Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

[PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в сумі 238\~960 грн. 48 коп., судовий збір у розмірі 2389 гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень. Ухвалою від 23 січня 2024 року провадження у справі було відкрито. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, а перше судове засідання призначено на 29 лютого 2023 року об 09 годині 30 хвилин. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просив розглянути справу без його участі, свої вимоги підтримав. У випадку неявки відповідача, не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(надалі за текстом -\~ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників спору. Позиція позивача полягала в тому, що нею 14 грудня 2021 року було передано в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 доларів США. На підтвердження отримання відповідачем цих грошових коштів, була складена письмова розписка від 14 грудня 2021 року, в якій були зазначені умови повернення грошових коштів. Але відповідач зобов`язання з повернення позики, не виконав. І тому він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав щодо повернення йому грошових коштів у розмірі 219229 грн. 80 коп., що є гривневим еквівалентом позиченої в нього суми позики, за курсом НБУ, а також плату за користування коштами, що складає у гривневому еквіваленті 19730 грн.68коп. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач та її представник не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Щодо заочного розгляду справи. Тому суд, на підставі частини 1\~статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Оцінка суду щодо фактів. 14 грудня 2021 року [PERSON] ( [INFO] ; паспорт [NUMBER] РНОКПП: [NUMBER] ) склав письмову розписку, в якій зазначив, що він позичив у [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] ) 6000 доларів США, які зобов`язується повернути в термін до 15 березня 2022 року, з урахуванням відсотків у розмірі 540 доларів США (а.с.9). У зв`язку із неповерненням [PERSON] грошових коштів у вказаний в розписці строк, позивач подала до нього позов, яким просить стягнути з нього борг у 219229 грн. 80 коп, що є еквівалентом 6000 доларів США та 19730 грн.68коп., що є еквівалентом 540 доларів США (а.с.1-6). Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини, в яких позивач виступає позикодавцем, а відповідач позичальником, та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення йому відповідачем, як боржником у цьому зобов`язанні, отриманої позики та процентів. Оцінка суду щодо права. Права і обов`язки громадянина визначаються виключно законами України (пункт 1 частини 1\~статті 92 Конституції України). Відповідно до положень частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті\~509, пункту першого частини другої статті\~11\~та частини першої статті\~629 Цивільного Кодексу України\~зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої\~статті 1046 Цивільного Кодексу України\~за договором про надання позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на фактичні дані, які містяться у розписці від 14 грудня 2021 року сторони уклали договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, а відповідач взяв на себе зобов`язання їх повернути шляхом повернення суми позики у строк до 15 березня 2022 року та сплати 540 доларів США за користування вищевказаними коштами (а.с.6). Факт належного виконання позикодавцем [PERSON] свого зобов`язання з передачі позики [PERSON] , підтверджується розпискою (а.с.9), яка також свідчить і про те, що позику отримав саме [PERSON] . Виходячи з положень частин перших статей\~526,\~529\~та\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Поряд з цим, згідно з частиною першою\~статті 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторони договору встановили, що [PERSON] зобов`язується повернути суму позики шляхом сплати суми позики саме у розмірі 6000 та 540 доларів США і у строк до 15 березня 2022 року (а.с.9). Отже, позивач та відповідач, встановили порядок і строк виконання зобов`язання з повернення позики та сплати процентів від неї. Суд вважає, що встановлений сторонами договору зміст зобов`язання та умови його виконання повністю узгоджуються з положеннями статті\~1046, частини першої статті\~1049 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо повернення грошей саме у валюті США. Оскільки за вказаними положеннями, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також суд враховує, що в силу положень\~статті 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, однак сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Що в свою чергу узгоджується із положеннями\~статті 533 ЦК України\~за якими, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, але якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Разом з цим, суд враховує і застосовує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, наданий ним у постанові від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц. Зокрема у тій частині, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право увалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини 1\~статті 1046 ЦК України, а також частини 1\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Однак, позивач визначив у позову свій предмет саме у гривні. Відповідно до положень частини першої\~статті 610 Цивільного Кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позичальник належно виконав взяте на себе зобов`язання по поверненню суми позики позикодавцю у розмірі 6000 та 540 доларів США (а.с.1-33). Тож зважаючи на встановлені обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання на підставі договору позики, по її поверненню та сплаті процентів від неї, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення йому відповідачем, як боржником, суми позики у розмірі 6000 доларів США та 540 доларів США у якості процентів від позики. Висновок суду по суті позову. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості, яка утворилась станом на 14.12.2023р. за договором позики, у розмірі 219 229 гривень 80 копійок, а не в розмірі 6000 доларів США та 19730 гривень 60 копійок, а не в розмірі 540 доларів США, підлягають задоволенню повністю. Позивач не заявив до стягнення суму саме в доларах США, має право просити суд стягнути суму саме в гривнях, що він і зробив, а суд, зважаючи на частину 1 статті 13 ЦПК України розглядає справи в межах, заявлених позивачем вимог і не може з власної ініціативи виходити за ці межі. Оцінка суду щодо судових витрат. В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 2389 гривень 60 копійок (а.с.7), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Крім того позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 гривень, що підтверджується актом наданих послуг та копією квитанції (а.с. 25,29), і оскільки позов підлягає задоволенню, вказані витрати слід також стягнути з відповідача. Отже,

Outcome: approved