Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

1.Позиція позивача. У лютому 2024 року позивач Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до [PERSON] , третя особа: Батьки-вихователі [PERSON] , [PERSON] «про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів». Згідно до змісту позовних вимог позивач просить: -позбавити гр. [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; -передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради.; -стягнути з гр. [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним 18 річного віку на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким дитина буде передана на виховання. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу, згідно зі ст. 430 ЦПК України; -у разі позитивного вирішення питання, рішення про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , після набрання ним законної сили, надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); -всі судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив наступне, що гр. [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Матір малолітньої дитини гр. [PERSON] відповідно до вироку Заводського районного суду міста Дніпордзержинська Дніпропетровської області від 21.06.2018 року за скоєння злочину було засуджено до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Розпорядженням адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 12.04.2019 №42-р «Про встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітньому [PERSON] та влаштування його до комунального закладу «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне утримання» дитині надано статус дитин, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до зазначеного закладу на виховання. Рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 30.10.2020 року № 647 «Про утворення прийомної сім`ї подружжя [PERSON] та [PERSON] , влаштування на виховання і спільне проживання малолітньої дитини» малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , влаштовано до прийомної сім`ї подружжя [PERSON] та [PERSON] та відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 30.12.2020 року № 788 «Про утворення дитячого будинку сімейного типу на власній житловій площі прийомної сім`ї подружжя [PERSON] і [PERSON] та влаштування на виховання і спільне проживання дітей» малолітню дитину переведено до дитячого будинку сімейного типу, де вона перебуває по теперішній час. У зв`язку з розірванням шлюбу [PERSON] та [PERSON] та подальшим обруженням з [PERSON] з лютого 2023 року згідно рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 22.02.2023 року № 79 дитячий будинок сімейного типу [PERSON] вважається як дитячий будинок сімейного типу подружжя [PERSON] та [PERSON] . У червні 2023 року [PERSON] повернулась з місць позбавлення волі та звернулась до служби у усправах дітей Кам`янської міської ради із заявою від 29.06.2023 року про повернення їй на виховання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За весь час після повернення гр.. [PERSON] з місць позбавлення волі, вона не надала до служби у справах дітей Кам`янської міської ради довідку про наявність у неї заробітку чи іншого доходу, не забезпечила умов для виховання та проживання дитини за місцем реєстрації, у зв`язку з чим служба не мала можливості обстежити житлово-побутові умови для проживання дитини, скласти відповідний акт та звернутись до фахівця із соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Кам`янської міської ради щодо забезпечення проведення оцінки її потреб з метою встановлення спроможності матері виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Відповідно до заяви батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу від 09.10.2023 року з`ясовано, що [PERSON] зустрічалась з дитиною декілька разів, особливої зацікавленості під час спілкування до неї не проявляла. Дитина після зустрічі з мамою поводила себе не спокійно, спостерігались розлади у поведінці. У серпні під час останньої зустрічі з матері з дитиною, батьками-вихователями їй було повідомлено, що дитині встановлено інвалідність внаслідок виявлення вад здоров`я під час його медичного обстеження, тому [PERSON] потребує до себе багато уваги. Після отримання цієї інформації гр.. [PERSON] не виходила на зв`язок з родиною до січня 2024 року. Це було останнє спілкування батьків-вихователів подружжя [PERSON] та [PERSON] та спеціалістів служби з матір`ю дитини, під час якого вона повідомила, що має намір поїхати за кордон працювати. Спеціалістами служби неодноразово проводились бесіди в телефонному режимі з гр.. [PERSON] щодо офіційного працевлаштування та забезпечення дитини умовами проживання для виконання нею своїх батьківських обов`язків відносно сина. Але мати постійно скаржилась, що не має можливості працевлаштуватись із-за наявності судимості та не може створити відповідних умов для проживання дитини. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] , під час під підготовчого судового засідання зазначила, що не заперечує проти позовних вимог, з позовом ознайомлена, розуміє наслідки позбавлення її батьківських прав, просить розглянути справу за її відсутності, винети рішення по справі. 3.Позиція третьої особи. Третя особа, батьки-вихователі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що позов підтримують в повному обсязі, просять розгляд спраив проводити без їх участі, винести рішення. 4.Процесуальні питання, заяви і клопотання. 14 лютого 2024 року представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради подали позовну заяву до [PERSON] , третя особа: Батьки-вихователі [PERSON] , [PERSON] «про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів» (а.с. 1-4). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2024 року цивільну справу № 208/1032/24 передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 27). 15 лютого 2024 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження у цивільній справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 29-30). 12 березня 2024 року представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради - Галушка Є.Ю. подала до суду заяву, у якій зазначила, що підтримує повністю позовні вимоги, провести розгляд спарви без їх участі, прийняти рішення (а.с. 41). 12 березня 2024 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, зазначила, що не заперечує проти позовних вимог, з позовом ознайомлена, розуміє наслідки позбавлення її батьківських прав, просить розглянути справу за її відсутності, винети рішення по справі (а.с. 43). 12 березня 2024 року [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, у яких вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять розгляд спраив проводити без їх участі, винести рішення (а.с. 45, 48). 5. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 242, у графі «батько» зазначено - « [PERSON] », у графі «мати» зазначено - « [PERSON] » (а.с. 5). Згідно до Витяга з Державного реєстру актів цивільног стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька встановлено, що дані відомості внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Вироком Заводського районного суму міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року [PERSON] визнана винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено [PERSON] покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі (а.с. 9-11). Згідно до розпорядження адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради № 42-р від 12.04.2019 року «Про встановлення статусу дитини, позбавлення батьківського піклування, малолітньому [PERSON] та влаштування його до комунального закладу «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетовської обласної ради» на повне державне утримання» встановлено статус диин, позбавленої батьківського піклування, малолітньому [PERSON] , [INFO] , та влаштовано до комунального закладу «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетовської обласної ради» (а.с. 12). Згідно Рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 30.10.2020 року № 647 «Про утворення прийомної сім`ї подружжя [PERSON] та [PERSON] , влаштування на виховання і спільне проживання малолітньої дитини» вирішено утворити прийомну сім`ю подружжя [PERSON] та [PERSON] та улаштувати на виховання і спільне проживання дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Згідно Рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 30.10.2020 року № 788 «Про утворення дитячого будинку сімейного типу на власній житловій площі прийомної сім`ї подружжя [PERSON] та [PERSON] та влаштування на виховання і спільне проживання дітей» вирішено утворити дитячий будинок сімейного типу на власній житловій площі прийомної сім`ї подружжя [PERSON] та [PERSON] , переведено з прийомної сім`ї подружжя [PERSON] та [PERSON] до дитячого будинку сімейного типу прийомну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно Рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 24.11.2021 року № 919 «Про внесення змін до складу дитячого будинку сімейного типу подружжя [PERSON] та [PERSON] » вирішено, зняти повноваження матері-вихователя дитячого будинку сімейного ипу з [PERSON] , [INFO] , та виключити її зі складу дитячого будинку сімейнго типу (а.с. 15). Згідно Рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 22.02.2023 року № 79 «Про внесення змін до складу дитячого будинку сімейного типу [PERSON] » включено до складу дитячого будинку сімейного типу [PERSON] матір-вихователя гр.. [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно до довідки про звільнення серії ДНП № 11391 [PERSON] , [INFO] , звільнена по відбуттю строку покарання 23.06.2023 року (а.с. 17). 29 червня 2023 року [PERSON] подала заяву до Служби у справах дітей Кам`янської міської ради щодо бажання повернути свою дитину (а.с. 18). Згідно до висновку Служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 21.09.2023 року № 02-04/2374вих служба вважає неможливим передачу малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] для подальшого виховання матері дитини гр.. [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-21). 09 жовтня 2023 року батьками-вихователями [PERSON] та [PERSON] подано до Служби у справах дітей Кам`янської міської ради заяву, згідно до змісту якої зазначено, що мати [PERSON] виявила бажання зустрітись з дитиною. Два рази зустрілась з дитиною, після чого дитина поводила себе неспокійно, були розлади у поведінці (а.с. 22). Згідно до довідки № 001270316 про склад сім`ї від 23.01.2024 року, за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 23). Згідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих-20/130 від 02.02.2024 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є доцільни (а.с. 24-26). 6. Правові норми законодавства застосовані судом та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. (стаття 153, частини перша-третя статті 157 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд враховує те, що подані позивачем документи, що підтверджують те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та матеріально її не забезпечує. Судом прийнято до уваги висновок виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих-20/130 від 02.02.2024 року, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та заяву батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] щодо неспокійного стану дитини після зустрічі з [PERSON] . Приймаючи до уваги наведені обставини, невиконання відповідачем батьківських обов`язків, та згоду відповідача з позовними вимогами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що в разі ухвалення судом рішення про позбавлення батьківських прав суд зобов`язаний вирішити питання про стягнення аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку(доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законодавством, щомісячно, починаючи з 14.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання. Окрім того, підлягають також задоволенню позовні вимоги щодо передачі малолітнього [PERSON] , [INFO] представникам органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради для подальшого влаштування та встановлення опіки, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. №866 питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей. Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей ; конфіденційності інформації про дитину. Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. Відповідно до п. 35 вказаного положення після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 60 копійок.

Outcome: approved