Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЮРСПЕЦФІНАНС» звернулось до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 13.10.2017 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0197/82/0200551, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало боржнику грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених цим кредитним договором, а боржник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, компенсацію неустойки та інші платежі в розмірах, в строки та на умовах, встановлених цим кредитним договором. 09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» право вимоги за кредитним договором, що входить до портфелю заборгованості. 02 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 02-08/21-F, внаслідок чого відбулась заміна кредитодавця на ТОВ «ФК «Юрспецфінанс», що є фінансовою установою, яка має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг. Станом на момент звернення до суду боржник (відповідач) не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, чим грубо порушив умови кредитного договору та норми чинного законодавства, у зв`язку з чим позивач має право вимагати від відповідача сплати заборгованості. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року в сумі 45 433,10 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 21 606,71 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором 3\~962,48 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованих новим кредитором 19\~863,91 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Магдалинівського районного\~суду Дніпропетровської\~області від 20.12.2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Магдалинівського районного\~суду Дніпропетровської\~області від 18.01.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву до суду про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чиномвідповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Відзив на позовну заяву не надала. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~ 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; \~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; \~3) відповідач не подав відзив; \~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що 13.10.2017 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (банк) (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк»), ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» (страховик) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0197/82/0200551, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. Сума кредиту 24\~401,06 грн. Дата надання кредиту 13.10.2017 року. Дата сплати ануїтентних платежів 13 число кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів. Дата повного погашення кредиту 13.10.2023 року. Строк кредиту 72 місяці з дати надання кредиту. Процентна ставка на період з 13.10.2017 року по 12.11.2017 року складає 17,7% річних, з 13.11.2017 року процентна ставка застосовується в розмірі 39,9 % річних, без укладання додаткової угоди до договору. (а.с. 7-15, 21-25). Відповідно до ст. 8 договору банк, у встановленому законодавством України порядку, має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах договору. У разі відступлення прав вимоги за договором, новий кредитор набуває усі права та обов`язки банку за договором, що стосується умов кредитування, в повному обсязі, у тому числі право щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, пені. 09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F. (а.с. 30 36). Відповідно до п. 2.1 договору первісний кредитор - АТ «Райффайзен Банк Аваль», передає (відступає) новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Згідно з п. 2.2 договору за цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю в відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до договору в межах загальної суми (без урахування пені) за всіма портфелями заборгованості 120000000,00 грн. Відступлення прав вимоги щодо кожного сформованого портфеля заборгованості здійснюється в порядку, визначеному п. 2.3 договору. Згідно п. 2.4 договору внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані в реєстрі(ах) боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотнього викупу. Згідно з реєстром боржників від 26.05.2021 до договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року. (а.с. 56). 02 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 02-08/21-F, внаслідок чого відбулась заміна кредитодавця на ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» (а.с. 37-55 копія договору з додатками). 27.05.2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» направило відповідачу [PERSON] письмове повідомлення про те, що 24.05.2021 банк відступив всі права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп». (а.с. 89). 16.08.2021 року ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» направило [PERSON] письмове повідомлення про набуття ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» прав вимоги за кредитним договором № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року, в якому зазначені реквізити для сплати боргу. (а.с. 92). 20.09.2021 року ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» направило [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року, яка станом на 20.09.2021 складала 25\~569,19 грн. (а.с. 90-91). Згідно із розрахунком заборгованості, здійсненого позивачем, загальна заборгованість за кредитним договором № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року складає 45 433,10 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 21 606,71 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором 3\~962,48 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованих новим кредиторомТовариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» 19\~863,91 грн. (а.с. 81 - 88). Станом на момент звернення до суду боржник (відповідач) не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, чим порушує права позивача. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В силу ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику\~(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.\~79,\~80 ЦПК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість. ТОВ «ФК «Юрспецфінанс» за договором факторингу № 02-08/21-F набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року. [PERSON] надалі не виконує належним чином свої зобов`язання, чим порушує права позивача. Заборгованість за кредитним договором № 014/0197/82/0200551 від 13.10.2017 року складає 45 433,10 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 21 606,71 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором 3\~962,48 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованих новим кредиторомТовариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» 19\~863,91 грн. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним договором та їх припинення відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 128), а тому, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved