Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтво про народження дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Родина малолітнього [PERSON] перебуває на контролі служби у справах дітей з 2021 року. Вперше, малолітнього було виявлено працівниками правоохоронних органів в травні 2021 року на вулиці без супроводу дорослих. Дитина мала ознаки недуги, а тому влаштована до КНП «Черкаська міська дитяча лікарня». Оскільки на момент виявлення дитини встановити особу та місце перебування її батьків не вдалося, працівниками правоохоронних органів був складений АКТ органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. 12.05.2021 службу у справах дітей Черкаської міської ради відвідала громадянка [PERSON] , яка надала пояснення щодо ситуації, з її малолітнім сином. Громадянка [PERSON] повідомила, що разом із дитиною перебуває в КНП «Черкаська міська дитяча лікарня». 24.05.2021 громадянка [PERSON] написала заяву про повернення малолітнього на виховання в родину та надала відповідний пакет документів.. Було встановлено, що громадянка [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання. Зі слів громадянки [PERSON] вона перебуває в пошуках роботи, проживає за кошти співмешканця. За місцем проживання створені задовільні умови для виховання та утримання дитини. Рішенням Комісії 27.05.2021 малолітнього повернуто на виховання в родину матері. 04.03.2023 року малолітнього [PERSON] , повторно, влаштовано до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» працівниками ювенальної превенції Черкаського РВП ГУНП у Черкаській області. За попередніми матеріалами встановлено, що малолітній виявлений за адресою: [ADDRESS] . На момент виявлення, мати [PERSON] , перебувала в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе неадекватно, агресивно. Повідомлення щодо родини [PERSON] 14.03.2023 направлено до Черкаського міського центру соціальних служб для проведення роботи в межах наданих повноважень та збереження біологічної родини. За інформацією Центру від 28.03.2023 № 403 мати [PERSON] має алкогольну залежність, неодноразово лікувалася від алкогольної залежності. Громадянка погодилася укласти договір про надання соціальної послуги соціального супроводу, фахівцями складено акт оцінки потреб сім`ї, випадок в родині класифіковано як випадок середньої складності. За інформацією Центру від 28.04.2023, за період соціального супроводу [PERSON] не відвідувала консультації психолога та фахівців Центру, на телефонні дзвінки не відповідала. За непідтвердженою інформацією, мати [PERSON] постійно вживає алкогольні напої, сусіди неодноразово бачили її в стані алкогольного сп`яніння. Громадянка [PERSON] не здійснює жодних заходів, направлених на збереження біологічної родини. 05.05.2023 родина відвідана працівниками служби у справах дітей за місцем проживання. На момент відвідування в квартирі та від громадянки [PERSON] відчувався стійкий запах тютюну та алкоголю, що відображено в аті обстеження умов проживання. 10.05.2023 на засідання Комісії розглядалася заява [PERSON] про повернення малолітнього [PERSON] на виховання в родину. З огляду на ситуацію члени Комісії ухвалили рішення за недоцільне, станом на травень 2023 року, повернення дитини в родину матері. Матері [PERSON] було рекомендовано продовжити співпрацю з Центром та вирішити питання працевлаштування. 04.08.2023 громадянка [PERSON] надала до служби у справах дітей заяву про те, що погоджується на відібрання в неї малолітнього без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з тим, що не має роботи та постійного доходу, не має постійного місця проживання, та можливості забезпечити дитину необхідним. У зв`язку з цим, просить відібрати малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , від матері громадянки [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Ухвалою від 18 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року підготовче провадження по справі закрите, справу призначено до розгляду по суті. 05 лютого 2024 року відповідачем подано зустрічно позовну заяву про повернення дитини до родини, в обґрунтування позову вказала, що відповідно до її заяви до Служби у справах дітей, вона погодилась на відібрання в неї малолітнього сина, у в`язку з тим, що не мала на час написання Заяви роботи та постійного доходу, постійного місця проживання та можливості забезпечити дитину необхідним. На час розгляду справи в суді її син [PERSON] перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр Соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». З часу перебування її сина Максима в КЗ «Черкаський обласний центр Соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», вона змінила своє відношення до своїх батьківських обов`язків стосовно дитини. Зараз навчається у Багатопрофільному центрі професійної освіти Черкаської області за професією кравець, закрійник. З 10 листопада 2023 року отримує соціальну послугу соціального супроводу в Черкаському міському центрі соціальних служб. За цей період відвідувала фахівця із соціальної роботи та отримала консультації щодо ефективних методів виховання дітей стосовно поведінки в конфліктних ситуаціях, відвідала 4 психологічних консультації, присвячених проблемам алкогольної залежності, відвідала тренінги для батьків: «Стосунки: конфлікт чи взаємодія», «Життєві цілі, слова ранять або як уникнути крику насмішок дитини», «Як будувати почуття власної гідності у дітей». Має постійне місце проживання, де проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який є військовослужбовцем та має постійний дохід. Також з 18 жовтня 2022 року перебуває в ТО «Громада Черкащини». Просить про повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] в родину матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримала та просила його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні первісний позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити, зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи за зустрічним позовом до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи був повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтво про народження дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Родина малолітнього [PERSON] перебуває на контролі служби у справах дітей з 2021 року. Вперше, малолітнього було виявлено працівниками правоохоронних органів в травні 2021 року на вулиці без супроводу дорослих. Дитина мала ознаки недуги, а тому влаштована до КНП «Черкаська міська дитяча лікарня». Оскільки на момент виявлення дитини встановити особу та місце перебування її батьків не вдалося, працівниками правоохоронних органів був складений АКТ органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. 12.05.2021 службу у справах дітей Черкаської міської ради відвідала громадянка [PERSON] , яка надала пояснення щодо ситуації, з її малолітнім сином. Громадянка [PERSON] повідомила, що разом із дитиною перебуває в КНП «Черкаська міська дитяча лікарня». 24.05.2021 громадянка [PERSON] написала заяву про повернення малолітнього на виховання в родину та надала відповідний пакет документів.. Було встановлено, що громадянка [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання. Зі слів громадянки [PERSON] вона перебуває в пошуках роботи, проживає за кошти співмешканця. За місцем проживання створені задовільні умови для виховання та утримання дитини. Рішенням Комісії 27.05.2021 малолітнього повернуто на виховання в родину матері. 04.03.2023 року малолітнього [PERSON] , повторно, влаштовано до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» працівниками ювенальної превенції Черкаського РВП ГУНП у Черкаській області. За попередніми матеріалами встановлено, що малолітній виявлений за адресою: [ADDRESS] . На момент виявлення, мати [PERSON] , перебувала в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе неадекватно, агресивно. Повідомлення щодо родини [PERSON] 14.03.2023 направлено до Черкаського міського центру соціальних служб для проведення роботи в межах наданих повноважень та збереження біологічної родини. За інформацією Центру від 28.03.2023 № 403 мати [PERSON] має алкогольну залежність, неодноразово лікувалася від алкогольної залежності. Громадянка погодилася укласти договір про надання соціальної послуги соціального супроводу, фахівцями складено акт оцінки потреб сім`ї, випадок в родині класифіковано як випадок середньої складності. За інформацією Центру від 28.04.2023, за період соціального супроводу [PERSON] не відвідувала консультації психолога та фахівців Центру, на телефонні дзвінки не відповідала. За непідтвердженою інформацією, мати [PERSON] постійно вживає алкогольні напої, сусіди неодноразово бачили її в стані алкогольного сп`яніння. Громадянка [PERSON] не здійснює жодних заходів, направлених на збереження біологічної родини. 05.05.2023 родина відвідана працівниками служби у справах дітей за місцем проживання. На момент відвідування в квартирі та від громадянки [PERSON] відчувався стійкий запах тютюну та алкоголю, що відображено в аті обстеження умов проживання. 10.05.2023 на засідання Комісії розглядалася заява [PERSON] про повернення малолітнього [PERSON] на виховання в родину. З огляду на ситуацію члени Комісії ухвалили рішення за недоцільне, станом на травень 2023 року, повернення дитини в родину матері. Матері [PERSON] було рекомендовано продовжити співпрацю з Центром та вирішити питання працевлаштування. 04.08.2023 громадянка [PERSON] надала до служби у справах дітей заяву про те, що погоджується на відібрання в неї малолітнього без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з тим, що не має роботи та постійного доходу, не має постійного місця проживання, та можливості забезпечити дитину необхідним. Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 04 вересня 2023 року за № 2742-01-21 про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування вважає відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав доцільним. [PERSON] проти позовних вимог заперечила, подала зустрічний позов про повернення дитини до матері. Вказала, що відповідно до її заяви до Служби у справах дітей, вона погодилась на відібрання в неї малолітнього сина, у в`язку з тим, що не мала на час написання Заяви роботи та постійного доходу, постійного місця проживання та можливості забезпечити дитину необхідним. На час розгляду справи в суді її син [PERSON] перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр Соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». З часу перебування її сина Максима в КЗ «Черкаський обласний центр Соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», вона змінила своє відношення до своїх батьківських обов`язків стосовно дитини. Зараз навчається у Багатопрофільному центрі професійної освіти Черкаської області за професією кравець, закрійник. З 10 листопада 2023 року отримує соціальну послугу соціального супроводу в Черкаському міському центрі соціальних служб. За цей період відвідувала фахівця із соціальної роботи та отримала консультації щодо ефективних методів виховання дітей стосовно поведінки в конфліктних ситуаціях, відвідала 4 психологічних консультації, присвячених проблемам алкогольної залежності, відвідала тренінги для батьків: «Стосунки: конфлікт чи взаємодія», «Життєві цілі, слова ранять або як уникнути крику насмішок дитини», «Як будувати почуття власної гідності у дітей». Має постійне місце проживання, де проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який є військовослужбовцем та має постійний дохід. Також з 18 жовтня 2022 року перебуває в ТО «Громада Черкащини». Просить про повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] в родину матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Частиною 1\~статті 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). У частині 7\~статті 7 Сімейного кодексу України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4\~статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини 1\~статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини 1\~статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. За змістом частини 1 статті 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України"). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині 1\~статті 164 Сімейного кодексу України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині 1\~статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, провадження №14-327цс18. Аналіз норм права, які регулюють виниклі правовідносини, поряд з фактичними обставинами встановленими судом у даній справі, вказують на відсутність достатніх правових підстав для задоволення первісних позовних вимог. Так, звертаючись до суду з позовними вимогами про відібрання дитини у [PERSON] позивачем вказано, що відповідач постійно вживає алкогольні напої, неодноразово лікувалася від алкогольної залежності, не працевлаштована, постійного доходу та місця проживання не має, забезпечити дитину всим необхідним не має можливості. Суд вважає, що всі вказані обставини є неприпустимим та не можуть допускатися батьками по відношенню до своїх дітей під час їх виховання. Самі по собі факти зазначені позивачем у позові не можуть бути покладені в обґрунтуванням підстав, передбачених частиною 1\~статті 170 СК України, для відбирання дитини від матері. Крім того, дотримуючись балансу між інтересами дитини та правомірністю втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, суд приймає до уваги, що [PERSON] на час розгляду справи змінила свою поведінку, та свої відношення до батьківських обов`язків, зокрема, отримує соціальну послугу соціального супроводу в Черкаському міському центрі соціальних служб, має постійне місце проживання, де проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який є військовослужбовцем та має постійний дохід. Також з 18 жовтня 2022 року перебуває в ТО «Громада Черкащини». Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Матеріали справи не містять та таке не встановлено судом під час розгляду справи, що розлучення дитини з матір`ю буде відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісних позовних вимог про відібрання дитини без позбавлення батьківських, слід відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити та повернути малолітнього [PERSON] , [INFO] , в родину матері [PERSON] , [INFO] . Судові витрати віднести на рахунок держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed