Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] у грудні 2023 року звернулася до суду в інтересах [PERSON] з указаним первісним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивачка та відповідач 11.10.2008 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 01.05.2023 шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу, 14.10.2014 сторонами був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 67,2 кв.м., що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 5925010100:00:031:0539. Титульним власником майна за погодженням сторін вказано [PERSON] . Сімейне життя не склалося і після розірвання шлюбу сторони зрозуміли, що не можуть жити разом. Оскільки будинок є спільно нажитим майном, позивачка звернулася до відповідача і запропонувала, щоб останній оформив частину будинку на неї, але відповідач відмовився. Тому позивачка вимушена звернутися до суду. Ринкова вартість спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами складає 446 100,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини представниця позивачки просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці, кадастровий номер 5925010100:00:031:0539, а також стягнути з відповідача витрати пов`язані з розглядом справи, які складаються з судового збору в розмірі 2230,50 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. Ухвалою суду від 25.12.2023 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 30.01.2024 представник [PERSON] адвокат Кордюк В.П. подав зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на будинок, мотивуючи вимоги тим, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Ще до розірвання шлюбу сторони більше року проживали окремо. [PERSON] вже тривалий час перебуває за межами України. Дитина [PERSON] проживає разом із батьком по [ADDRESS] , та перебуває на повному його утриманні. Мати дитини жодним чином не приймає участі в його житті, не надає коштів, не цікавиться здоров`ям та навчанням. У зв`язку із цим [PERSON] було подано до суду позовну заяву про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. [PERSON] не заперечує, що спірний житловий будинок було придбано у шлюбі, цей будинок є спільним майном подружжя та [PERSON] , як колишня дружина, має право на частину у праві власності на будинок. Однак, враховуючи те, що їх спільна дитина проживає разом із батьком, а мати ухиляється від обов`язку матеріально утримувати сина, частка [PERSON] повинна бути збільшена до 2/3 частин. Житлова площа будинку становить 34,6 кв.м. Норма житлової площі на одну особу встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. Тому норма житлової площі на 3 осіб перевищує площу будинку, що буду ущемлювати права дитини. Враховуючи інтереси дитини, частка [PERSON] у спільному майні має бути зменшена до 1/3 частини. Однак виділити таку частину буде технічно неможливо без завдання шкоди господарському призначенню будівлі. Ринкова вартість житлового будинку розташованого по [ADDRESS] , складає 160742,00 грн. У зв`язку з наведеним, представник відповідача-позивача просить суд визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , та присудити [PERSON] компенсацію вартості 1/3 частини житлового будинку у розмірі 53580,67 грн. Ухвалою суду 06.02.2024 зустрічна позовна заява була прийнята до спільного розгляду та об`єднана в одне провадження із первісним позовом, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представниця позивачки-відповідачки позовні вимоги підтримала повністю пославшись на обставини викладені у позовній заяві та заперечила проти зустрічного позову. Також представниця позивачки-відповідачки зазначила, що її довірителька не просить виділяти в натурі частину житлового будинку. Стороною відповідача-позивача не доведені обставини, які дозволяють відступити від рівності часток майна подружжя. Починаючи з 24.02.2022 по травень 2023 року дитина сторін проживала з [PERSON] у Португалії. [PERSON] сплачувала аліменти на дитину без рішення суду. Представник відповідача-позивача у судовому засіданні заперечив проти первісного позову та підтримав вимоги зустрічного позову. Також представник відповідача-позивача зазначив, що на даний час [PERSON] заборгованості по аліментам немає. Заслухавши пояснення\~представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні та цивільні правовідносини, пов`язані із спорами про право власності. Первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню повністю. Зустрічний позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом установлено, що з 11.10.2008 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Тростянецького районного Сумської області від 01.05.2023 був розірваний (а.с. 11-12). За час шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.\~79). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 23.01.2024 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22.12.2023 (а.с.\~78). Також за час шлюбу, а саме, [INFO] , сторони придбали садибу, що розташована по [ADDRESS] , яка складається із земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер 5925010100:00:031:0539, а також житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м. Право власності на вказане майно було зареєстровано за [PERSON] (а.с. 62-63, 65-67). З довідки № 2475 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої 16.12.2023 адміністратором відділу «ЦНАП» апарату Тростянецької міської ради Сайко\~А.А. вбачається, що за адресою спірного будинку значаться зареєстрованими сторони по справі та їх син [PERSON] (а.с. 64). Згідно висновку про вартість майна складеного Приватним підприємством Експертно-оціночна фірма «Апекс» від 28.11.2023, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 67,2 кв.м., що розташований по [ADDRESS] , станом на 27.11.2023 складає 446100 грн (а.с. 13-25). Відповідно до висновку про вартість квартири складеного ТОВ «КОНСАЛТИНГ-ЕКСПЕРТ І», від 30.01.2024, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 67,2 кв.м., що розташований по [ADDRESS] , станом на 30.01.2024 складає 160742 грн (а.с. 68-77). Згідно висновку ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРОМІНВЕСТБУД» від 24.01.2024 за № 018-ВТП за технічними показниками об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] не може бути поділено (а.с. 61). Факт перебування у шлюбі та придбання майна за час шлюбу сторонами визнається, тому такі обставини, відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спір між сторонами виник з приводу поділу майна набутого за час шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1\~ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~положень ст.\~70\~СК України\~у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором.\~При вирішенні\~спору про\~поділ майна\~суд може\~відступити від\~засади рівності\~часток подружжя\~за обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~ухилявся від\~участі в\~утриманні дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ч. 2\~ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, а також установлені судом обставини про те, що спірне нерухоме майно сторони набули за час шлюбу, тому таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та їх частки є рівними. Суд не вбачає підстав для відступлення від засад рівності часток сторін та відхиляє відповідні доводи представника відповідачапозивача зважаючи на таке. Положеннями ч. 1, 2 ст. 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до висновків Верховного Суду\~викладених у постанові від 26 лютого 2024 року у справі № 754/16992/15-ц, обов`язок доведення обставин, які б вказували на наявність підстав для відступлення від рівності часток подружжя у праві спільної власності покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя. Проживання дитини з відповідачемпозивачем, з огляду на встановлені судом обставини та положення ст. 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного будинку, представником відповідача-позивача не доведено. Зокрема, представником відповідача-позивача не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості позивачки-відповідачки по аліментам на утримання сина. Крім того, не надано доказів на підтвердження розміру витрат, які [PERSON] щомісячно несе на утримання сина [PERSON] , а також, що розмір аліментів, які він одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. У постанові Верховного Суду\~від 04 жовтня 2023 року у справі № 691/1240/18, провадження № 61-4680св23, зазначено, що згідно з усталеною судовою практикою щодо застосування частини п`ятої статті\~71, статті\~365 ЦК України суд визнає ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, якщо один із подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою\~статті 71 СК України\~дій. Верховний Суд звертає увагу, що визнання права на половину частини спірного майна (визнання права на ідеальну частку у майні без його виділу в натурі) є поділом майна подружжя у розумінні частини першої\~статті 71 СК України, а тому суд може визнати право на частку у спільному майні подружжя за вказаних вище умов. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо отримання грошової компенсації та [PERSON] не була внесена відповідна грошова сума на депозитний рахунок суду, тому відсутні підстави для визнання за відповідачем-позивачем права особистої приватної власності на спірний житловий будинок та присудження позивачці-відповідачці компенсації вартості частини житлового будинку. Посилання представника відповідача-позивача у зустрічному позові на постанови Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 456/828/17, від 29.09.2020 у справі №\~286/3653/18, відхиляються судом, оскільки правові позиції Верховного Суду, викладені у вказаних постановах, не є релевантними до обставин цієї справи та відповідні судові рішення приймалися за іншої фактично-доказової бази. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за позивачкою-відповідачкою право власності на частину спірного житлового будинку. Відтак вимоги первісного позову підлягають задоволенню повністю, а вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка-відповідачка при зверненні до суду з первісним позовом сплатила судовий збір у розмірі 2230,50 грн. Враховуючи, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача-позивача на користь позивачки-відповідачки підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача-позивача понесених позивачкою-відповідачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачка-відповідачка у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не подала договір про надання правової допомоги, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже розмір заявлених до відшкодування судових витрат позивачки-відповідачки на професійну правничу допомогу не підтверджений доказами. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача-позивача таких витрат. Крім того, у зв`язку з відмовою у задоволенні вимог зустрічного позову, відповідно до положень ст.\~141 ЦПК України понесені [PERSON] судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved