Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 18.07.2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. 16.02.2023р. Ренійським районним судом Одеської області було винесено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Вже тривалий час кожен живе окремим життям та своїми інтересами. За час спільного проживання у сторін народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наразі, в квартирі за адресом: [ADDRESS] , позивач проживає з дітьми та відповідачем. У зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією рф проти України, в період дії введеного воєнного стану, колишнє подружжя не має можливості роз`їхатись та проживати окремо. В подальшому [PERSON] при усній домовленості щодо визначення місця проживання дітей, не заперечував проти того, щоб діти проживала разом із матір`ю. Представник позивача зазначила, що [PERSON] починаючи з 07.12.2022р. по 09.04.2023р. знаходилась з дітьми в м. Констанці Румунія. [PERSON] за грудень 2022 року через термінал самообслуговування перерахував на дітей грошові кошти в розмірі 12 000 грн., за січень 2023 року - 3000 грн., за лютий 2023 року - 5000 грн., березень - 3000 грн., квітень - 4500 грн., травень -1500 грн., загальна сума перерахований грошових коштів сягає 29 000 грн. Однак, [PERSON] має більші трати на дітей, так лише за наявними грошовими операціями з банком за грудень 2022 року було витрачено: 16 494 грн., січень 2023 - 3047 грн., лютий - 7866,17 грн., березень - 4028 грн., квітень - 884 грн., всього 32 319 грн. Наразі, [PERSON] після приїзду додому дітей перестав допомагати фінансово позивачеві щодо участі у матеріальних тратах на дітей. Останній не приймає участі у матеріальних тратах на дітей, не забезпечує їх соціальні потреби. Так, останній не надає кошти на продукти харчування, одяг, іграшки, витрати на школу та лікування відносно останніх. [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, проте хвилюється, що за певних можливих обставин (наприклад хвороба, відсутність роботи) буде не спроможна забезпечити дітей всім необхідним. В свою чергу [PERSON] є здоровою та працездатною особою, офіційно не працевлаштований, проте має постійних дохід на рівні не нижче 37 000 грн. у зв`язку з тим, що працює на різних будівельних об`єктах маляром-декоратором. Так як [PERSON] офіційно не працевлаштований, останній не робить жодних відрахувань до бюджету, не обліковується в податковій, тобто нібито не має прибутку. Проте, наявні різного роду накладні з найменуванням робіт, кількістю та ціною з його власноруч зробленими дописам, що свідчить про платоспроможність чоловіка. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей щомісячно у сумі 4 500 грн. на кожну дитину. Представник позивача направила на адресу суду заяву про розгул справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Ухвалою суду від 01.08.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовчий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.10.2023 р. закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.11.2023 р. задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції. Від представника відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що позивачем не заперечується та відповідач наголошує, що сторони разом з дітьми проживають разом за адресом: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою ОК ЖБК «ВІЛЬЯМС», та він як батько, повністю несе витрати на утримання дітей, в тому числі, одяг, комунальні витрати, їжа, побутові потреби, додаткові заняття, що частково підтверджується листуваннями в месенджері Вайбер, які додаються до відзиву на позовну заяву. Відповідач офіційно не працює, дійсно має нерегулярний дохід, але всі потреби дітей сплачує, тому вимога щодо стягнення на дітей у сукупності 9 000 грн. є не співмірним розміром з його доходом. Тому, просить суд врахувати згоду відповідача на стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі прожиткового мінімуму в Україні на 2023 рік для дитини віком від 6 до 18 років, що узгоджується з положеннями, якими визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з рівного обов`язку батьків в утриманні дитині, який становить 2 833 грн. на кожну дитину. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища, та належних доказів перебування на його утриманні інших осіб. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, лише було направлено на адрес суду представником відповідача відзиву на позов, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких гуртуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Сторони у справі є батьками дітей [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н. Шлюб між ними офіційно розірваний на підставі рішення суду. З грудня 2023р. та по квітень 2023р. позивач разом із дітьми проживали у Румунії м. Констанца. За цей час відповідач забезпечував дітей, що підтверджує і сам позивач. Наразі, діти проживають за одним адресом разом із обома батьками, оскільки в них немає можливості роз`їхатись та проживати окремо через військову агресію РФ. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Мінімальний розмір аліментів у 2023 році складає: \~дитина віком до 6 років 1136 грн;\~ віком від 6 до 18 років 1416,50 грн;\~ віком від 18 до 23 років (якщо дитина продовжує навчатися) 1342 грн. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з матеріалів справи, наданих доказів та доводів сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не працює офіційно хоча є працездатною особою, відповідач не проживає окремо від дітей, а разом з ними, крім того суд враховує, що позивач є фізичною особою підприємцем та теж має дохід. Слід зазначити, що твердження представника позивача, що (суд цитує представника позивача) «…Строганова О.Г. є фізичною особою - підприємцем, проте хвилюється, що за певних можливих обставин (наприклад хвороба, відсутність роботи) буде не спроможна забезпечити дітей всім необхідним…» не може бути взяте до уваги судом, тому що відповідач як батько дітей не тільки не відмовився від їх утримання, а навпаки, надав можливість проживати в своєму будинку не тільки своїм дітям, а ї позивачу, не зважаючи на розірвання шлюбу. Тобто: позивач не сплачує орендну плату за житло. Дійсно, суд погоджується із представником позивача, що з людиною все може статися, тим більше під час воєнного стану. Заздалегідь ніхто, нічого не може передбачити. Але, намагатися отримати більшій розмір аліментів, на одних припущеннях, суд вважає, не коректним, не доцільним та не правильним. Тому, на підставі вищевикладеного, оцінюючи матеріальний стан сторін, їх сімейний стан (відповідач не має стабільної роботи, постійного заробітку), суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн., на кожну дитину. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial