Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

27 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу\~обмежувального припису\~на строк\~шість місяців\~щодо[PERSON] , яким прохає заборонити останньому наближатися ближче, ніж 100 метрів до місця її проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , а також заборонити йому вести листування та телефонні переговори із заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею (а.с.1-3). Заяву мотивує\~тим,\~що вона\~тривалий час\~потерпає від\~домашнього насильства\~з боку\~її колишнього\~чоловіка[PERSON] ,\~а саме\~щодо неї\~застосовується психологічне\~насильство,\~погрози фізичного\~знищення,\~залякування,\~приниження,\~образи нецензурними\~словами.[PERSON] постійно вчиняє сварки, чим завдається шкода психічному та фізичному здоров`ю заявниці, у зв`язку з чим остання неодноразово зверталася із відповідними повідомленнями до правоохоронного органу. Внаслідок таких звернень, постановами Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2022 року, 12 червня 2023 та 22 січня 2024 року [PERSON] за вчинення\~адміністративних правопорушень,\~передбачених ч.1\~ст.173-2\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення (далі\~ КУпАП)\~та ч.2\~ст.173-2\~КУпАП,було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп., 340 грн. 00 коп. та 340 грн. 00 коп. відповідно, на користь держави. На переконання заявника, вищевказане свідчить про систематичність вчинення [PERSON] насильства відносно неї. Зважаючи на це, [PERSON] переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, а тому заявник вимушена була звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою Самбірського районного суду Львівської області від 28 лютого 2024 року заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків (а.с.17). Ухвалою Самбірського районного суду Львівської області від 06 березня 2024 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку окремого провадження на 08 березня 2024 року із викликом сторін (а.с.27). Заявник [PERSON] та його представник адвокат Куцалаба Г.В. були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином (а.с.30,30 зворотна сторона), в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Разом з тим, заявник та її представник, кожна окремо, письмово повідомили судові про те, що [PERSON] підтримує доводи поданої заяви та прохали розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, заяву прохали задовольнити (а.с.31,32). Заінтересована особа [PERSON] був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, а саме через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.29), що узгоджується із положеннями ч.11 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також положень стст.211,223 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши позицію заявника та її представника, викладену кожною з них окремо письмово у поданих до суду заявах, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, [PERSON] та [PERSON] з 2001\~ року\~по 2021\~рік перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~який розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, одна з яких є неповнолітньою (а.с.24,25-26). З постанови\~Самбірського міськрайонного\~суду Львівської\~області від\~04\~листопада 2022\~року у\~справі №452/3198/22\~встановлено,\~що 12\~вересня 2022\~року[PERSON] , перебуваючи на подвір`ї житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ,\~вчинив домашнє\~насильство відносно\~колишньої дружини[PERSON] , а саме ображав її нецензурними та образливими словами, вчинив відносно неї дії психологічного та фізичного характеру. [PERSON] було визнано\~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.173-2\~КУпАП,\~та накладено\~на нього\~адміністративне стягненняу виді штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп., на користь держави (а.с.7). Крім того,\~з постанови\~Самбірського міськрайонного\~суду Львівської\~області від\~12\~червня 2023\~року у\~справі №452/2415/23\~встановлено,\~що 17\~квітня \~2023\~року[PERSON] , перебуваючи на подвір`ї житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ,\~вчинив домашнє\~насильство відносно\~колишньої дружини[PERSON] , а саме ображав її нецензурними словами. [PERSON] було визнано\~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ч.2\~ст.173-2\~КУпАП,\~та накладено\~на нього\~адміністративне стягненняу виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп., на користь держави (а.с.8-9). Також, з постанови\~Самбірського міськрайонного\~суду Львівської\~області від\~22\~січня 2024\~року у\~справі №452/211/24\~встановлено,\~що 01\~січня 2024\~року[PERSON] , перебуваючи на подвір`ї житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ,\~вчинив домашнє\~насильство відносно\~колишньої дружини[PERSON] , а саме ображав її нецензурними словами. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено на\~нього адміністративне\~стягненняу виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп., на користь держави (а.с.10). Відповідно до\~ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України\~регламентовано, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано\~Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» (далі Закон). Згідно з ч.1 ст.1 Закону,\~домашнє насильство - це\~\~діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не\~\~перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи\~\~безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.24 Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ч.1 ст.1 Закону). Згідно з частинами третьою та четвертою\~статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1\~ст.1 Закону\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Отже, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають\~встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і\~\~на\~\~які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на\~\~всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1\~ст.89 ЦПК України). Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом або\~Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців згідно із чч.1,2\~ст.350-6 ЦПК України. З правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі №756/3859/19 від 05 вересня 2019 року, вбачається, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що [PERSON] є особою, яка постраждала від психологічного домашнього насильства та потребує захисту в порядку, передбаченому\~Законом, оскільки ігнорування заінтересованою особою застосованих працівниками поліції та судом до нього заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявниці, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником до заявниці психологічного насильства. Разом з тим, враховуючи характер вчинених [PERSON] дій, з огляду на\~\~обставини цієї справи, суд вважає, що пропорційним, ефективним та достатнім способом захисту заявниці є необхідність видачі обмежувального припису стосовно нього на строк три місяці. При цьому, суд зазначає, що заборона\~перебування в місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] та наближення на відстань ближче, ніж 100 метрів до місця проживання заявниці,\~є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Крім того, як встановлено судом, [PERSON] зареєстрований в іншому помешканні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , де має можливість проживати. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] в частині заборони вести листування та телефонні переговори із заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею з огляду на те, що з наданих заявницею доказів не вбачається, що [PERSON] вів листування, телефонні переговори з погрозами, образами щодо неї особисто чи через третіх осіб. Відповідно до п.10 ч.1\~ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду у справах про видачу або продовження обмежувального припису. Згідно із ч.3\~ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial