Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,15 га, призначену для його будівництва та обслуговування, розташовані за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування вимог вказувала, що нотаріальному оформленні цієї спадщини заважає наявність інших спадкоємців, а також відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на майно, які були втрачені. Посилаючись не те, що є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка і прийняла спадщину, а наявними довідками та копіями документів підтверджується, що будинок та ділянка належали померлому, а інші спадкоємці не бажають оформлювати спадщину, тому просила через суд оформити в порядку спадкування право власності на будинок та ділянку особисто за нею. В судове засіданні сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі і задовольнити позов; відповідачі також надали суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, вказавши в заяві, що визнає позов і не заперечує проти його задоволення, підтвердивши, що бажають, щоб спадщина була оформлена за позивачкою. Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін в підготовчому судовому засіданні згідно положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на наступне нерухоме майно у виді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та земельної ділянки, виділеної для його будівництва та обслуговування, розташовані за цією ж адресою. Часом відкриття спадщини є день її смерті. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК Української РСР 1963 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.\~525\~та ст.\~526\~ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місце знаходження майна або його основної частини. \~ \~ \~ \~Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 02 червня 2023 року на час смерті [PERSON] з нею були зареєстровані: дружина [PERSON] (позивачка), син [PERSON] та дочка [PERSON] - відповідачі. місцем відкриття спадщини. В той же час, на звернення позивачки до нотаріуса (через свого представника) за оформленням спадщини вона отримала письмове роз`яснення від 20 вересня 2023 року Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, відповідно до якого перепоною в оформленні вказаних об`єктів спадщини є наявність інших спадкоємців відповідачів, а також відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість. За пунктами 1.2, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує обставини стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, а у разі якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього: у випадку відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту прийняття спадщини. Такі ж положення виписані і в нині діючому ЦК України 2003 року, зокрема: стаття 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; частина 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Будинок належав спадкодавцю відповідно до договору купівлі-продажу від 26 серпня 1985 року, за яким право власності на нього ним було належним чином зареєстроване в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26 вересня 1985 року за № 50, що підтверджується довідкою цього підприємства від 16 жовтня 2023 року. Земельна ж ділянка, площею 0,15 га, виділена для його будівництва та обслуговування, належала померлому відповідно до державного акту серії І-МК №035320, виданого 07 березня 1996 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області. В той же час, оригінали державного акту та договору купівлі-продажу будинку були втрачені, проте це не скасовує належність спадкодавцю [PERSON] вказаної нерухомості. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок та земельна ділянка належали [PERSON] і після його смерті порядку спадкування повинні відійти спадкоємцям, тобто позивачці, з врахуванням визнання відповідачами позову. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved