Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 22.12.2009 між [PERSON] до [PERSON] було укладено шлюб, в якому [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013 шлюб між ними розірвано. Також згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці із нього стягувалися аліменти, однак у зв`язку із тим, що починаючи із грудня 2013 року дитина проживала із ним, то 21.09.2019 [PERSON] звернулась до ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження. З грудня 2013 син [PERSON] на прохання відповідачки, оскільки вона змушена була виїхати за кордон, проживає із ним та знаходиться на повному його утриманні. За цей час відповідачка і сином не цікавилася та не допомагала матеріально. Однак в лютому 2023 відповідачка повернулась в Україну і періодично телефонує, погрожуючи забрати сина. Проте дитина не бажає проживати із матір`ю. У зв`язку із наведеним позивач просить визначити місце проживання сина з ним та стягувати із [PERSON] аліменти на його користь на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісяця. Відповідачка [PERSON] , не погодившись з даним позовом звернулася до суду із зустрічним позовом до позивача про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 22.12.2009 по [INFO] у них народився син - [PERSON] . На час припинення шлюбу син проживав із нею в м. Чернівці в квартирі її матері [PERSON] . Починаючи із 2012 року на ній лежав обов`язок по утриманню сина, забезпечення його всім необхідним, оскільки відповідач не цікавився сином. Факт проживання сина із відповідачем із грудня 2013 року не відповідає дійсності, оскільки син постійно проживав в м. Чернівці із нею, її матір`ю та братом В серпні 2013 вона подала заяву про зарахування сина для відвідування навчального закладу №10 «Попелюшка», що в м. Чернівці. Починаючи із вересня 2013 по серпень 2017 року син відвідував вказаний навчальний заклад. В грудні 2013 у зв`язку із тяжким матеріальним становищем їхньої сім`ї вона змушена була виїхати на роботу до Італії. Всі зароблені кошти вона передавала своїй матері, які витрачалися на утримання сина та повернення боргів. У 2015 році вона вийшла заміж та народила ще двох дітей. В листопаді 2016 року та в травні 2017 року вона приїжджала в Україну. Нею була написана заява про зарахування сина до СШ №27 м.Чернівці та забезпечено його всім необхідним для навчання. [PERSON] навчався у даній школі із 1 по 6 клас. Всі ці вказані роки вона спілкувалась із класним керівником сина, однак її мати відвідувала навчальний заклад. Відповідач неодноразово відмовляв їй у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. В січні 2023 вона разом із двома малолітніми дітьми приїхала додому. Відповідач, знаючи, що вона вдома 10.03.2023 забрав документи із школи і перевів сина на навчання в школу с. Онут . Позивачка також зазначає, що вона є забезпеченою особою та має матеріальну можливість утримувати своїх дітей, надати їм відповідне виховання, навчання. Їй відомо, що відповідач постійного місця роботи не має, зловживає спиртними напитками. У зв`язку із наведеним просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити та визначити місце проживання дитини - [PERSON] з матір`ю [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] первинний позов підтримали повністю, зустрічний позов не визнали. Позивач суду пояснив, що [INFO] одружився із [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] . Спільною сім`єю вони проживали в [ADDRESS] у квартирі мами дружини. У 2012 році сімейні відносини із відповідачкою припинено та у 2013 році шлюб між ними було розірваною. Також відповідачкою було подано позов про стягнення із нього аліментів на утримання сина. Починаючи із 2013 року і по даний час син проживає із ним, перебуває на повному його утриманні, дружина матеріально не підтримує дитину. Оскільки син проживав із ним, то [PERSON] звернулася до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення із нього аліментів. Під час карантину син проживав із ним на квартирі, він провів туди Інтернет для того щоб син мав змогу навчатись дистанційно. На даний час разом із сином проживає в с. Онут разом із своєю матір`ю, син навчається у Вікнянській школі. Колишня дружина проживає за кордоном, має іншу сім`ю та двоє дітей. Мати дитину не відвідує в школі, всі питання щодо навчання та виховання обговорюються лише із ним. Син [PERSON] займається вільною боротьбою. Також позивач вказав, що у 2019 році був випадок щодо викрадення відповідачкою сина без його відома, однак він цьому перешкодив. Розмови між ними щодо проживання сина із нею за кордоном не було. Він не бажає щоб син проживав із відповідачкою, оскільки той її не знає, не спілкується із нею, мати ніколи до нього не телефонує, не контактує із ним, мати бачила сина всього 3-4 рази, коли приїжджала в гості. Був один випадок, коли [PERSON] забрала [PERSON] для святкування його Дня народження до себе із своєю родиною. Він вважає, що саме він може забезпечити належні умов проживання дитини, оскільки на даний час він працює хоча неофіційно, має постійний заробіток, будує будинок. Він забезпечує синові всі умови для проживання та навчання. [PERSON] має окрему кімнату, де є Інтернет, до школи син їздить в с. Вікно шкільним автобусом. Позивач зазначив, що він іншої сім`ї не має, увесь вільний час він приділяє [PERSON] , а тому вважає, що син має залишитись проживати саме із ним. Представник позивача [PERSON] зазначив суду, що син сторін по справі [PERSON] любить і маму, і тата, проте йому комфортніше буде проживати із батьком, оскільки син ображений на матір, яка покинула його, залишивши доглядати за хворою бабусею. Позивач забезпечує сина всім необхідним, за станом здоров`я [PERSON] здоровий, на обліку у лікарів не перебуває, навчається по мірі своїх можливостей. Відповідачка бажає вивезти сина за кордон, але сама дитина цього не бажає. Просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із батьком [PERSON] та стягнути із відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи із дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) [PERSON] , вказала суду, що первинний позов не визнає, зустрічний позов підтримує повністю. Суду пояснила, що [PERSON] це її колишній чоловік, із котрим в них є син [PERSON] , [INFO] . Спільною сім`єю проживали в [ADDRESS] в квартирі, яка належить її матері. До розлучення з ними проживала її мати [PERSON] , її брат [PERSON] та його дівчина. У 2013 році вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, оскільки [PERSON] не утримував сина, а на той час вони вже як сім`я спільно не проживали. Виконавчий лист перебував на виконанні у виконавчі службі. Позивачем було сплачено аліменти за рішенням суду два рази, з посиланням на те, що він не має роботи та коштів на їх сплату. В серпні 2013 шлюб між ними було розірвано через зловживання [PERSON] алкоголю. Питання щодо визначення місця проживання сина після розірвання шлюбу між ними не було. Коли сину було 2,5 років він пішов до садочку в м. Чернівці. [PERSON] зазначила, що після розлучення вона просила [PERSON] щоб він приходив до сина, спілкувався із ним, ночував із ним. Останній стверджував , що йому син не потрібний, йому потрібна дружина. Із-за нестачі коштів у сім`ї, хвороби матері, вона змушена була виїхати на заробітки за кордон. На той час сину було 2 роки та 11 місяців і [PERSON] не заперечував, щоб їх син залишився проживати із бабусею - її матір`ю. За кордону вона передала мамі ноутбук, через [PERSON] спілкувалася із ними, забезпечувала свого сина та матір, передавивши одяг, продукти харчування та кошти. На той час [PERSON] приходив до сина десь 3-4 рази, передавав продукти. Відповідачка вказала, що коли лиш була в неї можливість , вона приїжджала до сина. Вона була у сина випускному в садочку, батько дитини був зайнятий на роботі і присутнім на святі не був. [PERSON] пішов до школи у сім років. Документи про прийняття до школи подавала вона особисто. Вона повністю сина підготувала до школи, купила йому все необхідне. Першого вересня [PERSON] в школу проводжала бабуся, тата в той час не було. Коли приїжджала додому, то хотіла сина забрати із собою за кордон, оскільки у [PERSON] була заборгованість по сплаті аліментів та і в той же час останній потаємно забрав сина до себе. У 2019 році позивач пообіцяв їй , що надасть дозвіл на вивезення сина на відпочинок за кордон, якщо вона відмовиться від стягнення аліментів. За її заявою було зупинено виконання по стягненню аліментів із [PERSON] на утримання сина. В січні 2019 вона із сином не виїхала за кордон, оскільки батько забрав дитину. Також відповідачка зазначила, що в січні 2023 року позивач забрав сина до себе і з цього часу син проживає із ним в селі. Позивач самовільно забрав документи із школи в м. Чернівці і перевів сина навчатися в село. Сестра позивача шантажувала її, просила передати свої документи , оскільки [PERSON] мають викликати до РТЦК , а він мав би відстрочку. Фактично син із 2013 року по січень 2023 року проживав із бабусею - її матір`ю. Протягом вказаного часу вона приїжджала до сина десь 4-6 разів. На той час син періодично з татом спілкувався, був у нього, ночував, але не проживав постійно. Крім того відповідачка вказала, що є рішення органу опіки та піклування про визначення днів побачень із сином, проте воно не виконується, оскільки їй в цьому перешкоджає позивач. Вона пропонувала [PERSON] поїхати із нею в Італію, щоб проживати із нею, братом і сестрою, на що він обіцяв приїхати із бабусею. Також відповідачка зазначила, що на даний час вона має іншого чоловіка та двоє дітей, проживає в Італії, має можливість та всі умови для проживання із нею сина [PERSON] . Представниця відповідачки [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що первісний позов не визнає, зустрічний позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Вважає, що проживання дитини із матір`ю надасть йому належні умови навчання, відпочинку, а вказаний позов позивача є способом ухилення від мобілізації. [PERSON] налаштований щоб захистити батька від мобілізації. У зв`язку із наведеним просила у первісному позові відмовити, задовольнити зустрічний позов та ухвалити рішення про визначення місця проживання [PERSON] із матір`ю [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] . Судом встановлено, що сторони по справі з 22.12.2009 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.08.2013 (а.с.11). Від даного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] (а.с.10). З народження син [PERSON] зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання матері [PERSON] - відповідачки за первинним позовом (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] також зареєстровано за цією адресою, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї (а.с.63). Також в зазначеній квартирі були зареєстровані мама відповідачки [PERSON] [INFO] та брат [PERSON] , який помер [INFO] . Батько [PERSON] позивач за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] зареєстрований та на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , в будинку, який належить його матері [PERSON] (а.с.13,14). Сторони припинили спільне проживання літом 2012 року. Син залишився проживати з матір`ю, її братом та бабусею в [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2013 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх доходів, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з липня 2013 до повноліття дитини (а.с.64). На виконання зазначеного рішення суду 05.08.2013 видано виконавчий лист в справі №727/6463/13-ц, який пред`явлено до виконання до Заставнівського районного відділу ДВС (а.с.66). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 серпня 2013 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище [PERSON] ( а.с.11) У зв`язку із хворобою матері та скрутним матеріальним становищем у грудні 2013 року відповідачка виїхала на роботу до республіки Італія, сина [PERSON] залишила проживати із своїми матір`ю (бабусею) та братом. Зароблені кошти направляла матері на погашення боргів, лікування матері, утримання її та сина. З вересня 2013 по серпень 2017 року [PERSON] відвідував ДНЗ №10 «Попелюшка», що вбачається з довідки директора ЗДО №01-10/41 від 11.04.2023 (а.с.72). Згідно з відповіддю на адвокатський запит №30 від 13.04.2023 з 1-го по 6-й клас [PERSON] навчався у Чернівецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №27 (на даний час Чернівецький ліцей №20), проживав здебільшого з бабусею (а.с.73). Про зарахування [PERSON] до дошкільного навчального закладу та до загальноосвітної школи з відповідними заявами зверталася його мати [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. 23.08.2015 в Генеральному Консульстві Республіки Єгіпет в м. Мілан (Італія) відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) зареєструвала шлюб з громадянином Єгипту [PERSON] , в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються відповідними копіями перекладів документів, дослідженими в судому засіданні. Упродовж 2014-2021 років відповідачка декілька раз приїжджала в Україну, а саме у грудні 2014 року, з листопада 2016 по лютий 2017 року, в травні 2017 року. В цей час вона перебувала разом із сином, вони спільно святкували його день народження. Восени 2018 року відповідачка приїхала в Україну разом із чоловіком та молодшим сином. 13.11.2018 мати в інтересах сина [PERSON] уклала медичну декларацію з сімейним лікарем для забезпечення повного медичного обстеження, вакцинації та підготовки виїзду за кордон( а.с. 71). Згідно з довідкою-розрахунком про розмір заборгованості по сплаті аліментів від 27.11.2018 №148-42/7404 борг [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] станом на 01.11.2018 становить 23588 грн.(а.с.67-69). Постановою державного виконавця від 30.01.2019 на підставі заяви стягувачки [PERSON] про закінчення виконавчого провадження виконавчий лист №727/6463/13-ц виданий 05.08.2013 повернуто стягувачці (а.с.12). На даний час виконавче провадження не відновлено. В кінці січня 2023 року відповідачка приїхала в Україну та разом з своїми малолітніми дітьми від другого шлюбу проживає в [ADDRESS] . Проте звертаючись до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання сина [PERSON] з нею, має намір, у разі задоволення позову, вивезти дитину на проживання в Італію, де вона проживає зі своєю новоствореною сім`єю. Встановлено, що з початку 2023 року малолітній [PERSON] [INFO] проживає із своїм батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] в с. Онут Чернівецького району Чернівецької області та перебуває на його утриманні та вихованні. Мати позивача [PERSON] допомагає йому у вихованні та догляді за дитиною. Згідно з Актом обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 16.12.2022 мати [PERSON] [PERSON] з 2013 року перебуває за кордоном, з [PERSON] розлучена, участі у вихованні дитини не бере, не спілкується з ним, не виходить на зв`язок. Інших осіб, які крім батька могли би опікуватися хлопчиком не має (а.с.14). З березня 2023 по даний час малолітній [PERSON] навчається у Вікнянській ЗОШ І-ІІІ ст. Вищенаведені обставини також підтверджуються показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні. Свідок [PERSON] показала суду, що являється сестрою позивача [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі [INFO] у них народився син- [PERSON] . Спільною сім`єю проживали із матір`ю та братом [PERSON] в м. Чернівці. Коли [PERSON] було 2,5 років його батьки розлучилися, та він залишився проживати із матір`ю. [PERSON] знімав квартиру в м. Чернівці, спілкувався із сином, купляв одяг та інші речі для нього. Коли [PERSON] пішов до садочка, [PERSON] поїхала за кордон. За сином доглядали бабуся- мати [PERSON] , її брат та [PERSON] . За вказаний час [PERSON] брав сина у гори, привозив у село до своєї матері, також він приходив гратися до її дітей . Крім того вони разом із [PERSON] були 16 днів на морі, в той час від матері жодного разу дзвінків не було. Коли в лютому 2023 року приїхала [PERSON] , [PERSON] із скандалом пішов від матері. На даний час [PERSON] проживає із батьком в с. Онут, в будинку їх матері. [PERSON] створив всі умови для проживання сина. У [PERSON] були добрі відносини із братом [PERSON] та матір`ю, вони часто спілкувалися. У [PERSON] є інша сім`я. Вона має ще двоє дітей. У 2019 році [PERSON] без дозволу батька намагалася вивезти сина за кордон, але її мати та брат їм передзвонити і повідомили про вказане. Брат [PERSON] не бажає щоб його сина [PERSON] вивезла до [PERSON] . Свідок [PERSON] вказала суду , що являється жителькою с. Онут та сусідкою позивача. Син [PERSON] із січня 2023 року проживає в селі та ходить до школи в с. Вікно. До цього він проживав із бабусею та братом [PERSON] в м. Чернівці. Завжди на канікули та вихідні приїжджав в с.Онут до бабусі, матері [PERSON] . Коли [PERSON] приїжджав із м. Чернівці він завжди був сумним, а зараз є веселим хлопчиком. [PERSON] має гарні умови проживання, доглянутий, нагодований. Коли питала у [PERSON] чи він спілкується із мамою, то він вказував, що мати не дзвонить, він бажає проживати із татом, оскільки бабуся хвора. [PERSON] алкоголем не зловживає, проживає із матір`ю та займається вихованням сина. Свідок [PERSON] вказав суду, що являється сусідом відповідачки [PERSON] . Знає сина [PERSON] , оскільки їх діти дружили між собою, коли [PERSON] проживав в м. Чернівці. [PERSON] проживав із бабусею [PERSON] , оскільки мати перебувала за кордоном. З ними періодично проживав [PERSON] , брат [PERSON] . Батька дитини, чоловіка [PERSON] він не бачив за місцем проживання [PERSON] . Йому відомо, що батько іноді забирав сина. [PERSON] про маму погано не відзивався, бабусю дуже любив і за нею доглядав. [PERSON] іноді хвалився речами, отриманими від матері, ділився смаколиками із іншими дітьми. Востаннє він бачив [PERSON] на майданчику влітку 2023 року. Більше року [PERSON] в м. Чернівці не проживає, оскільки його забрав тато в с. Онут. На даний час [PERSON] в квартирі проживає сама. Таким чином судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спір, оскільки вони не дійшли спільного рішення з приводу місця проживання їхнього сина [PERSON] , який не досяг чотирнадцяти років. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. \~Місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально\~враховувати інтереси дитини. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин;(г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; \~збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; бажання дитини. \~При вирішенні даного спору судом враховуються наступні обставини. Так із довідки-характеристики, виданої виконкомом Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №238 від 21.12.2022 вбачається, що позивач [PERSON] за час проживання в с. Онут правопорушень не вчиняв, зауважень зі сторони сільської ради не було (а.с. 19). З відповіді ВП №3 (м.Заставна) ЧРУП в Чернівецькій області вбачається, що [PERSON] в розшуку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 20-21.) Адміністрація КНП «Заставнівська БЛ» у відповідь на запит адвоката листом за №1668 від 27.12.2022 повідомила, що [PERSON] під спостереженням ліків психолога та нарколога не перебуває (а.с.22). Громадянка [PERSON] на території України станом на 21.06.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що вбачається з витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості ( а.с.121). Згідно з Довідкою про проходження психіатричного огляду від 22.05.2023 [PERSON] психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин протипоказання для керування автотранспортом відсутні (а.с.122). Відповідно до акту обстеження, складеного Службою у справах дітей Вікнянської сільської ради, 31.01.2023 проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де останні час він проживає з батьком. Для виховання і проживання дитини створені задовільні умови. Санітарний стан приміщення середній, на момент проведення обстеження в приміщенні проводили ремонт (а.с.107). Згідно з актом обстеження від 10.02.2023, наданим Службою у справах дітей Чернівецької міської ради, проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] в трикімнатній квартирі, яка належить бабусі [PERSON] . Для виховання та проживання дитини створені всі належні умови. Санітарний стан приміщення задовільний, зроблений ремонт (а.с.108). Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Згідно положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Під час розгляду даної справи судом була вислухана думка дитини [PERSON] , який повідомив суду, що його батьків звати [PERSON] та [PERSON] . На даний час він проживає в с. Онут із батьком [PERSON] та бабусею. Він із татом активно проводять час, він допомагає йому роботи уроки. Декілька років тому, а саме коли мама поїхала до Італії він проживав в м. Чернівці разом із бабусею Віорікою. Мама надсилала бабусі кошти, за які остання купляла ліки та фрукти. Більше продуктів їм привозив тато, тому, що бабуся рідко коли їх купляла. Мама також із Італії передавала продукти, але це було не часто. Під час перебування матері і Італії він із нею рідко коли спілкувався, оскільки вона більше розмовляла із бабусею. Мама пропонувала йому поїхати до Італії, але він не хотів, обіцяв поїхати туди після закінчення 9 класу. Мати знає його номер мобільного телефону, проте до нього не телефонує. З батьком він проживав в його квартирі, що по [ADDRESS] в той час, коли він ходив до школи, а саме до 5 класу та було онлайн- навчання. Саме на квартирі у тата перебували його речі та приладдя до школи. Коли три роки назад восени мама приїжджала на Україну, то він жив із бабусею, а на вихідні був у тата. Йому відомо, що у мами є інша сім`я та є ще діти: брату 6 років, сестрі 3 роки. Із ними він знайомий, зустрічався декілька разів. Також святкував разом із ними день народження брата у розважальному центрі. Коли мама пропонувала йому проживати із нею, то він не хотів, оскільки вона примушувала його доглядати за братом і сестрою. Мати забирала його до себе в м.Чернівці, тоді вони ходили на піцу, в басейн. Мамин чоловік купив йому велосипед. На початку 2023 року, коли приїхала мама, то він пішов проживати до тата в село. Із того часу він проживає із ним в с.Онут. В кінці літа мама також приїжджала до нього в село. Він не хоче проживати із мамою, тому що йому добре із татом та бабусею. Він не заперечує проти спілкування із мамою, але проживати з нею не бажає. З інформації про результати психологічного обстеження [PERSON] вбачається, [PERSON] притаманні емоційна вразливість, тривожність, невпевненість в собі, гостра емоційна залежність від оточуючих, потреба у захисті та підтримці. Чіткої думки про сім`ю він сформувати не може. Включає до свого близького оточення друзів, однокласників та бабусю (а.с. 94). У справі, що розглядається, встановлено, що сторони позитивно характеризуються, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені на такому рівні, що б створити належні умови для виховання та розвитку сина, у кожного з них наявні час та можливості, що дозволяють належним чином опікуватися дитиною, висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про нього, проте проживають в різних країнах. Малолітній [PERSON] тривалий час проживав без матері, у зв`язку з цим емоційний контакт з матір`ю у нього в певній мірі втрачено. Упродовж розгляду справи дитина висловила бажання проживати з батьком, заперечував можливість зміни свого місце проживання. \~Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів, зокрема щодо визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Наданий суду висновок органу опіки та піклування Вікнянської сільської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] №8 від 20.04.2023, що має рекомендаційний характер, суд не приймає до уваги, оскільки посилаючись на відсутність поважних причин і підстав надавати перевагу одній із сторін, він не містить чіткого формулювання доцільності визначення місця проживання з жодним із батьків, яке би відповідало найкращим інтересам дитини. \~\~\~\~Враховуючи те, що малолітній [PERSON] останній час проживає з батьком, має відповідні соціальні контакти за його місцем проживання, висловлює більшу прихильність до батька, який створює атмосферу безпеки, підтримки та любові до нього, а також необхідні умови для його повноцінного, всебічного та гармонійного розвитку, виходячи з інтересів та бажання дитини, з метою збереження стабільності в оточенні дитини (місце проживання (дім), школа, друзі), суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] . Приймаючи таке рішення суд також враховує, що відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) має нову сім`ю, а саме перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином Єгипту [PERSON] , в якому у них народилося двоє дітей. Разом із сім`єю [PERSON] постійно проживає в Італії. Відомостей, підтверджуючих про добре знайомство і міцні стосунки її чоловіка з сином від першого шлюбу суду не надано. З врахуванням цієї обставини, а також тривалого не проживання сина з матір`ю, відсутності емоційного контакту і налагоджених стосунків відповідачки та його чоловіка з дитиною, визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю не відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки в цьому випадку сину доведеться адаптуватися до нового соціального середовища (змінювати країну проживання, місце навчання, мову спілкування, сталі соціальні зв`язки), що може негативно вплинути на його психологічний стан. Однак, вочевидь дитина потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток. \~З огляду вищезазначеного,\~ суд з урахуванням обставин справи \~вирішує питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків. При цьому суд зауважує, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком не позбавляє матір дитини піклуватися про нього, бачитися з ним, спілкуватися, брати участь в його житті, проявляти материнську любов. За таких обставин позовна вимога за первинним позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком підлягає задоволенню. У задоволенні позовної вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягувати з відповідачки аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 3000 грн щомісяця, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша\~статті 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша\~статті 184 СК України). Відповідно до частини першої\~статті 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття. За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в розмірі 3196 грн. За таких обставин, визначивши даним рішенням суду місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] , дослідивши усі надані докази, надавши їм належну правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, суд, перевіривши обставини, обумовлені\~статтею 182 СК України, взявши до уваги як стан здоров`я і матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я, матеріальне становище відповідачки, врахувавши при цьому, що відповідачка є працездатною, фізично здоровою особою, яка зобов`язана утримувати сина до досягнення ним повноліття, вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що вказаний визначений розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Враховуючи наведене, суд вважає, що із відповідачки необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1073,6 грн за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved