Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

У лютому 2020 року позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі представника Крючкова С.С., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.10.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 226586811/180319 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов кредитного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ» та встановив за погодженням відповідача на вказаний рахунок кредит у розмірі 29500,00 грн під 38% річних на строк дії платіжної картки позичальника з можливістю наступної пролонгації на строк дії випущеної нової платіжної картки за бажанням позичальника. Станом на 23.12.2019 заборгованість відповідача перед позивачем вклала 32772,23 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 32772,23 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У червні 2020 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.06.2020 прийнято до провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулись до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У липні 2021 позивач направив додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що станом 30.06.2021 неповернена позичальником сума основної заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту) становить 26480,48 грн. загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 30.06.2021 становить 27576,31 грн. У травні 2021 відповідач надав відзив до суду, в якому зазначив, що з липня 2019 позивач достовірно знав і про вказане досудове розслідування щодо шахрайських дій відносно відповідача і про те, що відповідач не використовувала зняті з її картки кредитні кошти в сумі 28500,00 грн, але жодних дій щодо захисту прав відповідача позивач не вчинив і продовжував нарощувати прострочену заборгованість за кредитом. Вважає. що позивач не виконав покладені на нього обов`язки щодо своєчасного блокування платіжної картки відповідача. Тому зазначає, що Банк втратив право вимагати від відповідача сплати нарахованих ним відсотків. Крім того, зауважує, що у лютому 2020 позивач списав кошти з рахунку відповідача у сумі 5195,92 грн. Враховуючи викладене, відповідач просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У березні 2024 позивач надав до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що оскільки вхід до додатку «Ощад 24/7» відбувся коректно, а платіжні операції були підтверджені біометрією або кодом доступу, тому відповідачем правомірно було проведені операції від 04.06.2019 по переказу коштів. Заяву до Банку щодо шахрайських дій по зняттю коштів з карткового рахунку відповідачем подано 09.07.2019. враховуючи викладене, просили задовольнити позовну заяву у повному обсязі. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Судом встановлено, що 23.10.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 226586811/180319 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов кредитного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ» та встановив за погодженням відповідача на вказаний рахунок кредит у розмірі 29500,00 грн під 38% річних на строк дії платіжної картки позичальника з можливістю наступної пролонгації на строк дії випущеної нової платіжної картки за бажанням позичальника. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2 Розділу IV ДКБО Договір вважається укладеним (акцептованим Клієнтом в частині надання обраних Клієнтом послуг) з моменту оформлення Заяви на приєднання до Договору за встановленою Банком формою, інших документів, надання яких необхідне за умовами цього Договору, в тому числі документів і відомостей, необхідних для з`ясування особи Клієнта, суті діяльності та фінансового стану. Укладаючи цей Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені Договором. Підписанням Заяви на приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатками до Договору та Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами Договору, а також отримав примірник Договору. У силу п.4.4. Розділу IV ДКБО Приєднуючись до Договору, фізична особа таким чином висловлює свою згоду з тим, що ініціювання Банком змін Договору не є односторонньою зміною Договору, не порушує прав і законних інтересів цієї фізичної особи, не має своїм наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду фізичній особі. Згідно пунктів 1.17. - 1.19. та 1.21. розділу XXII ДКБО Відповідач зобов`язався не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати Позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту та за строк фактичного користування ним шляхом договірного списання коштів з рахунку. У разі порушення строку сплати платежів за Кредитним договором Відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в порядку,визначеному пунктом 1.24. розділу XXII ДКБО. Так само, розділом VI ДКБО передбачено обов`язок Відповідача сплачувати на користь Позивача платежі за розрахунково-касове обслуговування згідно з Тарифами. Підпунктом 1.25. розділу XXII ДКБО обумовлено договірне списання коштів із рахунку Відповідача в рахунок виконання останнім узятих на себе зобов`язань за Кредитним договором. Будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором (п.1.23. розділу XXII ДКБО). Згідно п. 1.24. розділу XXII ДКБО Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших штежів за Договором, строк сплати яких не настав, та застосувати процедуру звернення стягнення на майно Клієнта згідно із Законодавством (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку Клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення Кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку: 1) затримання сплати Клієнтом заборгованості по Кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту (Несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачений Заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми Кредиту більш як на десять процентів; або 3) несплати Клієнтом більше однієї виплати за Кредитним договором, яка перевищує п`ять процентів суми Кредиту; або 4) іншого істотного невиконання зобов`язань, внаслідок якого Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту та сплати інших платежів. Відповідно до п. 1.29. розділу XXII ДКБО Строк повернення Кредиту с таким, що . остав, і Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитому повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин):1) закінчення строку дії Платіжної картки та не продовження її дії на новий строк; 2) звільнення з Організації, з якою Банком укладено Договір зарплатного проекту (для тарифного пакету «Зарплатний», - в разі якщо згідно п. 11.1.3. Розділу XX Договору Клієнт в день звільнення звернувся до Установи Банку з метою закриття рахунку, за яким встановлено Кредит; 3) відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на Рахунок (для тарифного пакету «Зарплатний); 4) відмови від пропозиції Банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування Кредитом; 5) відмови від пропозиції Банку, що пов`язана зі зміною умов кредитування при пере випуску Платіжної карти, згідно п.п.1.14.5.3. цього розділу Договору; 6) ініціювання Клієнтом розірвання цього Договору; 7) спливу строку, відведеного законодавством України для погашення позичальником зобов`язань за кредитним договором у разі відкликання Кредиту у випадках, визначених в п. 1.29. цього розділу Договору: 8) прострочення виконання зобов`язань Клієнта за цим Договір м щодо погашення заборгованості (у тому числі за Кредитом та/або процентам та/або комісіями) за Кредитним договором на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів. Як встановлено судом, позивач скориставшись правом договірного списання коштів з рахунку відповідача, в односторонньому порядку списав з карткового рахунку відповідача всього коштів на суму 5195,92 грн, в тому числі 27.12.2019 в сумі 46,73 грн, 22.01.2020 в сумі 9,98 грн, 11.02.2020 в сумі 5,03 грн, 02.03.2020 в сумі 8,18 грн, 10.03.2020 в сумі 11,22, 24.03.2020 в сумі 1,36 грн, 01.04.2020 в суді 93,0 грн, 23.06.2020 в сумі 3570,37 грн, 01.07.2020 в сумі 1450,05 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача. Разом з цим, позивач у липні 2021 подав до суду додаткові пояснення, в яких просив зменшити суму заборгованості та стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 30.06.2021 становить 27576,31 грн., яка складається з основної заборгованості (тіло кредиту) у розмірі 26480,48 грн, загальна сума прострочених нарахованих процентів - 0,00 грн, загальна сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування - 586,92 грн, загальна сума нарахованої пені - 390,94 грн, загальна сума інфляційних втрат від нарахованих та несплачених процентів - 6,15 грн, загальна сума 3% річних на суму простроченого кредиту - 87,22 грн, загальна сума 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 24,60 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 2 статті 615 Цивільного кодексу України, визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2019 надійшла заява [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначено, що 04.06.2019 близько 11.20 год. невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами з кредитних карток в сумі 28795 грн, в результаті заяви зареєстровано кримінальне провадження № 12019100010005721 за ч. 1 ст. 190 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка Банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 3 статті 1066 ЦК України визначено, що банк не має права визначати та контролю напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Нормою ч. 1 ст. 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно ч. Зет. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Вказані норми законодавства зобов`язують Банк до виконання розпоряджень клієнта про перерахування коштів з рахунку. Оскільки, вхід до додатку «Ощад 24/7» відбувся коректно, а платіжні операції були підтверджені біометрією або кодом доступу, тому Відповідачем правомірно були проведені операції від 04.06.2019 по переказу коштів, у відповідності до положень ЦК України. Заяву до БАНКУ щодо шахрайських дій по зняттю коштів з карткового рахунку відповідачем подано 09.07.2019. Згідно із п. п. 9.12 - 9.18 Розділу ЇХ ДКБО, Клієнт зобов`язаний забезпечити / гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, СУУ2\\СУС2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт. Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної БІМ-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта. Пункт 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №164 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачає обов`язок користувача не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. Враховуючи, що вхід до «Ощад 24/7» відбувся коректно, а платіжні операції були підтверджені біометрією або кодом доступу, тому є очевидним той факт, що Позивачем розголошено стороннім особам інформацію, яка надала змогу ініціювати платіжні операції та поклала на Позивача ризики збитків від виконання таких операцій. Отже [PERSON] своїми діями сприяла в доступі до власного карткового рахунку третім особам, що підтверджується її заявою до Банку. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-7Ідеї5, не встановивши обставин, які бєзепірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц, провадження № 61-3239св18; від 28 лютого 2018 року у справі № 725/314/15-ц, (провадження №6І-5769св18), від 20 червня 2018 року (справа № 691/699/16-ц, провадження № 6І-16504св18); від 20 червня 2018 року (справа № 320/1169/16-ц, провадження № 61-9855св18); від 03 жовтня 2018 року (справа № 357/6461/15-ц, провадження № 61-19669св18); від 20 березня 2019 року (справа № 715/1067/16-ц, провадження № 61-22431св18) вказану правову позицію підтримав. Частиною першою статті 16 ЦК України визначено право коленої особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження, та стороною відповідача жодними доказами не спростовані, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Outcome: approved