Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за заявою-договором № 602/4754794 від 25.05.2018 у розмірі 112828,30 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 травня 2018 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем укладено заяву-договір № 602/4754794-СК про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до Заяви-договору № 602/4754794-СК та Паспорту споживчого кредиту банк надав позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту - 72 000,00 грн; тип кредиту - кредитна лінія; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; процентна ставка за користування кредитом: 39,60% - з 25.05.2018; 43,20% - з 01.02.2019; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Підписавши заяву-договір № 602/4754794-СК від 25 травня 2018 року позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в заяві-договорі, підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції Акціонерного товариства «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку. Посилався на те, що відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, у зв`язку з чим станом на 15.09.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 112828,30 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі, прострочена) 72 000,00 грн, заборгованість за відсотками (в тому числі, прострочена) 40 828,30 грн. Від представника позивача разом з позовом надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи, згідно із ст.128 ЦПК України, повідомлялась своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до підписаної з АТ «Таскомбанк» заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 602/4754794-СК від 25 травня 2018 року, [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 72 000,00 грн. на банківський рахунок. Відповідно до паспорта споживчого кредиту за карткою «Велика п`ятірка», який 25.05.2018 підписаний споживачем, у пункті 4 наведена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, згідно якої процентна ставка, відсотків річних визначена як фіксована: пільгова процентна ставка 0,00001 %, базова процентна ставка 39,6 % річних. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договором та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 09.12.2021 по 15.09.2023. Як вбачається із Розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 15.09.2023 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 112828,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі, прострочена) 72 000,00 грн, заборгованість за відсотками (в тому числі, прострочена) 40 828,30 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором № 602/4754794-СК від 25 травня 2018, з умовами якого вона погодилася, підписавши заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/564/18, доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно дост. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. АТ «Таскомбанк», звертаючись до суду з позовом, надало заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 602/4754794-СК від 25 травня 2018, підписану відповідачем; паспорт споживчого кредиту за картою «Велика П`ятірка», підписаний відповідачем; виписку по особовому рахунку відповідача, з якого вбачається, що відповідач отримала кредитні кошти та частково погашала заборгованість, а тому є достатні підстави для висновку про доведеність використання відповідачем кредитних коштів та про те, що сторони в письмовому вигляді погодили розмір відсотків. Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків, відповідно до укладеного правочину. Підписавши заяву-договір і паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика п`ятірка», відповідач підтвердила факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, просила відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, згідно внутрішніх нормативних документів банку. Суд вважає, що позивачем повністю доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 602/4754794-СК від 25 травня 2018 у розмірі 112828,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі, прострочена) 72 000,00 грн, заборгованість за відсотками (в тому числі, прострочена) 40 828,30 грн. Частиною 1 статті 79\~ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved