Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14 квітня 2018 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з ним. Шлюб між ним та відповідачкою фактично припинений з 16 лютого 2023 року, але поки що проживають за зазначеною вище адресою. Зазначив, що 16.03.2023 року ним подано позовну заяву про розірвання шлюбу і буде подавати позовну заяву про визначення місця проживання дитини з ним. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень він один зможе забезпечити, в тому числі і моральний спокій малолітньої дитини. Позивач є дуже зацікавленим у цьому, адже це є фундаментом для всього майбутнього життя дитини. Також зазначив, що істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, немає. Оскільки відповідач є цілком працездатною та такою, що немає на утриманні ні інших неповнолітніх дітей (неповнолітній син проживає з батьком в місті Кам`янень - Подільському), а ні непрацездатних батьків, які б перебували на її утриманні. Відсутність даних обставин дає можливість відповідачу в повній мірі виконувати покладені на неї законодавством зобов`язання, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягненню дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви, а саме, з 21 березня 2023 року. Ухвалою судді від 13 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 27 квітня 2023 року відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) подано до суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому [PERSON] категорично заперечує проти позовних вимог заявлених [PERSON] . Зазначила, що донька проживає спільно з нею у її квартирі, та перебуває на її утриманні, натомість [PERSON] фактично самоусунувся від забезпечення дитини та жодним чином не приймає участі у її житті. Зауважила, що [PERSON] інших осіб на утриманні не має, він працездатний та на сьогодні працює, стан здоров`я на його переконання дозволяє йому працювати, перебуває на довічному забезпеченні держави, а тому вважає що він може та має сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), тож просить стягнути з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON] у зазначеному розмірі. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року прийнято до спільного розгляду з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 29 червня 2023 року позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, оскільки вони є безпідставними, не підтвердженими належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, не підлягають задоволенню, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] . 12 грудня 2023 року на підставі ч.4 ст. 193 ЦПК України судом поставлено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, після чого проведено підготовче судове засідання та постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвокат Боднар Б.Є. всудовому засіданні підтримала позовні вимоги первісного позову у повному обсязі, просила суд задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Просила суд врахувати, що хоч [PERSON] отримує велику заробітну плату, певна частина заробітної плати перераховується на потреби ЗСУ. Крім того, надала суду письмові пояснення, в яких остання зазначила, що 27 квітня 2023 року між сторонами у розірвано шлюб. Малолітня [PERSON] \~зареєстрована разом\~з батьком\~у будинку\~ [ADDRESS] ,\~там де\~і проживала\~на постійній\~основі до\~18\~квітня 2023\~року (до\~моменту коли\~відповідачка самовільно\~змінила місце\~проживання житини\~без погодження\~з батьком).\~Зазначений будинок\~набутий позивачем\~до укладення\~шлюбу з\~відповідачем та\~є його\~особистою приватною\~власністю,\~повністю обладнаний\~до проживання\~дитини,\~має всі\~забезпечені належні\~умови.\~Наразі між\~позивачем та\~відповідачем наявний\~спір щодо\~визначення місця\~проживання малолітньої\~доньки [PERSON] . Разом з тим, будь яких доказів витрат в озвученій бажаній сумі на малолітню чотирьохрічну дитину, що хоч орієнтовно становили б запитувані стороною 40\~000,00 гривень для сплати зі сторони батька щомісячно сторона на надає. Таким чином, сторона відповідачки за первісним позовом фактично повністю перекладає обов`язок обох батьків по утриманню дитини на сторону позивача за первісним позовом. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвокат Росинець О.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов. Зауважив, що до 16 квітня 2023 року малолітня спільна донька проживала за місцем реєстрації разом із обома батьками. Оскільки з 16 квітня 2023 року малолітня спільна донька проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . окрім того, зауважив, що з моменту переїзду дитина не відвідує дитячий садочок, квитанції про сплату якого долучає сторона позивача за первісним позовом. Речі зазначені у долучених квитанціях матері дитини не передавались, тому не може стверджувати, що вони були придбані для дитини. Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами 14 квітня 2018 року було укладено шлюб, який зареєстровано районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №61. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07 листопада 2019 року серії [NUMBER] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спорту: Служба у справах дітей Вишгородської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Крім того, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спорту: Служба у справах дітей Вишгородської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлено графік спілкування малолітньої - [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за його зареєстрованим місцем проживання, кожної першої та третьої суботи з 10:00 до 18:00 кожної першої та третьої неділі. Зобов`язано матір дитини [PERSON] передавати малолітню [PERSON] , [INFO] , за місцем її фактичного проживання, у зазначені вище часи та дні батькові [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 19.04.2023 року за адресою: [ADDRESS] в належних умовах проживають [PERSON] та її донька [PERSON] . На момент обстеження вихованням дитини займається мати [PERSON] , поведінка якої спокійна, врівноважена. [PERSON] є фізичною особою підприємцем та відповідно до долучених до первісної позовної заяви витягів має у власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , 21/100 частку торговельно-ресторанного комплексу та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з довідки № 8-д від 03.03.2023 року виданої Дитячим центром «Ранчо ЕІ`Дитячо» [PERSON] , що він дійсно вчасно проводить оплату за денний догляд та навчання [PERSON] до 05 числа кожного місяця. Крім того, як вбачається з довідки № 9-д від 20.04.2023 року виданої Дитячим центром «Ранчо ЕІ`Дитячо» [PERSON] , що вона інколи приносила кошти в рахунок оплати за денний догляд та навчання [PERSON] в період з вересня 2021 року до лютого 2022 року. Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на\~Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з\~Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, декларує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.\~Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. У\~статті 7 СК України\~визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині третій\~статті 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Сторони зобов`язані довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Нормами ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не надав суду жодного доказу, що донька з 27 березня 2023 року знаходиться на його утриманні, а посилання на те, що він приймає участь у вихованні та лікуванні дитини, періодично купляє їй речі, та те, що дитина зареєстрована за його місцем проживання не є підставою для стягнення аліментів на його користь. Натомість в судовому засіданні було встановлено, що малолітня дитина з середини квітня 2023 року проживає разом із відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. На позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), як на батька покладено однаковий з матір`ю обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку досягнуто не було, тож суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Підстав для задоволення первісного позову судом не встановлено. Визнаючи розмір аліментних зобов`язань, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи потребу відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у фінансовій допомозі з боку батька дитини, та у відповідності до ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне положення батька, який не має на утриманні інших осіб, працює та має стабільний та високий дохід, що не оспорювалось сторонами у справі,\~а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до переконання, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Це відповідатиме, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. При цьому суд зауважує, що можливість батьків забезпечити високий рівень життя для своєї дитини, не є підставою для зниження такого рівня та стягнення з одного з батьків аліментів у розмірі меншому ніж 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), тоді як за відсутності доказів протилежного, судом встановлено, що він може сплачувати аліменти у такому розмірі. За встановлених обставин, суд вважає необхідним задовольнити зустрічний позов та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 27 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно із п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог\~ст. 273 ЦПК України,\~\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі визначення судом місця проживання дитини разом із батьком, останній не позбавлений права звернення до суду із позовом про звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів з матері дитини, у разі якщо дитина буде перебувати на утриманні батька. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує стягнути з позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved