Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, пені та судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 5 травня 2020 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 2 032 296 грн., що станом на дату укладення договору еквівалентно 74 750 доларів США за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладання договору, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти до 30 жовтня 2020 року. Проте, свої зобов`язання щодо повернення суми позики відповідач не виконав. У зв`язку з цим позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 2 855 450 грн., пеню в розмірі 10 422 392 грн. 50 коп., а всього 13 277 842 грн. 50 коп. та судові витрати в розмірі 13 420 грн. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче судове засідання на 25 жовтня 2023 року (а.с. 22). Ухвалою суду від 23 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 лютого 2024 року (а.с. 39). До судового засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повторно до судового засідання не з`явився. Тому, суд розгляну справу у його відсутність в порядку заочного позовного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 передбачено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що 5 травня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача грошові в розмірі 2 032 296 грн., що еквівалентно 74 750 доларів США за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладання договору, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти до 30 жовтня 2020 року п. 1 договору (а.с. 6-8). Згідно з п. 2.2 договору позика повертається у строки та порядку, визначеному пунктом 2.6. цього Договору, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошових коштів в рахунок повернення позики. Пунктом 2.4 договору встановлено, що про кожен факт повернення позики або її частини в готівковій формі позикодавець або уповноважена ним особа надає позичальнику власноручно підписану ним розписку про отримання грошових коштів. Відповідно до п. 2.6 договору позика повертається частинами в наступному порядку: а) в строк до 30.05.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) доларам США 00 центів за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.2 цього Договору; б) в строк до 30.06.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) доларам США 00 центів за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.2 цього Договору; в) в строк до 30.07.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) доларам США 00 центів за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.2 цього Договору; г) в строк до 30.08.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) доларам США 00 центів за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.2 цього Договору; д) в строк до 30.09.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) доларам США 00 центів за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.2 цього Договору; е) в строк до 30.10.2020 року поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 66 625 (шістдесят шість тисяч шістсот двадцять п`ять) доларам США 00 центів за курсом, визначеним в порядку, передбаченому пунктом 2.2 цього Договору; У строки, що встановлені договором позики відповідач суму позики позивачу не повернув. Договір позики відповідач не оспорював, не визнавав його недійсним чи удаваним правочином, що має на меті приховати інший правочин. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк (стаття 610 ЦК України). Відповідно до п. 4 договору позики при неналежному виконанні позичальником, зобов`язань, визначених п. 2.6 цього договору, позикодавець має право пред`явити цей договір до стягнення в порядку і строки, передбачені чинним законодавством України. За положеннями ст. 525, 526 ЦЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Також, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 2 ст. 524 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 2 855 450 грн., що станом на 30 серпня 2023 року еквівалентно 74 750 доларів США (з розрахунку 38, 20 грн. за 1 долар США за середнім курсом продажу долара США комерційними банками). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 3 договору, визначено, що при неповерненні чи несвоєчасному повернені суми позики або її частини, у строки, визначені пунктом 2.6. цього Договору, позичальник сплачує позикодавцеві пеню в розмірі 1 (один) процент від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 2), розмір пені на дату подання позову за період з 31.08.2022 року по 30.08.2023 року становить 10 422 392 грн. 50 коп. (2 855 450 грн. х 1% х 365 днів). З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 10 422 392 грн. 50 коп. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 277 842 грн. 50 коп. (2 855 450 грн. + 10 422 392 грн. 50 коп.). У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 13 420 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved