Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2023 року адвокат Вовк Михайло Вадимович в інтересах позивача [PERSON] звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», третя особа:\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Лисенко Юрій\~Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що 03 листопада 2021 року приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Лисенко Юрієм\~Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 67363036 з примусового виконання виконавчого напису № 15157 від 01 червня 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~«Кредит \~Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 2483825 від 30 грудня 2020 року за період з 27 травня 2021 року по 01 червня 2021 року у загальному розмірі 13050,07 гривень. \~ \~ \~ \~Виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, виходячи з того, що нотаріус не дотримався умов, за якими виконавчий напис може бути вчинений, зокрема, ним не перевірено безспірність суми заборгованості, що підлягає стягненню, не перевірений факт надсилання та отримання боржником повідомлення про наявність суми кредиту. Більш того, кредитний договір, на підставі якого приватним нотаріусом був вчинений спірний виконавчий напис, не є нотаріально посвідченим договором, що є порушенням встановленого порядку вчинення виконавчих написів. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною 01 червня 2021 року, зареєстрованого у реєстрі за № 15157 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~«Кредит \~Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 2483825 від 30 грудня 2020 року у загальному розмірі 13050,07 гривень. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувані докази по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року повернуто заявнику заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі. 02 січня 2024 року до суду від представника відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~«Кредит \~Капітал» надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, обґрунтоване тим, що заявлений стороною позивача розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та таким, що не відповідає критерію розумності. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08 січня 2024 року задоволено заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. \~ \~ \~ \~09 січня 2024 року представник позивача адвокат Вовк Михайло Вадимович направив до суду клопотання про стягнення судових витрат з відповідача. \~ \~ \~ \~18 січня 2024 року на адресу суду надійшов лист з Київського державного нотаріального архіву за вих. № 81/01-21 від 09.01.2024 року зі змісту якого вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не передавала документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання. \~ \~ \~ \~19 січня 2024 року представником відповідача на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів подана відповідь на вимогу суду та надано копії: Договору про споживчий кредит № 2483825 від 30.12.2020 з Додатком № 1, Виписки з особового рахунка, Заяви на вчинення виконавчого напису. \~ \~ \~ \~Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, будучи повідомленим про наявність даного позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, своїм правом на подання пояснень третьої особи на позов не скористався. Сторони не висловили заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. \~ \~ \~ \~Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що 01 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна видала на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15157, за яким звернено стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги № 69-МЛ від 27 травня 2021 року за Кредитним договором № 2483825 від 30 грудня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] , за період з 27.05.2021 року по 01.06.2021 року суму заборгованості у розмірі 12120,13 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 3668,00 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7292,13 гривень; простроченої заборгованості за комісією 1160,00 гривень; плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму заборгованості 13050,07 гривень. (а. с. 14) Суд також встановив, що на підставі виконавчого напису № 15157, виданого 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Лисенко Юрієм\~Олександровичем постановою від 03.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67363036 про примусове виконання виконавчого напису. (а. с. 15) Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого "Переліку документів" кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Також суд зазначає, що на підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі N 916/3006/17. Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Зважаючи на викладене обґрунтування, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал». Таким чином, встановивши факт порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною процедури вчинення виконавчого напису від 01 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі № 15157, за яким з [PERSON] за Кредитним договором № 2483825 від 30 грудня 2020 року на користь відповідача було звернуто стягнення на заборгованість у загальній сумі 13050,07 гривень, то вказане є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно із переліченим вмотивуванням заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною від 01 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі № 15157. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Як вбачається з наданих представником позивача документів, 23\~листопада 2023\~року між\~позивачем [PERSON] \~ та\~адвокатом Вовк\~Михайлом Вадимовичем\~укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 23/11/2023-В-К.К на підставі якого виданий ордер про надання правничої (правової допомоги) серії АЕ № 1239414, складений Акт приймання - передачі правничої допомоги відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги № 23/11/2023-В-К.К від 23 листопада 2023 року у розмірі 5000,00 гривень з детальним описом наданих послуг, видана розрахункова квитанція серії АВ-ТБ № 023060 від 23.11.2023 р. за якою [PERSON] сплатив [PERSON] за надані/отримані послуги адвоката у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень на підставі Договору № 23/11/2023-В-К.К від 23.11.2023 р. (а. с. 24-26) Враховуючи практику Верховного суду у справі № 910/15944/17, визначено, що При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу у частковому розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 858,88 гривень, що підтверджується квитанцією ID: 6779-5851-1397-3094 від 05.12.2023, за подання заяви про забезпечення позову 536,80 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату № 4164-5329-9311-4060 від 19.12.2023, що разом становить 1395,68 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved