Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

25.10.2023 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 154200,36 грн. Позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИ БАНК» (АТ «ПУМБ») обґрунтовані наступним. Між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитні договори - №1002095413301 від 22.02.2022 року на суму 100000 грн. та №40019860618 від 04.10.2021 року на суму 20897 грн. Відповідач порушила зобов`язання: кредити не повертає, заборгованість станом на 10.08.2023 року: - за кредитним договором №1002095413301 від 22.02.2022 року склала 136829,51 грн., з якої заборгованість за кредитом - 100000 грн., заборгованість за процентами - 12,93 грн., заборгованість за комісією - 36816,58 грн.; - за кредитним договором №40019860618 від 04.10.2021 року склала 17370,85 грн., з якої заборгованість за кредитом - 17369,11 грн., заборгованість за процентами - 1,74 грн., загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем - 154200,36 грн. Прохає стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також витрати на сплату судового збору в сумі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 13.11.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до слухання у судовому засіданні. Справа була призначена до слухання в судові засідання на 20.12.2023 року та 04.03.2024 року. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження, про причини неявки суду не повідомила. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем були укладені кредитні договори №1002095413301 від 22.02.2022 року на суму 100000 грн. та №40019860618 від 04.10.2021 року на суму 20897 грн. шляхом підписання [PERSON] заяв про приєднання до Договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням заяв відповідач беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням Заяви підтверджує згоду на укладення Договору страхування на зазначених у Заяві умовах. Відповідач отримали кредити у розмірі 100000,00 грн. та 20897,00 грн. шляхом банківського переказу на рахунок та погодилася, що уповноважує банк здійснити перекази сум споживчих кредитів з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання споживчих кредитів на загальні споживчі цілі. За ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. За правилами ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Одночасно дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, оплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачем договору вбачається із виписки/особового рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо отримання кредитних коштів, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Положеннями ч. 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідачу було надано кредитні кошти шляхом банківського переказу на рахунок, остання погодилася, що вона уповноважує банк здійснити перекази сум споживчих кредитів з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання споживчих кредитів на загальні споживчі цілі. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, згідно з вимогами ст. 526-530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Крім того, за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договорами виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що вбачається з розрахунку заборгованості за договорами та виписки/особового рахунку, тобто зобов`язання за вказаними договорами не виконала. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитними договорами та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 10.08.2023 року має заборгованість: - за кредитним договором №1002095413301 від 22.02.2022 року у розмірі 136829,51 грн., з якої заборгованість за кредитом - 100000 грн., заборгованість за процентами - 12,93 грн., заборгованість за комісією - 36816,58 грн.; - за кредитним договором №40019860618 від 04.10.2021 року у розмірі 17370,85 грн., з якої заборгованість за кредитом - 17369,11 грн., заборгованість за процентами - 1,74 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 154200,36 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved