Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до Хустського районного суду з позовом до [PERSON] , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Хустської міської ради, про збільшення розміру аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів\~ та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги вмотивовано тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано згідно рішення суду від 17.09.2019. Від даного шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 03.02.2020 стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. на дитину щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.08.2020 змінено рішення Хустського районного суду від 03.02.2020 та вирішено стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 2000 грн на дитину. Позивач не виконує свого обов`язку щодо утримання дітей, аліменти визначені рішенням суду не сплачує, наразі перебуває за кордоном у Чеській Республіці, працездатний та має значний дохід. Станом на сьогодні матеріальне становище позивачки погіршилося, аліменти у розмірі 2000 грн. на дитини є недостатніми, діти подорослішали, у зв`язку з війною значно зросли ціни та витрати на утримання дітей.\~ Також на утриманні позивачки перебувають двоє батьків пенсіонерів. Відтак на думку позивачки наявні підстави для збільшення розміру аліментів до 4000 грн. на дитину. Окрім того, оскільки відповідач взагалі аліментів не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 84 000 грн., то відповідно до ст. 196 СК України, позивач вправі ставити питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, яка згідно її розрахунків становить 71 400 грн. Також відповідач використовуючи свій батьківський авторитет, статус в очах дитини, схилив старшу дочку [PERSON] продавати електронні сигарети серед ровесників. На виконання свого умислу 18-19.09.2023 [PERSON] передав поліетиленовий пакет в якому було 56 одноразових електронних сигарет через перевізника неповнолітній [PERSON] . [PERSON] сказав дитині продавати вказані сигарети (у тому числі в школі де вона навчається), а отримані кошти вважати аліментами та кишеньковими грошима, а в подальшому повідомив про необхідність повернення йому частини коштів, чим схилив [PERSON] до злочинної діяльності. Позивачка ніколи не перешкоджала спілкуванню колишнього чоловіка з дітьми, а навпаки просила його не забувати про дні народження та приділяти батьківське піклування щодо дітей, проте останній такі прохання проігнорував. Вважає, що схиляння батьком неповнолітньої дитини до продажу електронних сигарет є формою експлуатації дитини. Також батько взагалі дітьми не цікавиться, його поведінка у вихованні дітей є неприпустимою, він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не утримує їх, з дітьми не спілкується, не піклується про фізичний та духовний розвиток. Тобто відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відтак, вважає, що відповідно до п.п.2, 5 ч.1 ст. 164 СК України наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Посилаючись на викладене, просить суд: 1) збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утриманні неповнолітніх дітей, та стягувати їх в розмірі 4000 грн на кожну дитину щомісячно; 2) стягнути з відповідача на їх користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів\~ у розмірі 71 400\~ грн. 3) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов з підстав наведених у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити у повному обсязі. Ствердила, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів потреби дітей зростають. Відповідач тривалий час проживає за кордоном та добре заробляє. Щодо пені за прострочення сплати аліментів, то така розрахована відповідно до постанови ВС і також підлягає стягненню у повному обсязі. [PERSON] не надає допомоги по утриманню дітей та ухиляється від їх виховання, не цікавиться їх станом здоров`я, їх життям. Крім того він схилив старшу дочку до продажу електронних сигарет і отримані від продажу кошти просив вважати аліментами. Вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Також представник позивача дала згоду на проведення заочного розгляду справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлявся судом за адресою реєстрації його місця проживання, однак поштова кореспонденція поверталася до суду із відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з чим також відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом оголошення на сайті Судова влада України. З урахуванням наведеного, зважаючи на необхідність розгляду справи в розумні строки, особливо з огляду на те, що одними з позовних вимог у даній справі є збільшення розміру аліментів, що вимагає першочергового розгляду справи в інтересах дітей, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності відповідача [PERSON] , провівши заочний розгляд справи. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позовної заяви, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2008 року укладено шлюб між позивачкою та відповідачем (а.с.20), який розірвано згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 17.09.2019 (а.с.21-23). Від даного шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.38), [PERSON] , [INFO] (а.с.40), [PERSON] , [INFO] (а.с.43), які проживають разом з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.30). Також вбачається, що рішенням Хустського районного суду від 03.02.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1500 грн. на дитину щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.49, 50). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.08.2020 змінено рішення Хустського районного суду від 03.02.2020 та вирішено стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 2000 грн на кожну дитину (а.с.24-28). Згідно розрахунку державного виконавця станом на 11.10.2023 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей на загальну суму 84 000 грн (а.с.34, 35). При цьому з розрахунку вбачається, що відповідач за весь період стягнення взагалі не сплачував аліментів. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 9-В класу Хустського ліцею №3 [PERSON] , така навчається в закладі з 1 класу, зарекомендувала себе як дисциплінована та старанна учениця, має схильність до вивчення предметів гуманітарного та природничого циклу, увага, пам`ять та мислення на високому рівні, має добре розвинуті комунікативні навички. Учениця має дружні відносини з однокласниками, є старостою класу, має авторитет серед товаришів, відповідально ставиться до виконання доручень, організована та пунктуальна. До школи дитина приходить охайна та доглянута. У шкільному житті участь бере мама: відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником та вчителем. Батько дитини у шкільному житті дочки участі не приймає (а.с.39). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 4-Б класу Хустського ліцею №3 [PERSON] , така навчається в закладі з 1 класу, засвоює навчальний матеріал на достатньому рівні, зарекомендувала себе як старанна та відповідальна учениця. Дівчині добре дається математика та читання, добре переказує зміст прочитаного, навчається у повну міру своїх можливостей, має добре розвинуту пам`ять та увагу, переважає наочно-образне мислення. Дівчина спокійна, врівноважена та чуйна, не схильна до лідерства, має добре розвинуті комунікативні навички. Учениця має дружні відносини з однокласниками. До школи дитина приходить охайна та доглянута. У шкільному житті участь бере мама: відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником та вчителем. Батько дитини у шкільному житті дочки участі не приймає (а.с.42). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учня 1-Б класу Хустського ліцею №3 [PERSON] , такий навчається в закладі в 1 класі, процес адаптації проходить успішно з, рівень фізичного розвитку відповідає віковій нормі, навчається у міру своїх можливостей, під час уроків потребує активізації. Рахує в межах 10, має уявлення про живу та неживу природу, при висловлювання власної думки потребує допомоги вчителя. Темп роботи повільний, важко переключається з одного виду діяльності на інший. [PERSON] дуже вразливий, чуйний та доброзичливий. У спілкуванні першим на контакт не йде, спостерігається замкнутість та стриманість. Ситуація успіху викликає у хлопчика позитивні емоції. Переважає наочно-образне мислення. Переважаючий тип настрою спокійний. Із задоволенням відвідує уроки фізкультури. Учень має доглянутий та охайний вигляд. У шкільному житті участь бере мама: відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником. Батько дитини у шкільному житті сина участі не приймає (а.с.46). А згідно листа ДНЗ №3 «Дзвіночок» [PERSON] відвідував садок з травня 2021 року. Приводила та забирала дитину тільки мати [PERSON] , брала участь у всіх організаційних заходах, з батьком не знайомі, оплату за садок проводили не своєчасно, боргували (а.с.45). Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 04.12.2023 гр. [PERSON] з 01.01.2022 неодноразово виїжджав за межі України, востаннє виїхав 19.11.2022, після чого на територію України не повертався. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування ВК Хустської міської ради від 21.02.2024 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є доцільним, та не суперечить інтересам дітей. У висновку також зазначено, що батько [PERSON] з сім`єю не проживає 6 років, з дітьми спілкується вкрай рідко, вітає в день народження, за реєстрацією місця проживання відсутній. ООП намагався зв`язатися з батьком дітей, у тому числі й за допомогою мобільного зв`язку, який однак на зв`язок не вийшов. Неповнолітня дочка [PERSON] на засіданні комісії ООП пояснила, що батько не підтримує з ними зв`язок. Малолітня [PERSON] сказала, що батько телефонував останній раз в день народження, обіцяв передати подарунок, але ще не передав. На долученому до позовної заяви відеозаписі зафіксовано як група неповнолітніх дітей, серед яких візуально встановлено є [PERSON] , розпаковують посилку, всередині якої певна кількість електронних сигарет типу IQOS, зокрема моделі «Elf King». Діти знайденому радіють, і декілька з них, у тому числі й [PERSON] спробували «закурити». Допитана у судовому засіданні у якості свідка позивач [PERSON] суду пояснила, що вона сама не справляється з утриманням дітей. Відповідач взагалі ніякої участі в їх утриманні не бере. Вихованням дітей не займається, з дітьми майже не спілкується, навчанням не цікавиться. Обіцяє дітям подарунки однак не дарить. Після інциденту з продажу електронних сигарет взагалі припинив будь-які контакти. Хоча до того часу іноді спілкувався через мобільні додатки. У той день дочка [PERSON] прийшла дуже знервована додому. В її телефоні вона побачила переписку про передачу. Дитина призналася, що [PERSON] доручив їй продавати електронні сигарети. Спочатку їй сказав, що гроші може забрати собі, а потім сказав, що то будуть аліменти. З`ясувалося, що вона дала спробувати ті сигарети декільком дітям і трьом з них стало погано. Електронні сигарети вона відібрала, наразі є зареєстрованим кримінальне провадження по цьому факту. Допоки відповідач ще проживав в Україні, десь у 2018-19 роках, то він ще приходив до дітей, однак часто був у незрозумілому стані, можливо наркотичного сп`яніння. В судовому засіданні також було з`ясовано думку неповнолітньої [PERSON] яка пояснила, що в її житті все добре крім батька. У школі навчання дається добре, якихось проблем немає. Постійно спілкується з мамою, все обговорює з нею. З батьком їй важко говорити, не може з ним навіть поділитися проблемами, та навіть йому подзвонити. Лише якщо він щось хоче, то сам дзвонить, на свята не вітає. При спілкування він якихось настанов чи порад щодо життєвих ситуацій не дає.\~ Ще в 1-3 класі він возив її до школи, а потім ні. Останній раз у школі був щоб подарувати подарунок, це було ще в 2020 році. Підтримки від нього немає ніякої. Останній раз дзвонив на лен народження сестри, 05.01, і трохи поговорив з нею. Щодо ситуації з електронними сигаретами, то влітку, під час розмови з батьком він запропонував їй заробити грошей. Сказав, що є знайомий який займається оптовою продажею сигарет, можна їх взяти, а потім вона продасть. Вона погодилась, забрала передачу від перевізника та принесла до друга. Якихось умов спочатку не було, однак потім батько попросив половину суми від продажу. Ті сигарети спробували десь 15-20 дітей з школи. Після інциденту вона з батьком уже не спілкувалася.\~ Була в школі з матір`ю, потім ходила ще до психолога. Щодо позовної вимоги про зміну розміру аліментів, то з цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року - 3196 гривень. Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживають діти, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дітей, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру. Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 17.08.2020 року пройшов певний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідачем не надано відзиву на позову, як і не надано суду жодних доказів, які б підтверджували його майновий стан. Водночас суд враховує те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших утриманців не має, а отже не позбавлений можливості заробляти. Суд також враховує, що наразі позивач проживає за кордоном, у країні ЄС, де значно більші доходи та можливості заробляти. З урахуванням наведеного та виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються, на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року до 3600 грн. але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, то з цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, розмір неустойки (пені) по аліментах необхідно розраховувати наступним чином: Вересень 2022 року - 6000,00 (сума аліментів) х 1% х 396 (кількість днів прострочення) = 23 760 грн. Пеня - 6000,00 грн. Жовтень 2022 року - 6000,00 (сума аліментів) х 1% х 365 (кількість днів прострочення) = 21 900 грн. Пеня - 6000,00 грн. Листопад 2022 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 335 (кількість днів прострочення) = 20 100 грн. Пеня - 6000,00 грн. Грудень 2022 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 304 (кількість днів прострочення) = 18 240 грн. Пеня - 6000,00 грн. Січень 2023 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 273 (кількість днів прострочення) = 16 380 грн. Пеня - 6000,00 грн. Лютий 2023 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 245 (кількість днів прострочення) = 14 700 грн. Пеня - 6000,00 грн. Березень 2023 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 214 (кількість днів прострочення) = 12 840 грн. Пеня - 6000,00 грн. Квітень 2023 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 184 (кількість днів прострочення) =11 040 грн. Пеня-6000,00 грн. Травень 2023 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 153 (кількість днів прострочення) = 9 180 грн. Пеня - 6000,00 грн. Червень 2023 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 123 (кількість днів прострочення) = 7 380 грн. Пеня - 6000,00 грн. Липень 2023 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 92 (кількість днів прострочення) = 5 520 грн. Пеня - 5520,00 грн. Серпень 2023 року - 6000,00 грн. (сума аліментів) х 1% х 61 (кількість днів прострочення) = 3660 грн. Пеня-3660 грн. Відповідно загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 71 400 грн., а отже така вимога позивача [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо позбавлення [PERSON] батьківський прав. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Також слід\~ мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Слід також врахувати, що дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17). При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку. У даному випадку, з огляду на вік неповнолітньої [PERSON] , якій на момент розгляду справи виповнилося повних 15 років, і яка є такою, що має достатній рівень розуміння, позаяк надала чіткі та послідовні пояснення щодо участі батька у її житті, а отже безперечно слід взяти до уваги її пояснення, надані безпосередньо суду, які суд оцінюватиме у сукупності з іншими доказами. Повертаючись до обставин даної справ, суд констатує, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх\~ дітей впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Весь цей час дітьми опікується мати [PERSON] . Суд також враховує, що [PERSON] не проживає з дітьми майже 6 років, а з кінця 2022 року проживає за межами України, та, відповідно, за вказаний період часу не брав та не бере участі у вихованні дітей, не піклується про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, як складову частину виховання. При цьому як вбачається з висновку ООП та показів неповнолітньої [PERSON] спілкування з батьком відбувається вкрай рідко, за допомогою мобільних додатків, шляхом переписки та обміну електронними повідомленнями. При цьому зміст такого «спілкування» не може бути розцінено як хоч якась участь батька у вихованні дітей, що ствердила і сама неповнолітня [PERSON] , позаяк жодних настанов, порад чи моральної підтримки у життєвих ситуаціях батько не надає. На думку суду, досліджені судом доказ дають достатні підстави стверджувати, що контекст таких розмови здебільшого носить негативний підтекст у аспекті виховання, духовного та морального розвитку дітей (вживання нецензурних слів, заохочення до аморальної чи навіть протиправної діяльності тощо). У будь-якому разі, якогось виховного змісту, таке обмежене спілкування батька з дітьми через мобільні електронні додатки, не несе. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. На думку суду це, у сукупності із іншими обставинами справи, свідчить про те, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо і про наявність вини у його діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, і це не суперечитиме інтересам дітей. Окрім того позивачем пред`явлено позов про позбавлення відповідача батьківськи прав також з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст. 164 СК України, з посиланням на те, що відповідачів вдавався до експлуатації неповнолітньої дочки [PERSON] змушуючи її продавати електронні сигарети та віддавати йому частину отриманих коштів. З цього приводу суд зазначає наступне. Вікові обмеження, особливості залучення дитини до праці та порядок застосування праці дітей визначаються статтею 21 Закону України Про охорону дитинства та законодавством України про працю. Вік, з якого допускається прийняття дитини на роботу, становить 16 років. Діти, які досягли 15-річного віку, можуть прийматися на роботу, що не завдає шкоди їх здоров`ю і навчанню, за згодою одного з батьків або особи, яка замінює батьків. До найгірших форм дитячої праці належать: використання, вербування або пропонування дитини для незаконної діяльності. Відповідно до статті 3 Конвенції про заборону та негайні заходи щодо ліквідації найгірших форм дитячої праці №182, примусова чи\~ обов`язкова\~ праця належить до однієї з найгірших форм дитячої праці. Стаття 43 Конституції України забороняє використання примусової праці та використання праці неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах. Відповідно до статті 150 Кримінального кодексу України, експлуатація дитини, яка не досягла віку, з якого законодавством дозволяється працевлаштування, шляхом використання її праці карається арештом до шести місяців або обмеженням волі до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Стаття 32 Конвенції про права дитини визначає право дитини на захист від економічної експлуатації та від виконання будь-якої роботи, яка може бути небезпечною для здоров`я, перешкоджати отриманню освіти чи завдавати шкоди її здоров`ю, фізичному, розумовому, духовному, моральному та соціальному розвитку. Слід врахувати також, що в Україні з 01.01.2021 р. заборонено продаж електронних сигарет і рідин, що використовуються в електронних сигаретах людям, які не досягли 18 років, на рівні із традиційними тютюновими виробами. Відповідний законопроєкт Верховна рада України ухвалила 02.12.2020 р. № 3628. За продаж неповнолітнім електронних сигарет, рідин, використовуваних у них, порушникам загрожує штраф. Відтак продаж електронних сигарет без марок акцизного податку та окрім того особам, які не досягли 18-річного віку, у будь-якому разі є протиправним.\~ А отже залучення батьком\~ дитини до такої діяльності є формою економічної експлуатації дитини та підпадає під ознаки найгірших форм дитячої праці. Оскільки встановлено, зокрема з показів неповнолітньої [PERSON] , які узгоджується з долученим до позову відеозаписом, що її батько [PERSON] залучив її до продажу електронних сигарет без марок акцизного податку серед її ровесників, то це є достатнім для висновку, що [PERSON] вдався до експлуатації своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , і є додатковою підставою для позбавлення його батьківський прав, особливо з огляду на те, що даний інцидент завдав психологічної шкоди неповнолітній [PERSON] , яка після нього потребувала допомоги психолога. Узагальнюючи наведене суд констатує, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення батьківський прав у розмірі 1073,60 грн., а також на користь держави 2147,20 грн за пред`явлення позовних вимог про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, від сплати судового збору за які позивачка звільнена. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Також витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Вбачається, що 04.10.2023 року між позивачем та адвокатом Стасюк Г.А. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу у справі про збільшення розміру аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів\~ та позбавлення батьківських прав, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу. Пунктом 5.1 договору передбачено, що на виконання даного договору клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар, який встановлено у фіксованій грошовій сумі 10 000 грн. Гонорар клієнт зобов`язаний сплатити не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 22.02.2024 підтверджено конкретний обсяг наданих адвокатом Стасюк Г.А. послуг і виконаних робіт за договором про надання правової допомоги у даній цивільній справі, а також їх вартість у сумі 10 000 грн. При цьому адвокатом Стасюк Г.А. надавалася відповідна правова допомога. Натомість відповідачем не подано жодних заперечень з цього приводу, зокрема щодо розміру таких витрат, як і не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Таким чином оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання правової допомоги позивачу, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, у зв`язку з чим такі витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial