Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У лютому 2024 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила 1) встановити факт знаходження [PERSON] , [INFO] , на утриманні її внука [PERSON] [INFO] , який загинув [INFO] ; 2) визнати право на спадкування за [PERSON] , [INFO] , як спадкоємця другої черги за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду від 08 листопада 2008 року, [PERSON] [INFO] призначено опікуном над малолітнім внуком [PERSON] [INFO] . Після досягнення внуком [PERSON] повноліття [INFO] та зняття опікунства над ним, [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати разом однією сім`єю. З цього часу вони вели спільно господарство, користувались речами один одного, меблями та посудом, доглядали будинок, тримали худобу, купували продукти харчування та сплачували комунальні послуги. Оскільки позивач мала незадовільний стан здоров`я, то [PERSON] вживав заходи щодо організації надання їй невідкладної медичної допомоги, придбання ряду коштовних медичних препаратів, тощо. Внук позивача до останнього часу знаходився на службі у Збройних Силах України частину заробітної плати він віддавав позивачу і вона витрачала її на лікування, оплату квартири і комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування. Зазначена допомога була для неї постійним і основним джерелом до існування, оскільки витрати на проживання та лікування перевищують розмір пенсії. [INFO] внук позивача загинув в зоні військових дій від вибухової травми. Після його смерті позивач звернулася до [INFO] з приводу компенсаційних виплат, відповідно до ст. 16-1 Закону України « Про соціальний і провий захист військовослужбовців та членів їх сімей» їй було відмовлено в отриманні грошової допомоги. Вказані обставини і стали приводом до звернення до суду з відповідним позовом. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 15.02.2024 постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначити судове засідання по справі. ІІІ. Позиції сторін. Позивач до судового засідання не з`явилася, згідно завчасно поданої заяви представник просить проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, завчасно подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Представник відповідача Прилуцького РТЦК та СП до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.11.2008 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своїх мололіьніх дітей [PERSON] та [PERSON] , опікуном над дітьми призначено бабусю [PERSON] (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] у зоні військових дій, причина смерті - вибухова травма (а.с.10,15,16). На звернення позивача [INFO] надав відповідь, що [PERSON] не є особою, яка має право на призначення та отимання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний захист і правовий режим військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.11). [PERSON] є пенсіонером, дохід за 2023 рік склав 45369,26 грн (а.с.12-13). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно правової доктрини, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясування питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, поняття сім`ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов`язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально - психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом У відповідності 315 - 318 ЦПК кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів перебування на утриманні, якщо вони мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому, закон вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. В той же час, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.» Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У судовому засіданні з досліджених доказів суд встановив факт перебування [PERSON] на утриманні внука, що є підставою для задоволення вимоги про встановлення факту знаходження на утриманні. Щодо вимоги про визнання права на спадкування як спадкоємця другої черги за законом суд вказує, що коло спадкоємців, їх черговість встановлює нотаріус на підставі наданих документів. Суд під час розгляду справи не встановив порушення прав позивача щодо спадкування. За таких обставин дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Таким чином позов необхідно задовольнити частково. VІ. Розподіл судових витрат. У своїй позовній заяві [PERSON] судові витрати просить не стягувати.

Outcome: partial