Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] ч в особі представника позивача адвоката Штабовенко Д.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обгрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що 18.07.2015\~ між\~ним та\~відповідачем відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Юр`ївського\~районного управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області,\~зареєстровано шлюб,\~актовий запис\~№ 17.Від\~цього шлюбу\~сторони спільних\~дітей не\~мають. Розірвання шлюбу з відповідачкою в органах РАЦС неможливо, так як позивач перебуває у складі збройних сил України. \~За твердженням позивача, сімейні стосунки не склалися, через різні погляди на шлюбно-сімейні відносини, втрати почуття любові, поваги та взаєморозуміння, що призвело до відчуження між подружжям та втрати почуттів, які тримають чоловіка і жінку разом. Сімейно-шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з 2019 року, спільного господарства не ведуть, а відтак, подальше збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Строк на примирення позивачу не потрібен. Спору про поділ майна спільної сумісної власності між сторонами не має. На підставі викладеного, позивач [PERSON] в особі представника позивача адвоката Штабовенко Д.В., просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 18.07.2015. Подання позовної заяви представником позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до позиції Верховного Суду наведеної в постанові від 09.07.2021 року у справі № 607/10879/20. 12.01.2024 суддею Жмуд Н.М. постановлено ухвалу, якою у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 30.01.2024 ВРП було прийнято рішення про відкріплення судді Жмуд Н.М. від штату Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області. На підставі Розпорядження № 1 від 05.02.2024 справу було розподілено судді Білинському М.В. Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2024 справу прийнято до провадження та призначено судове засідання (а.с.\~31). 14.03.202 постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] \~в особі\~представника позивача\~-\~адвоката Штабовенко\~Д.В. в судове засідання не з`явився, але в п.п.2,3 прохальної частини позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.3). Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документами, судову повістку про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Вказану поштову кореспонденцію та судові повістки про виклик до суду відповідач отримала, однак в судові засідання не з`явилася, відзиву на позов або будь-яких заяв не надала, про причини неявки суд не повідомила. З огляду на те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, на виконання вимог\~ст. 128 ЦПК України\~про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подала, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних документів. Враховуючи, що\~сторони в судове\~засідання не з`явилися, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснює\~фіксування судового засідання\~технічними\~засобами. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено,\~що 18\~липня\~2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (ПОВТОРНО) серії [NUMBER] , виданим повторно Козелецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.01.2023 (а.с.5). Сторони спільних дітей не мають. Шлюбно сімейні\~ відносини між\~ сторонами\~ припинені\~ з 2019 року. Спільне господарство не ведеться. Строк на примирення\~позивачу не потрібен.\~На момент розгляду справи спору про поділ майна, що є сумісною власністю судом не виявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Дані положення узгоджуються з ч. 1, 2 ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, де зазначено, що чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України та ст. 16 Загальної декларації прав людини. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч.ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з вказаним позовом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо судових витрат. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією № 8386-2768-6141-6080 від 22.11.2023 у сумі 1073,60 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved