Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

18 грудня 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якої діє представник адвокат Климчук Вікторія Володимирівна, посилаючись на статтю 51 Конституції України, статті 55-56 СК України, просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 03 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 15. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 03 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 15. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , батьком якої є відповідач. Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що за тривалий час спільного проживання та перебування у шлюбі сторони не змогли побудувати відносини, в основі яких були б повага та довіра. З травня 2022 року сторони проживають окремо, припинили вести спільне господарство, у кожного з них утворився окремий бюджет. Позивач та відповідач припинили шлюбні відносини та не мають наміру їх поновлювати, зважаючи на різні погляди на життя, пріоритети та ставлення до сімейних прав та обов`язків. Шлюб між сторонами існує формально, а тому розірвання шлюбу відповідатиме інтересам кожної із сторін. Ухвалою судді від 18 січня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 08 лютого 2024 року. Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на 01 березня 2024 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду від представника позивача адвоката Климчук В.В. надійшла заява, в якій вона просила цивільну справу розглядати без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення заперечувала. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, причини неявки суд не повідомив. Відповідно до\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 17 листопада 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] та [PERSON] 03 березня 2016 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 03 березня 2016 року складено відповідний актовий запис № 15. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади № 2023/010141467, 2023/010141513 від 11.12.2023, [PERSON] , [INFO] , позивач у справі, та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що за тривалий час спільного проживання та перебування у шлюбі сторони не змогли побудувати відносини, в основі яких були б повага та довіра. З травня 2022 року сторони проживають окремо, припинили вести спільне господарство, у кожного з них утворився окремий бюджет. Позивач та відповідач припинили шлюбні відносини та не мають наміру їх поновлювати, зважаючи на різні погляди на життя, пріоритети та ставлення до сімейних прав і обов`язків. Шлюб між сторонами існує формально, а тому розірвання шлюбу відповідатиме інтересам кожної із сторін. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України,\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, дочка сторін [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем. Спірних питань по розподілу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач, від імені якої діє представник адвокат Климчук В.В., зазначила, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved