Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

04 березня 2024 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з вимогою про видачу обмежувального припису [PERSON] строком на шість місяців, посилаючись на те, що проживає однією сім`єю зі своїм сином [PERSON] . Проте, останнім часом син заявниці за місцем спільного проживання систематично, в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство, а саме: діяння психологічного, фізичного, економічного насильства, що виражається у психологічному насильстві (словесні образи, нецензурна лайка, приниження, погрози фізичної розправи, залякування, контроль у пересуванні); фізичному насильстві (ляпаси, стусани, штовхання, шарпання за волосся, нанесення побоїв, кидання різноманітних предметів в сторону заявниці). На неодноразові зауваження та прохання заявниці [PERSON] не реагує або починає вчиняти насильницькі діяння. Протягом останнього року, [PERSON] неодноразово зверталась до Національної поліції в Хмельницькій області у зв`язку з чим стосовно [PERSON] неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення, а також видавались термінові заборонні приписи. Однак, останній, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 06.06.2023 о 18:20 год. та 13.06.2023 близько 22:00 год., приходив до місця проживання [PERSON] , де спілкувався з нею, вчинив сварку та висловлювався нецензурною лайкою. У зв`язку з вищезазначеним, 19.07.2023 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України. На даний час заявниця, турбуючись за своє життя, вимушена уникати спілкування з ним. З огляду на дані обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить [PERSON] відносно [PERSON] , а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, заявниця вважає, що як жертва насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та просить видати обмежувальний припис [PERSON] . Ухвалою суду від 06.03.2024 року справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявниця [PERSON] вимоги поданої заяви підтримала, просила її задоволити. Заінтересована особа [PERSON] вимоги поданої заяви визнав частково, а саме підтримав видачу обмежувального припису строком на три місяці замість шести. Заслухавши учасників, дослідивши обставини справи у їх сукупності суд прийшов до висновку, що подана заява підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за однією адресою, а саме у [ADDRESS] , що підтверджується паспортними даними останніх із відміткою про реєстрації місця проживання. Як вбачається із даних проколів про адміністративне правопорушення від 30.04.2023 серія ГП №306818; від 14.05.2023 серія ГП №111873; від 16.05.2023 серія ВАБ №958931; від 06.06.2023 серія ВАБ №960977; від 06.06.2023 серія ВАБ №958950; від 29.08.2023 серія ВАБ №964018; від 27.02.2024 серія ГП №293679 та виданих термінових заборонних приписів від 20.04.2023 серія АА №126594; від 14.05.2023 серія АА №024925; від 16.05.2023 серія АА №126665; від 27.02.2024 серія АА №159188; від 29.02.2024 серія АА №024645, [PERSON] систематично вчиняє насильницькі дії психологічного, фізичного та економічного характеру по відношенню до [PERSON] . Вказане підтверджується постановами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.05.2023 року по справі № 686/11432/23, від 30.05.2023 року по справі № 686/12731/23, від 29.05.2023 року по справі № 686/12547/23, якими [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2023 року по справі № 686/18570/23 [PERSON] за умисне невиконання обмежувальних приписів визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 5, 6, 14 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до частини третьої\~статті 26 Закону N 2229-VIII\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону N 2229-VIII\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення\~Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях". Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному\~Законом N 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Відповідно до частин четвертої\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. При дослідженні матеріалів справи, судом з`ясовано, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за\~статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто за вчинення домашнього насильства відносно заявниці. При встановленні\~\~обмежувального\~\~припису\~\~суд має\~\~оцінити фактори\~\~ризику, небезпеки домашнього насильства, пропорційність\~\~втручання в права\~\~і свободи\~\~людини. У зв`язку із цим, слід зазначити, що заявницею перед судом належними та допустимими доказами обґрунтовано необхідність видачі обмежувального припису [PERSON] , як дію превентивного характеру, що убезпечить заявницю від подальшого негативного психологічного та фізичного впливу з боку [PERSON] . Разом з тим, суд не вбачає необхідності у задоволенні вимоги [PERSON] щодо заборони - [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею з огляду на неналежну конкретизованість вказаної вимоги та відсутність законодавчого механізму її реалізації у подібному форматі. Враховуючи викладене,\~заява про видачу обмежувального припису\~є обґрунтованою та такою,\~що підлягає частковому\~задоволенню, зважаючи на\~\~характер\~домашнього\~\~насилля та\~ризики, небезпеку\~для\~\~життя і\~здоров`я заявниці. Таким чином, суд вважає\~за\~доцільне\~застосувати\~щодо [PERSON] \~обмежувальний припис на строк шість місяців у виді заборони останньому перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 650-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial