Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на частку квартири [ADDRESS] . Право власності на частку квартири належало померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1997 року. Вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала разом з нею у вказаній квартирі. Заяву про відмови від спадщини вона не подавала. Отже, у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після померлої [PERSON] 21 лютого 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Апостолівського міського нотаріального округу Штефан В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17.11.2021 року у відомостях про дитину зазначено [PERSON] , [INFO] , а відомості про матір - [PERSON] , 1922 року народження. Тобто, не співпадають прізвище, по-батькові та рік народження спадкодавця у свідоцтві про смерть з відомостями про матір дитини, що зазначені в актовому записі про народження. Крім того, прізвище спадкоємиці в дівоцтві (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 17.11.2021 року) « [PERSON] », а в актовому записі про народження « [PERSON] ». Підставою для відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину став факт не доведення відповідними документами родинних відносин між нею та померлою [PERSON] , а саме: у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, у розділі відомості про дитину, її прізвище вказане як « [PERSON] , в той час як у її Свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане Демидівським районним бюро ЗАГС Ровенської області 13.05.1947 року, її прізвище вказане як [PERSON] . У тому ж самому у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, у розділі відомості про матір, прізвище її матері вказане як « [PERSON] , а дата народження - «1922 р.», в той час як у Свідоцтві про смерть Серія [NUMBER] , виданим 22.06.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, прізвище її матері вказане як [PERSON] , у віці 86 років, відповідно дата її народження становить 1921 рік, як відповідно до свідоцтва про народження її народження [NUMBER] , яке видане тим же Демидівським районним бюро ЗАГС Ровенської області 02.01.1952 року. Таким чином, помилка в написанні її дошлюбного (дівочого) прізвища, а також помилка в написанні прізвища її матері і дати її народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян (що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00120072796 від 21.08.2014), позбавляє її можливості підтвердити наявність родинних відносин між нею і її матір`ю і, як наслідок, документально підтвердити своє право власності на частку квартири [ADDRESS] , яка раніше належала [PERSON] . В зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Апостолівська міська територіальна громада в особі Апостолівської міської ради в судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Штефан В.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] померла рідна мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №156 (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.13). Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] , прізвище матері заявниці зазначено [PERSON] (а.с.14). Згідно копії трудової книжки від 13.05.1970 року, прізвище матері позивача зазначено [PERSON] (а.с.15). Згідно свідоцтва про народження заявниця [PERSON] народилась [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Згідно копії диплому [NUMBER] , прізвище позивача зазначено [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтва\~про укладення\~шлюбу Серії\~ [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.19). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00034070253 від 08.12.2021 року, наданого Апостолівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), прізвище позивача [PERSON] до реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.16). 21 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на рухоме та нерухоме майно, яке належало померлій на день смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до\~матеріалів спадкової\~справи спадкоємицею\~за законом\~на майно\~померлої [PERSON] \~є [PERSON] .\~Спадкоємиця у\~своїй заяві\~стверджує,\~що [PERSON] ,\~1921\~року народження,\~є її\~матір`ю.\~В наданій\~посвідці про\~народження,\~яка частково\~пошкоджена та\~на якій\~погано видно\~відбиток печатки\~реєструючого органу,\~матір`ю [PERSON] ,\~1947\~року народження,\~записано [PERSON] .\~За відомостями\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~ [PERSON] ,\~1921р.н.,\~уклала шлюб\~з [PERSON] \~у 1971\~році,\~після чого\~змінила прізвище\~на [PERSON] .\~Згідно повного\~витягу з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~щодо актового\~запису про\~народження від\~17.11.2021\~року у\~відомостях про\~дитину зазначено\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~а відомості\~про матір\~-\~ [PERSON] ,\~1922\~року народження.\~В результаті\~огляду виявлено,\~що не\~співпадають прізвище,\~по-батькові,\~рік народження\~спадкодавця у\~свідоцтві про\~смерть з\~відомостями про\~матір дитини,\~що зазначені\~в актовому\~записі про\~народження.\~Крім того\~прізвище спадкоємиці\~в дівоцтві\~(згідно\~витягу з\~Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 17.11.2021 року) [PERSON] , а в актовому записі про народження [PERSON] . Отже, вивчивши надані документи та відомості, спадкоємицею не надано докази родинних відносин зі спадкодавцем (а.с.7). Встановлення факту родинних відносин між заявницею та померлою [INFO] [PERSON] має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення її майнових прав на спадкове майно, що залишилося після її смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах-до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У відповідності з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно ст. 1216, ч. 2 ст. 1220, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Отже, судом встановлено, що [PERSON] з 19.06.2007 року належить частка квартири [ADDRESS] , яка раніше належала померлій [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 334 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Однак, згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 47, п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», пп. 4.14., 4.15., 4.18. Глави 10 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Крім того, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, помилка в написанні мого дошлюбного (дівочого) прізвища, а також помилка в написанні прізвища матері позивача і дати її народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян (що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00120072796 від 21.08.2014), позбавляє позивача можливості підтвердити наявність родинних відносин між нею і її матір`ю і, як наслідок, документально підтвердити своє право власності на частку квартири [ADDRESS] , яка раніше належала [PERSON] . У відповідності з роз`ясненнями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.19 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно змісту ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, окрім справ передбачених ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється з метою оформлення своїх спадкових прав та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву [PERSON] \~про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved