Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 30.09.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №422. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30.09.2006 року серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними характерами, втратою почуття поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинені. Позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе. Спору між подружжям про визначення місця проживання та утримання дитини не має. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу, в порядку спрощеного позовного провадження, окрім іншого, з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.02.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 30.09.2006 року, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №422. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем, а також матеріали справи не містять даних про існування спору про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, тобто дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Причиною розірвання шлюбу послужило відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливе. Спору про поділ майна немає. Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України. Частиною першою ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Зі змісту статтіст.\~110\~СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинені з причин відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, примирення не можливе, майновий спір на теперішній час відсутній, позов підлягає задоволенню. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дощлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 4 ст.\~294\~ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище " [PERSON] ", а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.

Outcome: approved