Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

22 грудня 2023 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.09.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 16.09.2016 року серії [NUMBER] , актовий запис № 281. Від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально. Утворивши родину, не змогли її зберегти. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Втрачено почуття любові, взаємоповаги один до одного. Між ними часто виникали безпідставні сварки, непорозуміння, постійні розбіжності в усьому, через які склалися неприязні відносини. Більше 3-х років кожен з них живе своїм життям та піклується своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. За таких обставин подальше збереження шлюбу неможливе, тому вона звернулась до суду з даним позовом. 15.01.2024 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 16.09.2016 року між позивачкою та відповідачем, було зареєстровано шлюб Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб від 16.09.2016 року серії [NUMBER] , актовий запис № 281. Від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально. Утворивши родину, не змогли її зберегти. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Втрачено почуття любові, взаємоповаги один до одного. Між ними часто виникали безпідставні сварки, непорозуміння, постійні розбіжності в усьому, через які склалися неприязні відносини. Більше 3-х років кожен з них живе своїм життям та піклується своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. За таких обставин подальше збереження шлюбу неможливе, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям, вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. А тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність заяви позивачки судові витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved