну сторони неналежного відповідача на належного. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. У постанові від 14.08.2019 у справі № 519/77/18 Касаційний цивільний суд вказав, що положеннями частин першої та другої статті 1 Закону «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закупки.Пром.УА» про стягнення коштів, не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Разом з цим, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed