Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

У січні 2024 року до Носівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] Носівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є рідним племінником та спадкоємцем всього майна після смерті своєї тітки [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Яблунівка Ніжинського району Чернігівської області. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. заведено спадкову справу за № 4/2023. [PERSON] за життя склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, заповідала [PERSON] 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] на праві приватної власності, і після її смерті позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану частину будинку. Інша 1/2 частини житлового будинку належала [PERSON] , чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] . Домоволодіння мало статус колгоспного двору й тому в рівних частках належало [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані в ньому станом на 15 квітня 1991 року і не втратили право на частку в його майні. [PERSON] за життя не оформив право власності на 1/2 частини вищевказаного будинку. Після смерті [PERSON] 1/2 частини будинку, яка належала [PERSON] як члену колгоспного двору, фактично успадкувала [PERSON] , однак за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивач звертався до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини житлового будинку після померлої [PERSON] , яку вона фактично успадкувала після смерті [PERSON] , але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю на момент відкриття спадщини права власності у [PERSON] на цю частку будинку. Саме тому позивач просив судовим рішенням визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка у свою чергу успадкувала цю частину домоволодіння після смерті свого чоловіка [PERSON] . Ухвалою судді від 19 січня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 березня 2024 року. Протокольною ухвалою від 05 березня 2024 року підготовче судове засідання відкладено до 15 березня 2024 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності (а. с. 127). Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 128). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що домогосподарство [ADDRESS] відноситься до типу колгоспних дворів, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 6/3-31/133 від 08 грудня 2023 року (а. с. 31). Станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 6/3-31/132 від 08 грудня 2023 року (а. с. 136). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів [PERSON] не отримав свідоцтва та у встановленому законом порядку не зареєстрував своє право власності на належну йому частину будинку. [INFO] в с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 20). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 6/3-31/129, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 04 грудня 2023 року, станом на 17 вересня 2006 року, тобто на день смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На день смерті з ним проживала [PERSON] (а. с. 28). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 76). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 21). Отже, вона була спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що Носівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 94/2007, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 74). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та майновий пай члена КСП (а. с. 66-72). Отже, після смерті [PERSON] . [PERSON] фактично успадкувала 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належала покійному як члену колишнього колгоспного двору. [INFO] в с. Яблунівка Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , та на 1/2 частини цього ж будинку, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 26 грудня 2011 року виконавчим комітетом Тертишницької сільської ради Носівського району Чернігівської області (а. с. 12, 13). Судом установлено, що [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений 28 липня 2017 року [PERSON] , приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона матиме право за законом, заповідала [PERSON] , що підтверджується копією заповіту (а. с. 16) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 79). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 4/2023, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 78). Згідно з копією спадкової справи [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , одна. Спадщину після її смерті прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON] , подавши до нотаріальної контори в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. [PERSON] отримав у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Тертишницької сільської ради Носівського району Чернігівської області 26 грудня 2011 року, зареєстрованого в КП «Носівське БТІ» Носівської районної ради 26 грудня 2011 року за реєстраційним номером № 35667650, номер запису 123 в книзі 2, про що видано витяг № 32683475. Також [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно (а. с. 81-126). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [PERSON] , яким є 1/2 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частку будинку у зв`язку з тим, що спадкоємцем не були подані документи, які підтверджують наявність на момент відкриття спадщини права власності у [PERSON] на 1/2 частки у праві власності на цей будинок. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою приватного нотаріуса Дмитренко В.М. № 239/02-31 від 15 листопада 2023 року (а. с. 22). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 60,9 кв. м, житлова площа - 25,4 кв. м (а. с. 23-27). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Отже, за [PERSON] у судовому порядку підлягає визнанню право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . А тому, ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією до платіжної інструкції (а. с. 8). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved