Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він, позивач, працюючи на посаді директора Департаменту екологічного нагляду ПрАТ «Київводоканал», у травні 2022 року стикнувся із грубим порушенням його прав, які полягають у відстороненні від роботи. Так 02.05.2022 позивача було ознайомлено з наказом від 02.05.2022 № 152-К про відсторонення його від роботи на період проведення службового розслідування, відповідно до ст. 46 К3пП України, на підставі службової записки від 29.04.2022 № 681/25/36/03-22 управління з питань безпеки та забезпечення режиму охорони, а також на підставі наказу ПрАТ «АК «Київводоканал» від 18.01.2022 (з доповненнями) щодо призначення службового розслідування. Розслідуванням працівниками безпекового підрозділу допущено низку порушень вимог вказаного Положення, а саме: в порушення п.1.3 службове розслідування призначено не розпорядженням, а наказом; у порушення п.2.2 при призначенні не визначено предмет службового розслідування, а також до складу комісії не включено жодного працівника департаменту управління персоналом; у порушення п.2.1 та п.3.2 службове розслідування проводиться з недотриманням термінів його проведення (більше 1 місяця). В черговий раз розслідування безпідставно продовжили до 27.05.2022. Зазначив, що він, позивач, у зв`язку із сімейними обставинами 14.04.2022 підготовив заяву на ім`я голови правління - генерального директора ПрАТ щодо надання частини основної щорічної відпустки терміном 5 календарних днів з 25.04.2022 по 29.04.2022, яка того ж дня направлена за допомогою електронної пошти до Департаменту управління персоналом товариства на електронну адресу. 22.04.2022 напередодні відбуття до місця проведення відпустки начальник відділу екологічного аналізу та розрахунків Департаменту екологічного нагляду [PERSON] підтвердила, що наказ про відпустку затверджений та проведений. На прохання позивача був роздрукований із програми ІС-ПРО у друкованому вигляді. Вказаний наказ про відпустку у програмі ІС-ПРО був підготовлений та зареєстрований 15.04.2022 за № 988-В (ГО) зі статусом як проведений. 28.04.2022 йому, позивачу, стало відомо про те, що працівниками безпекового підрозділу ПрАТ здійснюється факт документування його відсутності на робочому місці за адресами: вул. Електротехнічна, 16 та Харківське шосе, 50а. З метою з`ясування виниклих обставин та надання необхідних роз`яснень позивач зателефонував [PERSON] на мобільний термінал, проте розмова не відбулася. В той же час, 28.04.2022 працівники кадрового підрозділу ПрАТ неодноразово телефонували працівнику Департаменту екологічного нагляду з проханням вилучити наказ про його відпустку із програми ІС-ПРО (вчинити неправомірні дії), на що отримали категоричну відмову. Проте, 29.04.2022 у програмі ІС-ПРО замість зареєстрованого вказаного наказу № 988-В (ГО) з`явився проект від 14.04.2022 та вже без відповідного номеру, що свідчить про підробку службового документа працівниками департаменту управління персоналом. Щодо перелічених порушень чинного законодавства та відомчих актів позивач доповів 02.05.2022 у відповідній доповідній записці голові правління - генеральному директору товариства Сергію Крушановському, який доручив їх розгляд управлінню з питань безпеки та забезпечення режиму охорони, не дивлячись на те, що вказані порушення були допущені саме працівниками цього структурного підрозділу ПрАТ. Натомість, позивачу надано лист директора департаменту управління персоналом ПрАТ «Київводоканал» №8/9/02-22 від 26.05.2022, згідно якого у зв`язку із виданням наказу про звільнення його з роботи за прогули без поважних причин, згідно якого датою звільнення буде вважатися перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність. Враховуючи викладене, вважає, що наказ про відсторонення його від роботи та наказ про звільнення з роботи за прогули без поважних причин є незаконними та підлягають скасуванню, як безпідставні, у зв`язку із грубим порушенням вимог Кодексу законів про працю України, положення про порядок проведення службових розслідувань, порушення права та свободи окремих працівників Департаменту екологічного нагляду під час підготовки наказу щодо призначення та самого проведення вказаного службового розслідування, а також притягнення до відповідальності осіб, які вчинили службове правопорушення у зв`язку із виправленням даних у наказі , який міститься у програмному комплексі «ІС-ПРО». Крім того, вказує, що він, позивач, на даний час є мобілізованою особою та призваний військову службу у Збройних Силах України, та, відповідно, набув юридичного статусу військовослужбовця, в наслідок чого, на нього розповсюджуються пільги передбачені Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», Кодексу законів про працю та інших нормативно-правових актів. Також звертає увагу суду, що під час спілкування з посадовими особами ПрАТ «Київводоканал» йому стало відомо про намір відповідача ініціювати реорганізацію на підприємстві з метою скорочення посади директора Департаменту екологічного нагляду ПрАТ «Київводоканал», наслідком чого є, відповідно, звільнення позивача із вказаної посади. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати протиправним, незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Київводоканал» від 02.05.2022 № 152-K «Про відсторонення [PERSON] від роботи». Визнати протиправним, незаконним та скасувати наказ про застосування дисциплінарного стягнення, а саме наказ ПрАТ «Київводоканал» про звільнення [PERSON] з роботи за прогули без поважних причин, а також скасувати перевірку щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Визнати протиправним, незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Київводоканал» про застосування відносно [PERSON] дисциплінарного стягнення догани від 09.06.2022, Наказ №116. Ухвалою суду від 09.06.2022 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (загального) позовного провадження. 07.10.2022 до суду від адвоката Герасименко І.В. в інтересах ПрАТ «Київводоканал» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, зазначила, що наказом від 25.05.2022 №172-К визнано таким, що втратив чинність, наказ від 02.05.2022 №152-К та визначено [PERSON] 26.05.2022 з`явитися на роботу та приступити до виконання своїх посадових обов`язків. Таким чином, наказ від 02.05.2022 №152-К уже було скасовано відповідачем та відповідно його дія була припинена ще 25.05.2022. Щодо позовних вимог про визнання протиправним, незаконним та скасування наказу про звільнення [PERSON] з роботи за прогули без поважних причин, а також скасування «перевірки щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності», то такі вимоги є безпідставними та необґрунтованими на тій підставі, що 28.04.2022 відповідачу стало відомо про те, що позивач був відсутній на роботі з 25.04.2022, оскільки як керівник відокремленого структурного підрозділу Товариства без погодження з головою правління - генеральним директором подав заяву про надання йому частини щорічної відпустки та без видачі відповідного наказу про надання йому такої відпустки та ознайомлення з таким наказом не з`явився на роботу. Зокрема, посилалась на положення ч. 2 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури. Однак всупереч наведеній нормі позивач без отримання згоди відповідача на надання йому частини відпуски та не зважаючи на те, що він обіймав посаду керівника відокремленого структурного підрозділу, тобто займав керівну посаду підрозділу об`єкта критичної інфраструктури, у період з 25 по 29 квітня 2022 року на роботу не з`явився. 02.05.2022 до голови правління - генерального директора надійшла доповідна записка [PERSON] від 02.05.2022 №286/15/15/03-22 з проханням провести службове розслідування з питання можливих неправомірних дій працівників кадрового підрозділу Товариства в частині внесення змін до програми ІС-ПРО (вилучення наказу). Зі змісту доповідної записки вбачається, що 14.04.2022 [PERSON] у зв`язку із сімейними обставинами підготував заяву про надання частини щорічної г строком на 5 календарних днів, з 25.04.2022 по 29.04.2022. 3 пояснень начальника відділу кадрів [PERSON] встановлено, що 14.04.2022 від департаменту екологічного нагляду надійшли на її електронну пошту скановані копії заяв для оформлення відпусток працівникам ДЕН. Серед них була сканована копія заяви директора ДЕН [PERSON] , на відпустку у період з 25 по 29 квітня поточного року, на якій була відсутня резолюція голови правління - генерального директора. При цьому, ініціатор направлення документів - начальник відділу економічного аналізу та розрахунків [PERSON] повідомила, що питання надання відпустки [PERSON] узгоджено з головою правління - генеральним директором. 3 урахуванням наданої інформації, заява [PERSON] про надання йому відпустки була прийнята для планового опрацювання в системі ІС-ПРО та подальшого оформлення проекту відповідного наказу в автоматизованій системі обліку кадрів. працівниця ДЕН [PERSON] пояснила, що 14.04.2022 директор ДЕН [PERSON] дав вказівку оформити йому заяву на відпустку. Власноруч вона написана за нього заяву на відпустку на період з 25.04.2022 по 29.04.2022. [PERSON] власноруч поставив на заяві свій підпис. Також [PERSON] повідомила, що обізнана з інформацією про те, що за процедурою оформлення відпусток працівникам проводиться тільки після погодження зазначеного питання з безпосереднім керівником структурного підрозділу. Керівники структурних підрозділів, в тому числі і директор ДЕН, погоджують надання відпустки з керівником підприємства. Таким чином, було встановлено, що заяву про надання відпустки директору ДЕН керівником підприємства не погоджено, наказ про надання відпустки тривалістю 5 календарних днів (з 25.04.2022 по 29.04.2022) керівником не підписувався. При цьому, вважає, що наданий позивачем так званий проект наказу від 15.04.2022 №988-В містить ознаки підроблення. Щодо визнання протиправним, незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани зазначила, що наказ про застосування, в тому числі щодо позивача, дисциплінарного стягнення у вигляді догани було видано за результатами проведеного внутрішнього службового розслідування стосовно подій, викладених у зверненні директора ТОВ «АкваЕкоСервіс» [PERSON] від 30.12.2021 №15122/0/36/01-21 щодо бездіяльності керівництва департаменту екологічного нагляду. Підсумовуючи, звертала увагу суду на те, що у відповідача відсутній наказ «про відпустку [PERSON] від 15.04.2022 по 29.04.2022», оскільки наказ про надання позивачу відпустки на відповідний період не видавався. Крім того, інформує, що з відповіді корпоративного секретаря Наглядової ради ПрАТ «АК «Київводоканал» вбачається, що у 2022 році [PERSON] із доповідними записками не звертався. 11.11.2022 до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що більше ніж за 10 днів до вимушеної відпустки, а саме 14.04.2022 підготовлено заяву на ім`я голови правління - генерального директора ПрАТ щодо надання мені частини основної щорічної відпустки терміном 5 календарних днів з 25.04.2022 по 29.04.2022, яка того ж дня направлена за допомогою електронної пошти, окрім того, 22.04.2022 напередодні відбуття до місця проведення відпустки начальник відділу екологічного аналізу та розрахунків Департаменту екологічного нагляду [PERSON] підтвердила, що наказ про відпустку затверджений та проведений. На прохання позивача наказ був роздрукований із програми ІС-ПРО у друкованому вигляді. Зазначив, що відповідач порушив вимоги Інструкції та зареєстрував електронне звернення із запізненням щонайменше у 12 робочих днів. За його думкою, для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця. Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі, визначальним фактором є з`ясування поважності причин його відсутності. Щодо незаконності проведеного службового розслідування вважав необхідним зазначити, що наказ про відсторонення позивача від роботи та наказ про звільнення з роботи за прогули без поважних причин є незаконними та підлягають скасуванню, як безпідставні, у зв`язку із грубим порушенням вимог Кодексу законів про працю України, Положення про порядок проведення службових розслідувань, порушення права та свободи окремих працівників Департаменту екологічного нагляду під час підготовки наказу щодо призначення та самого проведення вказаного службового розслідування, а також притягнення до відповідальності осіб, які вчинили службове правопорушення у зв`язку 13 виправленням даних у наказі , який міститься у програмному комплексі «ІС- ПРО». Будь-які дії передбачені ст. 46 КЗпП України позивач вказує, що не вчиняв, інші підстави, передбачені законодавством мені не доводились, службове розслідування проводиться не стосовно особи та конкретно не стосовно нього, позивача (щодо події), а службова записка не може бути підставою для відсторонення від роботи, тому вказаний наказ вважає безпідставним та упередженим. 22.12.2022 до суду від адвоката Герасименко І.В. в інтересах ПрАТ «Київводоканал» надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких остання зазначила, що у відповіді на відзив позивач вказує, що заява про надання відпустки нібито була направлена за допомогою електронної пошти до департаменту управління персоналом та її оригінал було передано до головного офісу в день складення такої заяви. Проте жодних доказів на підтвердження наведених позивачем слів до відповіді на відзив не додано. Більш того, позивач вкотре посилається на те, що [PERSON] роздрукувала йому наказ про відпустку, однак як зазначалося у відзиві на позовну заяву так званий проект наказу від 15.04.2022 № 988-В містить ознаки підроблення, оскільки створений як внутрішній документ департаменту управління персоналом, а не по підприємству, як документ що створюється за підписом голови правління - генерального директора, узгодження відпустки позивача як керівника відокремленого структурного підрозділу узгоджується саме з керівником підприємства. Стосовно посилань позивача на те, що будь-яких наказів щодо його відкликання з відпустки не приймалося, то таке твердження відповідає дійсності, оскільки позивачу не надавалася відпустка, тому відповідно й не могло бути відкликання з такої відпустки, що не надавалася. Також зауважила, що посилання позивача на довго тривалість службового розслідування є маніпулятивними, оскільки один із підлеглих, що безпосередньо підпорядковувався позивачу. [PERSON] у період з 17-21.01.2022 перебував у відпустці, а в період з 08-17.02.2022 перебував на лікарняному, що фактично унеможливлювало проведення службового розслідування, оскільки пояснення були надані позивачем як пояснення по суті кожного з фактів затримання видачі або невидачі документів конкретним абонентам. Ухвалою суду від 26.03.2023 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. 28.04.2023 від адвоката Герасименко І.В. подано заяву про відшкодування витрат понесених відповідачем на правничу допомогу, у розмірі 2100,00 грн. В судовому засіданні [PERSON] який представляє інтереси [PERSON] позовні вимоги підтримував в повному обсязі, просив задовольнити. Адвокат Герасименко І.В. в інтересах ПрАТ «Київводоканал» проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила відмовити та стягнути з позивача понесені судові витрати. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в позовній заяві доводи, матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді директора Департаменту екологічного нагляду ПрАТ «Київводоканал». У зв`язку із сімейними обставинами 14.04.2022 [PERSON] підготовлено заяву на ім`я голови правління - генерального директора ПрАТ щодо надання частини основної щорічної відпустки терміном 5 календарних днів з 25.04.2022 по 29.04.2022. 28.04.2022 позивачу стало відомо що працівниками безпекового підрозділу ПрАТ здійснюється факт документування його відсутності на робочому місці за адресами: вул. Електротехнічна, 16 та Харківське шосе, 50а. 02.05.2022 [PERSON] відповідачем було ознайомлено з наказом від 02.05.2022 №152-К про відсторонення позивача від роботи на період проведення службового розслідування, відповідно до ст. 46 К3пП України, на підставі службової записки від 29.04.2022 №681/25/36/03-22 управління з питань безпеки та забезпечення режиму охорони, а також на підставі наказу ПрАТ «АК «Київводоканал» від 18.01.2022 (з доповненнями) щодо призначення службового розслідування. В подальшому, [PERSON] надано лист директора департаменту управління персоналом ПрАТ «Київводоканал» №8/9/02-22 від 26.05.2022, згідно якого у зв`язку із виданням наказу про звільнення [PERSON] з роботи за прогули без поважних причин, згідно якого датою звільнення буде вважатися перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 5-1 Кодексу законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Загальні підстави для розірвання трудового договору передбачені статтею 40 КЗпП України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників. Згідно зі ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 554/897/21 роз`яснено, що рішення про звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України може бути прийняте роботодавцем за наявності сукупності таких умов: суб`єктом дисциплінарної відповідальності може бути певна категорія працівників; для застосування цієї норми закону потрібно встановити факт порушення працівником своїх трудових обов`язків; порушення повинно бути одноразовим та грубим; рішення про звільнення працівника може прийняти лише уповноважена на те особа. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо позовних вимог про визнання протиправним, незаконним та скасування наказу від 02.05.2022 №152-К про відсторонення від роботи. Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов?язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на мовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам. Судом встановлено, що на період відсторонення позивача, йому було збережено оплату часу такого відсторонення. Слід зазначити, що наказом від 25.05.2022 № 172-К визнано таким, що втратив чинність, наказ від 02.05.2022 № 152-К та визначено [PERSON] 36.05.2022 з`явитися на роботу та приступити до виконання своїх посадових обов`язків. Отже, за вказаних вище обставин, вбачається, що вказаний наказ вичерпав свою дію його виконанням. У зв?язку з чим, суд вважає, що немає підстав для вирішення питання його протиправності та незаконності. Щодо позовних вимог про визнання протиправним, незаконним та скасування наказу про звільнення [PERSON] з роботи за прогули без поважних причин, а також скасування «перевірки щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності». З пояснень відповідача судом встановлено, що 28.04.2022 відповідачу стало відомо про відсутність позивача на робочому місці з 25.04.2022, оскільки як керівник відокремленого структурного підрозділу товариства без погодження з головою правління - генеральним директором подав заяву про надання йому частини щорічної відпустки та без видачі відповідного наказу про надання йому такої відпустки та ознайомлення з таким наказом не з`явився на роботу, що підтверджується відповідними актами. У даному випадку, суд керується положеннями ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури. Однак, позивачем не враховано наведені норми Закону, ураховуючи умови воєнного стану в країні, без отримання згоди відповідача на надання йому частини відпуски та не зважаючи на те, що він обіймав посаду керівника відокремленого структурного підрозділу, тобто, займав керівну посаду підрозділу об`єкта критичної інфраструктури, у період з 25 по 29 квітня 2022 року на роботу не з`явився. 02.05.2022 до голови правління - генерального директора надійшла доповідна записка [PERSON] від 02.05.2022 №286/15/15/03-22 з проханням провести службове розслідування з питання можливих неправомірних дій працівників кадрового підрозділу Товариства в частині внесення змін до програми ІС-ПРО (вилучення наказу). З пояснень начальника відділу економічного аналізу та розрахунків [PERSON] вбачається, що повідомила позивачу про те, що питання надання відпустки останньому узгоджено з головою правління - генеральним директором. 3 урахуванням наданої інформації, заява [PERSON] про надання йому відпустки була прийнята для планового опрацювання в системі ІС-ПРО та подальшого оформлення проекту відповідного наказу в автоматизованій системі обліку кадрів. Разом з тим, [PERSON] вказувала про те, що 14.04.2022 директор ДЕН [PERSON] дав їй вказівку, оформити йому заяву на відпустку. Вона, власноруч, написала за нього заяву на відпустку на період з 25.04.2022 по 29.04.2022. Після чого, [PERSON] власноруч поставив на заяві свій підпис. [PERSON] у своїх поясненнях стверджувала, що не знає про погодження керівником ПрАТ «АК «Київводоканал» відпустки директору ДЕН. Оригінал наказу про надання відпустки директору ДЕН з підписом керівника товариства або його сканованої колії [PERSON] не бачила та не знала про підписання наказу. [PERSON] також бачила, що в системі проект наказу про надання відпустки директору ДЕН [PERSON] значився як узгоджений, тому вона 22.04.2022 роздрукувала для [PERSON] проект наказу та доповіла йому, що наказ проведений по системі ІС-ПРО. Окрім того, [PERSON] повідомила, що обізнана з інформацією про те, що за процедурою оформлення відпусток працівникам проводиться тільки після погодження зазначеного питання з безпосереднім керівником структурного підрозділу. Керівники структурних підрозділів, в тому числі і директор ДЕН, погоджують надання відпустки з керівником підприємства. З вищенаведеного випливає, що заяву про надання відпустки директору ДЕН керівником підприємства не погоджено, наказ про надання відпустка тривалістю 5 календарних днів (з 25.04.2022 по 29.04.2022) керівником не підписувався та відповідно з таким наказом директор ДЕН письмово не ознайомлювався. До спірних правовідносин слід враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.11.2021 у справі № 235/5659/20 зазначено, що: «прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поводу або непереривно наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності». Аналогічну правову позицію висловлено також у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №140/2481/18 та від 09.07.2020 у справі №803/1883/17 та підтримано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №487/8206/18, в якій Великою Палатою лише було конкретизовано висновки щодо відпусток для догляду за дитиною. Суд, дослідивши письмові пояснення позивача, що містяться в матеріалах справи, звертає увагу, що позивачем, щодо поважності причин відсутності на роботі не наведено відповідних обґрунтувань, а його пояснення зводилися до того, що ним уже було описано ситуацію у відповідній доповідній записці, яка однак не обґрунтовує поважності причин нез`явлення позивача на роботі з огляду на відсутність наказу керівника про надання йому відпустки. Оскільки позивач за відсутності згоди роботодавця не з`явився на роботу, така його відсутність вважається прогулом та є підставою для застосування до такого працівника стягнення у вигляді звільнення. На підставі чого, суд робить висновок, що наказ про звільнення позивача видано з дотриманням вимог чинного законодавства. Щодо визнання протиправним, незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани слід зазначити наступне. В ході судового розгляду встановлено, що наказ про застосування, в тому числі дисциплінарного стягнення у вигляді догани було видано за результатами проведеного внутрішнього службового розслідування стосовно подій, викладених у зверненні директора ТОВ «АкваЕкоСервіс» [PERSON] від 30.12.2021 № 15122/0/36/01-21 щодо бездіяльності керівництва департаменту екологічного нагляду. Так, відповідно до положення про ДЕН, його працівники у своїй діяльності керуються законодавством України, в тому числі, правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 (далі - Правила). Відповідно до п. 3.3.2 п. 3.3 правил для отримання умов на скид абонент повинен звернутись до водоканалу для їх оформлення та надати документи, в тому числі, паспорт водного господарства. Крім того, відповідно до пп. 3.3.3. п. 3.3 правил, водоканал у місячний строк з моменту отримання від абонента необхідних документів розглядає їх і видає умови на скид. Згідно п. 3.3.4. правил умови на скид видаються на один рік. Поруч з наведеним, пп. 3.3.5. п.3.3 правил, передбачено, що якщо абонентом заявлено про відсутність змін у його водовідведенні, умови на скид на наступний рік подовжуються. Абонент повинен звернутися до ДЕН із письмовим запитом про подовження умов на скид за один місяць до закінчення строку їх дії. З наведених норм правил вбачається, що обов`язок вчинення дій з підготування та видачі абонентам умов на скид стічних вод в межах місячного строку покладений на водоканал. Обов`язку абонентів щодо вчинення дій з отримання Умов на скид правилами не передбачено, правилами передбачений обов`язок абонентів надати водоканалу необхідні документи для оформлення цих умов. Тобто, ДЕН був зобов`язаний в місячний строк з моменту отримання від абонентів всіх необхідних документів вчинити дії з видачі абонентам умов на скид. В разі проведення господарської діяльності без отримання умов на скид до абонентів можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені розділом 8 правил, а саме: згідно п. 8.1 правил абонент не має права скидати стічні води без одержання умов на скид. За скидання стічних вод без умов на скид або після закінчення строку їх дії абонент на сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності. З матеріалів справи встановлено, що у ході проведення службового розслідування комісією було встановлено, що одним із видів діяльності ТОВ «АкваЕкоСервіс» є надання допомоги організаціям міста Києва в підготовленні та поданні документів до комунальних підприємств, у тому числі відповідача для отримання відповідних послуг. Так, менеджером з адміністративної діяльності ТОВ «АкваЕкоСервіс» [PERSON] як представником згідно довіреностей, отриманих від організацій вказаних у зверненні, було зазначено у наданому письмовому поясненні, що ДЕН були видані умови на скид із пропущенням термінів. При цьому, видача документів абонентам, вказаним у зверненні, розпочалася лише після надходження письмового звернення ТОВ «АкваЕкоСервіс» до відповідача. Службовою запискою від 21.04.2022 № 81/25/25/03-22 голова комісії [PERSON] звернувся до директора ДЕН [PERSON] з проханням надати письмові пояснення щодо питань, які виникли в ході проведення службового розслідування. При підготовці відповіді [PERSON] самоусунувся від особистого її опрацювання та доручив підготувати проект начальнику відділу по контролю за погашенням заборгованості ДЕН [PERSON] , до функціональних обов`язків якої ці питання не відносяться. Відповідно до пп. 9.2 п. 9 Положення про ДЕН директор ДЕН зобов`язаний організовувати діяльність Департаменту, реалізовувати права та обов`язки, покладені на Департамент, та несе особисту відповідальність за результати його діяльності. Відповідно 40 пп. 9.7 п. 9 Положення про ДЕН директор ДЕН несе особисту відповідальність за роботу та діяльність всього Департаменту. Наведене може свідчити про те, що [PERSON] не володіє у повному обсязі знаннями щодо своїх функціональних обов`язків. Отже, враховуючи ті обставини, що у відповідача відсутній наказ «про відпустку [PERSON] від 15.04.2022 по 29.04.2022», оскільки наказ про надання позивачу відпустки на відповідний період не видавався. Відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Доводи позивача, викладені в позовній заяві про те, що заява про надання відпустки нібито була направлена за допомогою електронної пошти до департаменту управління персоналом, та її оригінал було передано до головного офісу в день складення такої заяви не підтверджуються жодними належними доказами. Стосовно посилань позивача на те, що будь-яких наказів щодо його відкликання з відпустки не приймалося, то таке твердження відповідає дійсності, оскільки позивачу не надавалася відпустка, тому, відповідно, не могло бути відкликання з такої відпустки. Посилання позивача на відсутність порушень з боку працівників департаменту екологічного нагляду спростовується результатами розслідування, складеного за численними опитування працівників департаменту екологічного нагляду та дослідженням відповідних матеріалів, що відображено у висновку (копія якого міститься у відзиві). При цьому, відповідні пояснення працівників департаменту екологічного нагляду, на які посилається позивач були надані не у січні 2022 року, а після поновлення службового розслідування у квітні 2022 року (оскільки починаючи з 24.02.2022 у зв?язку з військовою агресією рф та введенням воєнного стану підприємство працювало в режимі забезпечення діяльності виробничих потужностей та вжиття заходів, спрямованих на збереження життя людей). Суд зазначає, що обіймаючи відповідальну посаду та маючи значний досвід роботи, позивач мав усвідомлювати значення і передбачати наслідки своєї поведінки, а також відповідальність, яка може настати у цьому випадку. Так, стаття 41 КЗпП передбачає особливу, більш сувору дисциплінарну відповідальність для спеціальних суб`єктів, через їх відповідальне становище, зокрема для посади позивача. З урахуванням наведеного, виходячи із форми вини, обставин порушення трудових обов`язків і його можливих наслідків, суд погоджується із висновком відповідача про кваліфікацію дій позивача щодо порушення його трудових обов`язків. Також, судом встановлено, що відповідачем була повністю дотримана передбачена законом процедура притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню у порядку ст. 141 ЦПК України. Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, в силу вимог ч. 7 ст. 141 ЦПК судовий збір відшкодуванню не підлягає. У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові від 19.11.2020 у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved