Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка та відповідач з 02.03.2002 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 01.11.2022. Від шлюбу з відповідачем [PERSON] у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою та на даний час проживає з позивачкою. Відповідач необхідних коштів на утримання дитини не надає, ухиляється від батьківських обов`язків. З огляду на вказане, позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 29.02.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] надала на адресу суду письмову заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, та на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позицію відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ( [NUMBER] ), судом встановлено, що батьками останньої є відповідач [PERSON] , [INFO] , та позивач [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9). Відповідно до долученого позивачем витягу № 422/00038/02.2024 від 15.02.2024 року позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та їхні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатньості заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] , на даний час перебуває на службі в Збройних Силах України, отримує грошове забезпечення, тому здатний та зобов`язаний, як один із батьків, утримувати свою неповнолітню дитину та сплачувати аліменти на її утримання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Вказаний у позові розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до п. 5 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01 січня 2024.

Outcome: approved