Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

20 листопада 2023 року Виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради, як орган опіки і піклування, в інтересах малолітнього [PERSON] (надалі також - позивач) звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), третя особа: Служба у справах дітей Новосанжарської селищної ради (надалі також - третя особа, Служба у справах дітей), за змістом якої позивач просив позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 18). 28 листопада 2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с. 22). На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, судом 30 листопада 2023 року направлено запит до відповідного органу реєстрації (а.с. 24). Відповідно до інформації Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області за № 106/16.3-38, яка надійшла до суду 04 грудня 2023 року, відповідачка - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2023 року після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 27). Ухвалою суду від 10 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 43). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що гр. [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини вона проживала у с. Клюсівка Полтавського району, а потім переїхала до м. Полтави, де разом із сином перебувала у центрі адаптації для бездомних осіб та звільнених з місць позбавлення волі. Вказано, що відповідачка вела асоціальний спосіб життя, вживала алкоголь, залишала дитину на сторонніх осіб, неналежно виконувала батьківські обов`язки. Під час обстеження умов проживання гр. [PERSON] з її малолітнім сином було встановлено незадовільний стан здоров`я дитини, у зв`язку з чим дитину було влаштовано до КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» для проходження обстеження та лікування. Однак мати життям, здоров`ям та лікуванням дитини не займалася. В подальшому дитину було переведено до педіатричного відділення КНП «Новосанжарська ЦРЛ» за місцем реєстрації матері в присутності представника служби у справах дітей без супроводу матері. Позивачем вказано, що відповідачка за час лікування дитини до лікарні не з`являлась, у зв`язку з цим, головним лікарем КНП «Новосанжарська ЦРЛ» у присутності дільничного офіцера поліції сектору превенції Новосанжарського ВП складено акт про закладу охороно здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Зазначено, що відповідно до розпорядження голови Новосанжарської державної адміністрації малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини», поставлено на первинний облік дітей, позбавлених батьківського піклування. Зазначено, що відповідачка всупереч вимогам статей 150,155 СК України самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не виховує, не навчає, не доглядає, не готує до самостійного життя, не надає будь-яких видів допомоги своїй дитині. Враховуючи викладені обставини, спираючись на норми сімейного законодавства, позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення матері, [PERSON] , її батьківських прав відносно сина [PERSON] на підставі пункту 2 частини 1 статті 164 СК України. Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою направлялися на зареєстровану адресу відповідачки та були отримані останньою 15 грудня 2023 року (а.с. 31). Своєю ухвалою від 05 грудня 2023 року суд встановлював відповідачці п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідачки. Правом подати відзив на позов відповідачка не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачка своїм правом подати відзив на позов не скористалась, з огляду на що суд прийшов до висновку про можливість вирішити спір за наявними матеріалами. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві,просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради - у судовому засіданні вказала на доцільність позбавлення [PERSON] батьківськи прав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання, призначене на 05 березня 2024 року, не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала. Поштове відправлення із судовою повісткою про проведення судового засідання, призначеного на 05 березня 2024 року, яке направлялась на зареєстровану адресу відповідачки - повернулось до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 53-55). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачці. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, враховуючи наявність у матеріалах справи висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки та на підставі документів, наявних у матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 січня 2019 року, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 3, його батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України встановлено, що відомості про батька дитини - « [PERSON] » записано за вказівкою матері (а.с. 7). 10 лютого 2020 року в КНП «Новосанжарська центральна районна лікарня» працівниками закладу лікарем-педіатром [PERSON] та медичною сестрою [PERSON] у присутності дільничного офіцера поліції сектору перевнції Новосанжарського ВП ГУНП в Полтавській області Кобченка А.С. та представника Служби у справах дітей Новосанжарської РДА Медвєдєвої Т.В. складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, відповідно до якого встановлено, що [INFO] в КНП «Новосанжарська центральна районна лікарня» виявлена покинута дитина чоловічої статі - [PERSON] , [INFO] , матір - [PERSON] . Дитина поступила в лікарню 28 січня 220 року, та була переведена з КП «ДМКЛ ПМР» (а.с. 10). Відповідно до розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації від 20 лютого 2020 року № 29 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », останньому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, вирішено влаштувати його в державний заклад на повне державне утримання, та доручено Службі у справах дітей забезпечити першочергове право дитини на влаштування в сім`ю громадян України. (а.с. 11). На підставі рішення Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 10 серпня 2021 року № 77 «Про встановлення опіки та призначення опікуна над малолітнім [PERSON] , [INFO] » встановлено опіку над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , та призначеного опікунами над дитиною - гр. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). В той же час, з інформації ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 07 квітня 2023 року № 2361/115/123/01-2023, на запит начальника Служби у справах дітей Новосанжарської ТО, повідомлено, що постійне місце проживання гр. [PERSON] , [INFO] , не вдалося встановити; зареєстрована [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак зі слів мешканців проживає у м. Полтава (а.с. 13). Отже, дитина - [PERSON] - не проживає разом зі своєю матір`ю. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , який затверджений рішенням Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, як органом опіки та піклування, 28 вересня 2023 року за № 362 встановлено, що на обліку служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , який потребує соціально-правового захисту, так як його мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків стосовно сина. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою тривалий час не проживає. Після народження дитини вона проживала в с. Клюсівка, Полтавський район, пізніше переїхала до м. Полтави, де разом із дитиною перебувала в центрі адаптації для бездомних осіб та звільнених з місць позбавлення волі. За повідомленнями співробітників центру, [PERSON] вела асоціальний спосіб життя, вживала алкоголь, залишала дитину на сторонніх осіб, неналежно виконувала батьківські обов`язки. 24 січня 2020 року працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради спільно з представниками відділення поліції № 1 було проведено обстеження умов проживання гр. [PERSON] з її малолітньою дитиною та встановлено незадовільний стан здоров`я дитини. Внаслідок цього хлопчик був влаштований до КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» для проходження обстеження та лікування, однак мати не займалась його життям, здоров`ям та лікуванням. 20 січня 2020 року хлопчик був переведений до педіатричного відділення КНП «Новосанжарська ЦРЛ» за місцем реєстрації матері в присутності представника служби у справах дітей, без супроводу його матері. За період лікування у закладі мати, [PERSON] , до лікарні не з`являлася, станом здоров`я сина не цікавилася. 10.02.2020 у лікарні, де перебував хлопчик, було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Розпорядженням голови Новосанжарської районної державної адміністрації [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштовано до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини», посталено на первинний облік дітей, позбавлених батьківського піклування службою у справах дітей Новосанжарської райдержадміністрації. Дитина влаштована під опіку громадян України [PERSON] та [PERSON] в с. Розсошенці Полтавського району. Мати дитини жодного разу до служби у справах дітей не зверталася, життям та здоров`ям сина не цікавилася. За місцем реєстрації гр. [PERSON] не проживає, на даний час місце її перебування невідоме. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. В порушення вимог статей 150, 155, 164, 165 СК України, гр. [PERSON] самоусунулась від виконання покладених на неї обов`язків, утриманням та вихованням сина не займається, його життям та здоров`ям не цікавиться. З огляду на викладене Виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради, як орган опіки та піклування, вказав на доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що мати [PERSON] самоусунулась від виконання покладених на неї обов`язків, утриманням та вихованням сина не займається, його життям та здоров`ям не цікавиться, Виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради, як орган опіки і піклування, звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина - [PERSON] . Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтю 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Висновки щодо правозастосування Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що [PERSON] у порушення положень статті 150 СК України не забезпечила піклування про здоров`я свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що дитина - [PERSON] - не проживає разом із своєю матір`ю, матір самоусунулась від піклування над дитиною, покинула дитину у лікарні та не забрала її, внаслідок чого дитині був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та дитина передана від опіку інших громадян. Той факт, що відповідачка не виявила щодо своєї дитини батьківського піклування підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, із акта закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був виявлений покинутим у КНП «Новосанжарська центральна районна лікарня» (а.с. 10). На підставі розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації від 20.02.2020 № 29 йому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 11). Рішенням Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 10.08.2021 № 77 встановлено опіку над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] та призначеного опікунів (а.с. 12). Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , що затверджений рішенням Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, як органом опіки та піклування, 28 вересня 2023 року за № 362 встановлено, що в порушення вимог статей 150, 155, 164, 165 СК України, гр. [PERSON] самоусунулась від виконання покладених на неї обов`язків, утриманням та вихованням сина не займається, його життям та здоров`ям не цікавиться, з огляду на що її доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] . Відомостей, що спростовують викладені у висновку факти, відповідачкою не надано, жодних заперечень щодо позовних вимог до суду від неї не надходило. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що мати [PERSON] самоусунулась від виконання покладених на неї обов`язків, взагалі не цікавиться життям дитини, не виявила щодо неї батьківського піклування, а отже, не забезпечила права дитини на належне батьківське виховання, покладене на неї статтею 152 Сімейного кодексу України. Зазначені обставини, як кожна окремо, так і в своїй сукупності, можна розцінювати як ухилення [PERSON] від забезпечення права дитини на належне батьківське виховання, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, позовна заява Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради, як органу опіки і піклування, в інтересах малолітнього [PERSON] , підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, судові витрати, понесені Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради, під час сплати судового збору в розмірі 2684 грн, необхідно стягнути на його користь з відповідачки [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved