Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Адвокат Сікорська І.С. в інтересах позивача звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який представник умотивувала тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко С.М. вчинено виконавчий напис № 77839 від 01.06.2021, про стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР» заборгованості в загальному розмірі 25201,24 грн. Вказує, що приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] не виплачені в строк грошові кошти ТОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР», якому ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020, якому, в свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1 від 20.05.2016, якому , в свою чергу, ПАТ « Банк Михайлівський» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 за кредитним договором № 200508985 від 19.04.2016; строк платежу за Кредитним договором настав; боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 19.04.2016 по 28.05.2021 та складає 25201,24 грн. Представник позивача вважає, що виконавчий напис № 77839 від 01.06.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки на сьогоднішній день, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 77839 від 01.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості в розмірі 25201,24 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. 01.11.2023 представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» - Сосюра С.Ю. за допомогою системи «Електронний суд» подав клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, в якому просить суд відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, якщо є докази надання правової допомоги адвокатом. 22.02.2024 у судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сікорська І.С. не з`явилися; при цьому представник разом із позовом надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» до судового засідання також не з`явився, по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням наведеного, суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. видано виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №77839, згідно якого, пропонує стягнути з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» (далі - Стягувач), якому ТОВ «ФК «ФАГОР», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1 від 20.05.2016 , якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200508985 від 19.04.2016, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , в загальному розмірі 25201,24 грн., з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису (а.с.11). На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В., 04.08.2022 відкрито виконавче провадження №69568699, з виконання виконавчого напису №77839 виданого 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВАНСАР» заборгованість в розмірі 25201,24 грн. (а.с.12). Крім цього, 17.05.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , які останній отримує у Військовій частині [NUMBER] у розмірі 20% від суми, що належить виплаті божнику до погашення загальної заборгованості в сумі 28557,36 грн. (з урахуванням основної винагороди та витрат на організацію та проведення виконавчих дій) (а.с.10). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з такого: Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Із матеріалів справи судом установлено що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис в порушення вимог встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів безспірності заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тому, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а вищевказаний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви та 536,80 грн. судового збору сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, що в загальному розмірі становить 1610,40 грн. Щодо клопотання представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» - Сосюри С.Ю. про відмову або зменшення витрат на оплату правової допомоги, суд зазначає таке. Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно позовної заяви, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 77839 від 01.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості в розмірі 25201,24 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На підтвердження понесених судових витрат по справі позивачем до матеріалів справи долучено квитанції по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, які, в зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі та відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судом ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача. Будь яких інших належних, допустимих, достовірних доказів понесення позивачем [PERSON] судових витрат, зокремавитрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката (договору про надання правової допомоги, квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу) позивачем до матеріалів справи не долучено та у позові не зазначено. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, тому суд і не вирішує такого питання. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved