Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 травня 2022 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на\~те,\~що 19 травня 2022 року уклала\~шлюб з\~відповідачем,\~від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через різність характерів, поглядів на сімейне життя, побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними. Шлюбно-сімейні стосунки припинені з березня 2023 року, проживають окремо. Позивач зазначає, що вже зверталась до суду з аналогічним позовом, але залишила його без розгляду, щоб дати можливість відповідачу відновити сімейні стосунки, але такі спроби виявились марними, сімейні стосунки не відновлено. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Ухвалою суду 15 лютого 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, зазначила, що перешкод визначених ч.2-4\~ст.\~110\~СК України на час звернення до суду позивач не мала про що зазначила в позовній заяві засвідчивши своїм підписом, в жовтні 2023 року аналогічний позов було залишено без розгляду, однак поновлення шлюбних відносин виявилось неможливим через втрату почуттів у позивача. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував зазначивши, що не бажає розлучатись, в нього наявні почуття, одночасно всі фактичні обставини відповідають дійсності з березня 2023 року вони мешкають окремо, донька живе з позивачем, коли теща на роботі він навідує дружину та доньку, оскільки вважає, що саме батьки дружини на неї негативно впливають. Дружина вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, але після того, як його було залишено без розгляду примирення не відбулось, дружині потрібне все одразу, а йому потрібен час. Суд, дослідивши матеріали справи, допитав пр.позивача та відповідача, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 19 травня 2022 року про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис №242, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19 травня 2002 року. [INFO] у\~сторін народилась донька -\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.2022 року, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Представник позивача посилається на те, що спільне життя не склалося, спроби примирення не дали результату, позивач втратила почуття до відповідача та бажає розірвати шлюб. З березня 2023 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та мешкають окремо. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на наявність почуттів. Суд виходить з того, що за змістом положень ч.1\~ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст.56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України,\~позов\~про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторонам не вдалося створити міцної сім`ї, вони вже рік як припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Спроби відновити стосунки не дали результату. Позивач наполягає на розірванні шлюбу у зв`язку з втратою почуттів. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та малолітньої доньки сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач не заявив про бажання відновити дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу йому слід залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved