Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому просить визнати незаконними дії ГУ Держгеокадастру, пов`язані з реєстрацією у Державному земельному кадастрі, відомостей про земельну ділянку за кадастровим номером 5122783200:01:002:2440, розташовану за адресою: [ADDRESS] , згідно з яким власником земельної ділянки визначено [PERSON] , а також скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (згідно заяви про зміну предмету позову від 28.08.2019р., т.1 а.с.169-173) Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки, розташованої на території [ADDRESS] , яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності серії ІІ-ОД №011952. Зазначений державний акт видано на підставі рішення виконкому Крижанівської сільської Ради народних депутатів №92 від 28.10.1997р. Згідно рішення виконкому Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №311 від 17.10.2007 року в зв`язку з тим, що при забудові вулиці Марсельської змінилась нумерація земельних ділянок, номер належної їй ділянки було змінено з номеру «16» на номер «14». Протягом усього часу з березня 1998 р. вона відкрито користувалась і досі користується належною їй земельною ділянкою. Щорічно сплачує земельний податок. Крім того, на ділянці розташоване її майно: металевий контейнер, ємкість для води, та інше. Разом із тим, 06.11.2018р. сусіди повідомили її про те, що належну їй земельну ділянку агентством нерухомості виставлено на продаж. Згодом вона дізналась, що продавцем виступає громадянин України [PERSON] . Тому звернулась до юристів, які після розмови з представником агентства надали їй копію державного акту на право приватної власності на спірну земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] на підставі рішення IX сесії XXIII скликання Крижанівської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 30 грудня 1999 року №152-ХХІІІ. Крім того, вона отримала витяг з Державного земельного кадастру, в якому зазначено кадастровий номер земельної ділянки 5122783200:01:002:2440, а власником вказаний [PERSON] . Державна реєстрація земельної ділянки здійснена територіальним органом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Відділом у Лиманському району ГУ Держгеокадастру в Одеській області 08.08.2018р. Підстава виникнення права «Рішення органу місцевого самоврядування рішення ІХ скликання сесії ХХІІІ скликання Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області 30.12.1999р. №152-ХХІІІ». Документом, що посвідчує право зазначено Державний акт від 23.09.2002р. Р1 454546. У зв`язку з тим, що згідно запису державного земельного кадастру [PERSON] , зазначено власником земельної ділянки з кадастровим номером 5122783200:01:002:2440, позивач позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію права власності в реєстрі прав власності належної їй спірної земельної ділянки. Державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] ним також не здійснена. Крижанівська сільська рада у своїй відповіді від 27.11.2018р. за №02-13/1755 на запит адвоката надати засвідчені копії державних актів про право власності на землю та рішень, на підставі яких вони були видані, зазначає, що другі примірники державних актів зберігаються в архіві Лиманського відділу Держгеокадастру в Одеській області, а всі рішення в Лиманському районному архіві. У відповіді на адвокатський запит від 28.11.2018 р. за № 29-15-0.220-1423/110-18, Головне управління Держгеокадастру в Одеської області надало копію державного акту на ім`я [PERSON] , та повідомило про те, що другий примірник державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №454546 на ім`я [PERSON] у Відділі відсутній. На адвокатський запит до архівного відділу Лиманської районної державної адміністрації і на прохання надати рішення, на підставі якого [PERSON] виданий державний акт, було надано копію рішення IX сесії XXIII скликання від 30 грудня 1999 р., в якому ані прізвища [PERSON] ані земельної ділянки за [ADDRESS] не значиться. За доводами сторони позивача, рішення органу місцевого самоврядування, яке зазначено як підстава виникнення у відповідача права власності на спірну земельну ділянку не існує, державний акт, який є похідним документом від рішення органу місцевого самоврядування, є недійсним, належна правова підстава виникнення у [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку відсутня. За таких обставин, позивач вважає, що територіальним органом ДУ Держгеокадастру Відділом у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, до земельного кадастру внесено відомості про фізичну особу [PERSON] , який не є користувачем або власником земельної ділянки. За інформацією Відділу у Лиманському\~районі ГУ\~Держгеокадастру в\~Одеській області примірник правовстановлюючих документів, згідно яких оформлена земельна ділянка з кадастровим номером 5122783200:01:002:2440 відсутній. Позивач вважає дії відповідачів, які виразились в безпідставній та протизаконній реєстрації належної їй земельної ділянки в Держаному земельному кадастрі, протиправними та такими, що створюють перешкоди в подальшій реалізації її права власності на належну їй земельну ділянку, а саме - здійснити внесення відомостей до Державного земельного кадастру, зареєструвати право власності в реєстрі прав власності на зазначену земельну ділянку. Ухвалою від 29.12.2018р. відкрито загальне позовне провадження у справі (т.1 а.с.30). 25.02.2019р. Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надало відзив на позов, згідно якого вважають свої дії щодо реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 5122783200:01:002:2440 цілком правомірними. [PERSON] надано всі передбачені ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» документи для здійснення державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки та підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації не вбачалося (т.1 а.с.60). 28.02.2019р. представник позивача-адвокат Баринов Г.М. надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що згідно отриманих відповідей на адвокатські запити вбачається, що ані в ГУ Держгеокадастру в Одеській області, у Відділі у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, в Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», документи, зазначені в ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» відсутні, що свідчить про те, що вони не подавались заявником реєстратору. До суду не надано доказів існування документів, на які посилається ГУ Держгеокадастр (т.1 а.с.72-75). В судовому засіданні 30.05.2019р представник відповідача-адвокат Племениченко Г.В. надав відзив на позов, зі змісту якого вбачається що з урахуванням відсутності підстав для відмови в реєстрації земельної ділянки, яка належить [PERSON] передбачених ч.6 ст.21 ЗУ «Про держгеокадастр», дії Відділу у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області щодо реєстрації земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є законним та обґрунтованим. Позивач по справі не вказав які саме його права були порушені діями Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Доказів того, що реєстрація права власності [PERSON] перешкоджає позивачу здійснити відповідні реєстраційні дії до суду не надано. Позивачка не зверталася до відповідних реєстраційних органів з заявами з метою реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і відповідно їй не було відмовлено. (т.1. а.с.125-129). 09.07.2019р. представник відповідача-адвокат Племениченко Г.В. надав заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказав, що підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру є державний акт на право приватної власності [PERSON] , який виданий 23.09.2002р. Тобто, позивач по справі міг довідатися про нібито порушення свого права 23.09.2002р. Навіть якщо в 2002 році позивач і не довідався про порушення свого права, то 17.10.2007р., коли рішення їй було змінено юридичну адресу земельної ділянки, вона в будь-якому випадку мала можливість отримати інформацію про нібито порушення свого права, отже 3-х річний строк позовної давності сплинув 18.10.2010р. (т.1 а.с.151-153). Також, 09.07.2019р. представник відповідача-адвокат Племениченко Г.В. надав заяву про закриття провадження у справі, в якій вказав що з врахуванням того, що [PERSON] на час звернення до суду із вказаним позовом і на теперішній час не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку (в державному реєстрі речових прав відповідно до положення ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), то спір щодо визнання незаконними дій Держгеокадастру в публічно-правових відносинах при виконання ним владних управлінських функцій підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (т.1 а.с.154-158). Ухвалою суду від 30.10.2019р. провадження у\~цивільній справі\~№504/4620/18\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~головного управління\~Держгеокадастру в Одеській області, про визнання незаконними дій та скасування державної реєстрації земельної ділянки зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю (справа №504/2401/19) (т.1. а.с.185) Надалі, ухвалою від 11.04.2023р. провадження у справі поновлено, оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 20.02.2023р. по справі №504/2401/19 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.06.2021р. залишено без змін. Ухвалою від 31.10.2023р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судові засідання під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] та її представник-адвокат Борщенко В.В., будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, однак адвокат Борщенко В.В. надала заяву-пояснення про проведення судового засідання без їх участі. В судові засідання під час розгляду справи по суті відповідач [PERSON] та його представник-адвокат Племениченко Г.В. не з`явилися, про дату, час та місце проведення якого були сповіщені своєчасно, належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою відповідача, зареєстрованою в установленому законом порядку, однак до суду неодноразово повертаються конверти з відмітками «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою» (зокрема і на судове засідання призначене на 07.03.2024р.), а також в матеріалах справи наявне зворотне поштове повідомлення про отримання 11.01.2024р. судової повістки. В судові засідання під час розгляду справи по суті представники Головного управління Держгеокадастру в Одеській області не з`явилися, про дату, час та місце проведення якого були сповіщені своєчасно, належним чином шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу, про що свідчать довідки про їх доставку. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Крижанівської сільської Ради народних депутатів від 28.10.1997р. №92 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 103 га, розташовану на території [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що підтверджено копією державного акту на право приватної власності ІІ ОД №011952. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №660. (т.1 а.с.8 ,9). Рішенням виконкому Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 17.10.2007р., змінено номер земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №011952, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №660 з [ADDRESS] (т.1 а.с.10). Позивач щорічно здійснювала сплату земельного податку за належну їй земельну ділянку, що підтверджено копіями квитанції (т.1 а.с.11-14). Разом із тим, 23.09.2002р.Крижанівською сільською Радою народних депутатів, на підставі рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Крижанівської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 30.12.1999р. №152-ХХІІІ, [PERSON] , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 10 га, розташовану на території Крижанівської сільської ради [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що підтверджено копією державного акту на право приватної власності на землю (т.1 а.с.15). 08.11.2018р. представник позивача-адвокат Баринов Г.М. отримав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5107019242018, в якому зазначено кадастровий номер земельної ділянки 5122783200:01:002:2440, а власником вказаний [PERSON] . Документ який став підставою для виникнення права рішення органу місцевого самоврядування, рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 30.12.1999р. 152-ХХІІІ; документ, що посвідчує право державний акт від 23.09.2002р. Р1 454546. Дата державної реєстрації земельної ділянки 08.08.2018р., орган який зареєстрував земельну ділянку Відділ у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (т.1 а.с.16). Судом при дослідженні, копії рішення IX сесії XXIII скликання від 30.12.1999 р. про виділення земельних ділянок громадянам та передачу їх у приватну власність встановлено, що питання передачі\~\~земельної ділянки у власність [PERSON] \~\~цим рішенням не вирішувалось, а ні прізвища [PERSON] , а ні земельної ділянки за [ADDRESS] не значиться (т.1 а.с.22). Крижанівська сільська рада у своїй відповіді від 27.11.2018р. за №02-13/1755 на запит адвоката надати засвідчені копії державних актів про право власності на землю та рішень, на підставі яких вони були видані, зазначає, що другі примірники державних актів зберігаються в архіві Лиманського відділу Держгеокадастру в Одеській області, а всі рішення в Лиманському районному архіві. (т.1 а.с.19) У відповіді на адвокатський запит від 28.11.2018 р. за № 29-15-0.220-1423/110-18, Головне управління Держгеокадастру в Одеської області надало копію державного акту на ім`я позивача, та повідомило про те, що другий примірник державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №454546 на ім`я [PERSON] у Відділі відсутній (т.1 а.с.20). З відповіді ГУ Держгеокадастру в Одеській області №29-15-0.3-119/2-19 від 04.01.2019р. вбачається, що у Державному фонді документації із землеустрою, який ведеться Відділом у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, відсутня технічна документація із землеустрою на імя [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 5122783200:01:002:2440, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.91). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.06.2021р. визнано недійсним та скасувано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 10 гектарів, розташовану на території Крижанівської сільської ради [ADDRESS] , серії Р1 454546, виданий 23.09.2002р. на ім`я [PERSON] . Постановою Одеського апеляційного суду від 20.02.2023р. по справі №504/2401/19 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.06.2021р. залишено без змін. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що позивач зверталась до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Рішенням №РВ-5101155352019 від 08.07.2019 р. їй було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що наявний перетин ділянок з ділянкою 5122783200:01:002:2440. Площа співпадає на 97,6895%. Знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили ,не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти\~це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили . Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи ,які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі, встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене, та відповідно до положення частини четвертої\~ст.82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню вищезазначені обставини, встановлені рішенням. Згідно з ч. 1 ст. 16\~Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391\~Цивільного кодексу України\~- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41\~Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до ст.126 ЗК України ( в ред. на час отримання земельної ділянки) таким документом був державний акт. Стаття 79 Земельного кодексу України\~встановлює, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ст.79-1\~Земельного кодексу України\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до \~ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр»,\~Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Пунктом 1 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» (в ред. станом на дату державної реєстрації земельної ділянки) встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Пунктом 9 ст.24 Закону України «Про державний кадастр» (в ред. станом на дату державної реєстрації земельної ділянки) встановлено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» (в ред. станом на дату державної реєстрації земельної ділянки)визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Також згідно частини четвертої ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Кадастровий номер земельної ділянки\~індивідуальна, що не повторюється на всій території України послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом всього часу існування. Згідно із ст.15 Закону України «Про державний земельний кадастр»(далі Закон)\~до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер, місце розташування, опис меж, площа міри ліній периметру, координати поворотних точок меж, дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі тощо. Відповідно до вимог статті 11 Закону відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів в натурі (на місцевості), визначених з точністю у відповідності до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Крім того, згідно до вимог ст.16 Закону кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі і може бути скасований лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі . У відповідності до п.2\~Розділу VII Закону України «Про державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Таким чином, належна позивачу земельна ділянка є сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номеру. Суд враховує, що позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що наявний перетин ділянок з ділянкою 5122783200:01:002:2440 (площа співпадає на 97,6895%, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини), водночас технічна документація із землеустрою на ім`я [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 5122783200:01:002:24440, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в Державному фонді документації із землеустрою, який ведеться відділом у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру - відсутня. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.06.2021р., яке набрало законної сили, визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 10 гектарів, розташовану на території Крижанівської сільської ради [ADDRESS] , серії Р1 454546, виданий 23.09.2002р. на ім`я [PERSON] . Крім того, у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013р. ЗУ «Про державний земельний кадастр», постанову КМУ від 17.10.2012р. №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З 01.01.2013р. органи Держгеокадастру позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою, натомість державна реєстрація спірної земельної ділянки за [PERSON] проведена 08.08.2018р., Відділом у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Відповідно до частини 6\~статті 24\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр» (в ред. станом на дату державної реєстрації земельної ділянки)\~знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Незаконність формування спірної земельної ділянки і відповідно незаконність державної реєстрації є підставою для скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч.13 ст.79-1 ЗК України\~та ч. 10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). За сукупності вищевказаних обставин, суд вважає дії ГУ Держгеокадастру, пов`язані з реєстрацією у Державному земельному кадастрі, відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 5122783200:01:002:2440, за [PERSON] незаконними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відмовляючи в задоволенні заяви представника відповідача-адвоката Племениченко Г.В. про закриття провадження, який вважав, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд виходить з наступного. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є однією з обов`язкових ознак для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень, про що було вище зазначено. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, оскільки спірні правовідносини за обставинами даної справи мають цивільно-правовий характер, їх розгляд належить до компетенції судів загальної юрисдикції. Стосовно заяви представника відповідача-адвоката Племениченко Г.В. про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Так, позивач звернувся до суду із негаторним позовом. Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується,\~оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує саме правопорушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц ). Також, у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 серпня 2023 року у справі № 922/1832/19, зроблено висновок про те, що на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення. Таким чином, підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Згідно ч.ч.1-3\~ст.12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~5,\~6\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути із відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного ст.ст.1, 2, 5, 11, 12, 76-81, 89, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved