Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, який зареєстрований 19 лютого 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №220. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.02.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , які проживають і будуть проживати з нею. З липня 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У них відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, часу для примирення не потребує. Від відповідача надійшла до суду заява про визнання позовних вимог і розгляд справи за його відсутності, часу для примирення не потребує. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 лютого 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №220. Під час державної реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 20.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції). Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Будянською селищною радою Харківського району Харківської області 23.11.2005 року) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09.11.2011 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області). За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають, тобто сім`я існує формально і фактично розпалась, що суперечить інтересам сторін. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved