Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

23.05.2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 21.12.2010 року. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а клієнту надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 60000,00 грн. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 13.02.2023 року має заборгованість - 68313,38 грн., яка складається з наступного: 55675,73 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 12637,65 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.12.2010 року у розмірі 68313,38 грн. станом на 13.02.2023 року та судові витрати. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 22.06.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити АТ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості. В обґрунтування даного відзиву зазначила, що [PERSON] у 2010 році отримала в АТ «Приватбанк» картку «Універсальна», підписала заяву-анкету б/н від 21.12.2010 року, з будь-якими «Правилами та умовами надання банківських послуг» не була ознайомлена. Про встановлення кредитного ліміту не надавала згоду. Таким чином, у АТ "КБ Приватбанк" був відкритий розрахунковий рахунок на ім`я [PERSON] який також був приєднаний до платіжної картки "Універсальна", сама кредитна картка змінювалась після закінчення її строку. Втім, розрахунковий рахунок не змінювався. Наразі, Позивач навіть не зазначив за яким саме розрахунковим рахунком заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості.Відсутні також у додатках відповідні докази того, що наданий розрахунок стосується саме вказаного розрахункового рахунку. Втім, з рахунку/картки [NUMBER] (Універсальна) [PERSON] відкритого у АТ "КБ "Приватбанк", 25.06.2022 року у результаті протиправних шахрайських дій невідомих осіб, за допомогою засобів електронних розрахункових систем, використання яких ініціює переказ грошей з відповідного рахунку, були перераховані кошти шляхом списання (без згоди Відповідачки) на загальну суми 67679,67 грн., які складаються як з кредитних коштів у сумі 57668,67 грн. грн. так і з особистих коштів [PERSON] у сумі 10011,00 грн. Отже, з рахунку/картки [NUMBER] /[NUMBER] (Універсальна) [PERSON] були здійснені наступні транзакції на загальну суму 67679,67 грн. на інший рахунок/картку, а саме: на рахунок/картку [NUMBER] (додатковий рахунок за спільним користуванням коштів з [PERSON] (саме рахунок [NUMBER] належить [PERSON] ). Одразу ж, 25.06.2022 року з рахунку/картки [NUMBER] списані кошти на загальну суму у сумі: 100880,00 грн. (кредитні кошти 97000,00 платежі та 3880 комісії)) Без згоди відповідача та [PERSON] .. [PERSON] після виявлення протиправного списання коштів звернулась до Приватбанка з відповідною заявою. Втім, Позивач жодним чином не надав відповідної допомоги своєму клієнту, а навпаки, як з`ясувалося, вважає відповідальною за наслідки протиправних дій саме відповідачку. Також, Відповідачка звернулась з відповідними заявами від 25.06.2022 до ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення невідомими особами, а саме шахрайства. Зазначає, що вона: номери карток не вводила, CVV нікому не повідомляла, термін дії не повідомляла, запитів на проведення жодної з 9 транзакцій не одержувала. Карток не губила, користувалася банкоматами, встановленими у відділеннях банку та торгівельних центрах. На час здійснення шахрайства знаходилася вдома, картки були вдома. Картка [NUMBER], з якої були виведені кошти - це додаткова картка до рахунку власника [PERSON] , [INFO] , з правом користуватися платником - Відповідачкою. [PERSON] знаходився в сусідній кімнаті, ніяких дзвінків від банку, SMS не одержував і нічого не підтверджував. Штучне розділення факту шахрайства, що відбулося 25.06.2022 з 15:01 до 15:05 за її картками [NUMBER] та [NUMBER] на 2 (два) різних незалежних один від одного фактів вважає неправомірним, намаганням Позивача стягнути подвійну суму боргу тобто продовженням шахрайських дій з боку АТ КБ «Приватбанк». В матеріалах справи відсутні докази видачі (отримання) [PERSON] кредитних коштів. Звертає увагу суду, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку клієнт приєднався до умов та правил, що діяли на момент підписання такої заяви, а саме станом на 21.12.2010 р., але в матеріалах справи надані копії тарифів які не діяли на момент підписання анкети-заяви, так як у тарифах містяться відомості щодо змін, які наступали у 2013, 2014, 2015 роках. Відповідно відповідач не могла бути з ними ознайомлена, так як анкета-заява підписувалась 21.12.2010 року. Тобто відсутні будь-які докази, що [PERSON] була ознайомлена із тарифами обслуговування кредитних карт. У виписці та розрахунку заборгованості, Позивач посилається на договір №б/н при цьому в анкеті-заяві немає жодної згадки щодо якогось договору. Тобто не зрозуміло, що Позивач має на увазі та що саме він вважає укладеним Договором. Так як і у наданих матеріалах АО «КБ «Приватбанк» відсутній будь-який договір, який би [PERSON] підписувала. Тобто між АО «КБ «Приватбанк» та [PERSON] не було укладено жодного Договору. Як і на «Умовах та Правилах надання банківських послуг», які надав Позивач, немає підпису [PERSON] , що вона дійсно була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг на момент підписання анкети-заяви. У Заяві відповідача від 21.12.2010 р. процентна ставка і комісія не зазначені. Враховуючи зазначене, у позивача відсутні підстави для нарахування процентів, комісій тощо. Також зазначила, що розрахунок заборгованості та виписка є недопустимим доказом. 22.06.2023 року представник відповідача [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зустрічною позовною заявою до АТ «Приватбанк» про визнання дій та бездіяльності такою, що порушила права споживача та визнання недійсними транзакції. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] у 2010 року отримала в АТ "КБ "Приватбанк" картку "Універсальна", підписала заяву-анкету б/н від 21.12.2010 року, з будь-якими "Правилами та умовами надання банківських послуг не була ознайомлена". Про встановлення кредитного ліміту не надавала згоду (відсутній у заяві погоджений кредитний ліміт). Наразі 25 червня в Телеграм-каналі в чаті Дія [PERSON] , побачила сповіщення про одержання коштів-допомоги, які можна зарахувати на карту Приватбанку. Для цього треба зайти в свій кабінет Приват-24 за посиланням. [PERSON] це зробила і побачила звичайний вхід в кабінет, але для входу потрібно було ввести пін-код картки. Це для звичайного входу не типово. Отже, [PERSON] припинила цей вхід, він не був завершений (відмова від продовження). Далі [PERSON] увійшла в свій кабінет Приват-24 звичайним способом через іконку на робочому столі, але кабінет відкрився після додаткового дзвінка з технічної підтримки [NUMBER] . Так бувало і раніше. В кабінеті все було в звичному вигляді. Баланси карток в очікуваному стані. Дзвінком з того ж номера було запропоновано перейти в Viber - це незвично, але й допомога незвична. Цей діалог був до 15-ої години. Далі [PERSON] повернулася в кабінет і чекала поповнення, тримаючи в полі зору стан рахунків. Більше не було телефонних запитів на підтвердження, якихось інших запитів, поступового зниження балансу карток. Втім, після 15-ої години, [PERSON] з жахом побачила спустошення рахунків/карток: По рахунку/картці [NUMBER] /[NUMBER] (Універсальна) баланс з +10011,00 -> - 57668,70 грн. По рахунку/картці [NUMBER] /[NUMBER] баланс з -7965,65 -> -42845,65 грн. Загалом 25.06.2022 року з рахунку/картки [NUMBER] /[NUMBER] (Універсальна) списані кошти у сумі: 67679,67 грн. ( 10011,00 грн. її особисті кошти та 57668,67 грн. - кредитні кошти (55989,03 грн. - платежі та 1679,64 грн. - комісії). Без її згоди були здійснені наступні транзакції на рахунок/картку [NUMBER] /[NUMBER] (додатковий рахунок за спільним користуванням коштів з [PERSON] (саме рахунок [NUMBER] належить [PERSON] ): 1. 15000,00 (+ комісія 149,64 грн.); 2. 15000,00 (+ комісія 450,00 грн.); 3. 15000,00 (+ комісія 450,00 грн.); 4. 15000,00 (+ комісія 450,00 грн.); 5. 6000,00 (+ комісія 180,00 грн.); Надалі, 25.06.2022 року з рахунку/картки [NUMBER] /[NUMBER] списані кошти на загальну суму у сумі: 100880,00 грн. (кредитні кошти 97000,00 платежі та 3880 комісії). [PERSON] відразу зателефонувала на гарячу лінію 3700 , але вже о 1519 картку [NUMBER] було заблоковано. Було складено запити на повернення коштів. 25.06.2022 р. [PERSON] звернулася до ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про шахрайство. Заява про відновлення залишку коштів на рахунку [PERSON] до того стану, у якому він був перед виконанням вказаних протиправних транзакцій. На день подання даного зустрічного позову, відповіді від Банку не надійшло, а також Банком не вчинено жодних дій на виконання заяви. [PERSON] як користувачка картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з її карткових рахунків відбулося не за її розпорядженням, вона невідкладно повідомила банк про факт незаконного списання грошових коштів з її карткового рахунку та звернулася до правоохоронних органів. Саме тому [PERSON] здійснила всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку, тому, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя. Просить суд визнати дії та бездіяльність Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», такими, що порушили права споживача фінансово-банківських послуг [PERSON] ; визнати недійсними, такими що не є дозволені користувачем транзакції, які вчинені 25.06.2022 року на суму 67. 679,67 грн. з рахунку рахунку/картки [NUMBER] (Універсальна) відкритого на ім`я [PERSON] ; визнати недійсними, такими що не є дозволені користувачем [PERSON] транзакції, які вчинені 25.06.2022 року на суму 100880,00 грн. з рахунку/картки [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] . Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання дій та бездіяльності такою, що порушила права споживача та визнання недійсними транзакції та перейдено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 18.07.2023 року від представника АТ КБ «Приватбанк» Провоторова Ю.В надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він відмовити в задоволенні зустрічного позову. В обґрунтування зазначив, що клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. АТ КБ «Приватбанк» вважає, що [PERSON] особисто передала невідомій особі (особам) дані своєї картки, які заборонено передавати третім особам, зайшла на вірусний сайт та ввела особисті дані. Без розголошення з боку [PERSON] інформації, інша особа не змогла б, ні зніти чи переказати кошти. АТ КБ «Приватбанк» вважає, що в даному випадку списання коштів з рахунку [PERSON] відбувалось, у зв`язку із халатною поведінкою [PERSON] щодо розповсюдження персональної інформації, яка призначалась тільки для неї. Якщо зазначені операції за твердженням [PERSON] не здійснювались, дані операції стали можливими виключно в результаті розголошення самим клієнтом конфіденційної інформації по своїй карті, передачі даних та паролей третім особам. Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання умов та правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними. У банку існує надійна система захисту рахунків клієнтів банку і без розголошення персональних даних неможливо отримати доступ до рахунку. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона вернулась до АТ КБ «Приватбанк» одразу як дізналася про переведення коштів, але не надає жодного доказу на підтвердження звернення до банку. 28.08.2023 року від [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він просить відмовити в задоволенні первісного позову АТ КБ «Приватбанк», а зустрічний позов [PERSON] задовольнити. 06.10.2023 року від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява. В обґрунтування позову зазначив, що в АТ КБ «Приватбанк» був відкритий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] з правом спільного користування з [PERSON] . До рахунку [NUMBER] відкрита основна картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та додаткова картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] 25.06.2022 року близько 15 години на його рахунок/картку [NUMBER] / [NUMBER] надійшли кошти з рахунку/картки [NUMBER] /[NUMBER] (Універсальна), який належить його матері [PERSON] у сумі 66000,00 грн. через декілька хвилин з його рахунку/картки [NUMBER] списані кошти на загальну суму 1000880,00 грн. [PERSON] стало це відомо практично одразу, так як в цей час його мати, в іншій кімнаті знаходилась в своєму особистому кабінеті в Приват24. Вона одразу покликала сина, як тільки в неї зникли гроші з її рахунку/карти, без її погодження були переведені на рахунок/картку сина, а потім практично одразу, за чотири транзакції всі кошти з рахунку сина, в тому числі і кредитні кошти, були переведені на незрозумілі та невідомі рахунки. Тому [PERSON] одразу зателефонувала до Приватбанку на 3700, повідомила про шахрайство, тому також були заблоковані обидві картки. 25.06.2022 року [PERSON] звернулась до ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про шахрайство, внесено відомості до ЄРДР кримінальне провадження №120022041700000402. Просить суд визнати дії та бездіяльність АТ КБ «Приватбанк» такими, що порушили права споживача фінансово-банківських послуг [PERSON] та визнати недійсними, такими що не є дозволені користувачем транзакції, які вчинені 25.06.2022 року на суму 100880,00 грн. з рахунку/картки [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] . Також просив стягнути витрати на правову допомогу. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву третьої особи [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій та бездіяльності такою, що порушила права споживача та визнання недійсними транзакції та об`єднати його в одне провадження із позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій та бездіяльності такою, що порушила права споживача та визнання недійсними транзакції. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», а в задоволенні зустрічної позовної заяви та позовної заяви третьої особи - відмовити. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та просила задовольнити зустрічну позовну заяву. [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] просила відмовити в задоволенні первісної позовної заяви, а зустрічну позовну заяву та позовну заяву третьої особи - задовольнити. Вислухавши доводи учасників судового засідання та дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.12.2010 року між банком та [PERSON] була підписана анкета-заява №б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» з метою отримання банківських послуг (т.1 а.с.37). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Позичальник перед підписанням кредитного договору ознайомився з його умовами і в разі незгоди із запропонованими умовами мав можливість відмовитися від укладання такої угоди, під час підписання договору Позичальника влаштовували умови вищевказаного договору про що свідчить його підпис. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку (т.1 а.с.36). 17.05.2021 року [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту та отримано карту типу: Карта «Універсальна» та відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розмір кредитного ліміту збільшився до 60000,00 грн. (т.1 а.с. 35, 36, 38-42). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Як зазначено в ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено в ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч.1 ст.30 ЦК України). Представник [PERSON] [PERSON] у відзиві на первісну позовну заяву зазначила, що відсутні докази того, що підписання анкети-заяви є приєднанням саме до наданих банком суду Умов і Тарифів. В той же час, на підставі вищевказаної анкети-заяви, [PERSON] було видано картку «Універсальна», що підтверджується довідкою (т.1 а.с.36). Сам факт підписання анкети-заяви та отримання картки «Універсальна» [PERSON] не заперечує, про що її представник зазначає у відзиві (т.1 а.с.157). Більш того, з наданої позивачем виписки за договором [PERSON] вбачається, що остання користувалася отриманою кредитною карткою в особистих цілях та частково погашала утворену заборгованість, що у свою чергу свідчить про отримання відповідачем кредитної картки з кредитним лімітом з подальшим його збільшенням до 60000 грн. (т.1 а.с.78-148). Крім цього, з анкети-заяви вбачається, що відповідач при підписанні анкети-заяви ознайомилася з умовами і правилами надання банківських послуг. Також на твердження представника відповідача у відзиві щодо того, що згідно анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» клієнт приєднався до умов та правил, що діяли на момент підписання такої заяви, а саме станом на 21.12.2010 року, але в матеріалах справи надані копії тарифів, які не діяли на момент підписання анкети-заяви, так як у тарифах містяться відомості щодо змін, які наступали у 2013, 2014, 2015 роках. Відповідно відповідач не могла бути з ними ознайомлена, так як анкета-заява підписувалась 21.12.2010 року, суд зазначає наступне. Як вже вказувалося вище, з анкети-заяви вбачається, що відповідач при підписанні анкети-заяви ознайомилась з умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами. Більш того, [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона зобов`язується виконувати умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приват Банку - www.privatbank.ua. З огляду на наведене, твердження представника відповідача про відсутність доказів того, що підписання анкети-заяви є приєднанням саме до наданих банком суду умов і тарифів є безпідставними та спростовуються підписанням [PERSON] анкети-заяви та паспорту споживчого кредитування. Таким чином, між сторонами дійсно було укладено кредитний договір № б/н від 21.12.2010 року, на підставі підписаної [PERSON] анкети-заяви. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, заборгованість [PERSON] перед Банком станом на 13.02.2023 року становить 68313,36 (т.1 а.с.7-39). Представник відповідача зазначає у відзиві, що розрахунок заборгованості є недопустимим доказом. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №755/7704/15 вказано наступне: «Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. В постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №464/4985/15 викладено такий правовий висновок: «Твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості станом на 07 квітня 2015 року, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] не надала». Як вже зазначалося вище, [PERSON] не заперечує отримання картки «Універсальна» та користування нею, втім, належних та допустимих доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок нею не надано. З виписки за договором № б/н за період з 12.03.2007 - 15.02.2023 року вбачається, що 25.06.2022 року було здійснено 5 операцій, а саме: 1.Переказ на свою картку через Приват-24 на суму 15149,67 грн.; 2.Переказ на свою картку через Приват-24 на суму 15450,00 грн.; 3.Переказ на свою картку через Приват-24 на суму 15450,00 грн.; 4. Переказ на свою картку через Приват-24 на суму 15450,00 грн.; 5. Переказ на свою картку через Приват-24 на суму 6180,00 грн. Вищевказані перекази було здійснено на рахунок/картку [NUMBER] /[NUMBER] - додатковий рахунок за спільним користуванням коштів з [PERSON] , якому і належить даний рахунок. Переказ коштів на вищевказаний рахунок підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» (т.1 а.с.241). 25.06.2022 року з рахунку/картки [NUMBER] /[NUMBER] списані кошти на загальну суму 100880,00 грн., а саме: 1. Переказ зі своєї карти на суму 30160,00 грн. (з яких 1160,00 грн. комісія); 2. Переказ зі своєї карти на суму 11440,00 грн. (з яких 440,00 грн. комісія); 3. Переказ зі своєї карти на суму 30160,00 грн. (з яких 1160,00 грн. комісія); 4. Переказ зі своєї карти на суму 29120,00 грн. (з яких 1120,00 грн. комісія) (т.1 а.с.241). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2022 року зобов`язано уповноважену особу ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у відповідності до ст.214 КПК України, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] , номер кримінального провадження - 12022041700000402 (т.1 а.с.197). З відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 12.11.2022 року №20.1.0.0.0/7-221111/5525 вбачається, що 25.06.2022 року за рахунком [NUMBER] був здійснений переказ коштів. При здійсненні переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2 код. Після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure (т.1 а.с.183). Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Статтею 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Пунктом 2.1.4.5.1. Умов та Правил передбачено, що клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Пунктом 2.1.4.5.1. Умов та Правил передбачено, що клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї. З висновку службової перевірки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що зібрані у ході перевірки дані свідчать про те, що клієнт [PERSON] , перебуваючи під впливом шахраїв, надала третім особам конфіденційні дані (Пін-код картки, дані Приват-24). Використовуючи вказані дані, зловмисники отримали доступ до акаунту клієнта [PERSON] , токенізували картку клієнта та провели несанкціоновані шахрайські операції по картковим рахункам клієнта. В результаті шахрайських дій, зловмисники заволоділи грошовими коштами клієнта [PERSON] на суму 97000 грн. (комісія 3880 грн.). Прослуховуванням діалогів клієнта [PERSON] з співробітниками НОКЦ Банку встановлені звернення клієнта до НОКЦ з приводу несанкціонованого списання коштів з її картки [NUMBER] . Під час діалогів, які відбулися 25.06.2022 року, клієнт повідомила, що факту шахрайства передував перехід за посиланням на сайт для отримання допомоги від ООН. На вказаній сторінці [PERSON] вказала номер платіжної картки, після чого у неї запросили код для підтвердження. [PERSON] надала код для підтвердження, який надійшов їй у повідомленні, і у подальшому побачила, що з платіжної картки були зняті кошти на загальну суму біля 100000 грн. Аналізом руху коштів по картковим рахункам клієнта [PERSON] встановлено, що 25.06.2022 через Приват-24 було здійснено перекази з картки [NUMBER] грошових коштів на загальну суму 66000 грн. (комісія 1679,67 грн.) на іншу картку [NUMBER] клієнта [PERSON] (т.2 а.с.28-30). Більш того, вказані у службовій перевірці аудізаписи було прослухано в судовому засіданні та з них вбачається, що [PERSON] дійсно передала код підтвердження невідомим особам. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 23.02.2022 року у справі №686/12096/18 зазначено наступне: встановивши, що списання коштів з карткового рахунку позивача відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача шляхом введення паролів, відомих лише [PERSON], суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. В постанові ВСУ від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15 зазначено, що Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення №223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. За встановлених обставин, суддя приходить до висновку, щосаме дії [PERSON] що полягали у розголошенні нею конфіденційної інформації, а саме коду підтвердження операції, призвели до втрати коштів з картки, у зв`язку з чим вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на користь АТ КБ «Приватбанк», що складають 2684,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved