Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»(далі по тексту-позивач, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту-відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 103223 від 03.12.2022 у розмірі 22 374,35 грн., з яких 12 234,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 8 339,35 грн. - сума заборгованості за відсотками, 801,00 - сума заборгованості за комісією, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що 03.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 103223 на умовах якого відповідачу було надано кредит у гривні у розмірі 13 334,00 грн., який надано в насткпному порядку: у розмірі 10 000,50 грн. на номер рахунку/карти позичальника № [NUMBER] у національній валюті у АТ КБ «Приват Банк», у розмірі 3333,50 грн., шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. 28.06.2023 ТОВ Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»уклали договір факторингу №28/06/2023-01, згідно якого, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набула статусу кредитора та отримала право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» включно і до [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру боржників 137. На підставі викладеного позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2024 провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ст. 279 ЦПК України). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103223 на умовах якого, на умовах якого відповідачу було надано кредит у гривні у розмірі 13 334,00 грн., який надано в насткпному порядку: у розмірі 10 000,50 грн. на номер рахунку/карти позичальника № [NUMBER] у національній валюті у АТ КБ «Приват Банк», у розмірі 3333,50 грн., шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Згідно графіку платежів за кредитним договором № 103223 від 03.12.2022 загальна вартість кредиту становить 21 682,35 грн. Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами за кінцевим терміном погашення не пізніше 08.04.2023, проте не виконав свої зобов`язання, не здійснив жодного платежу, передбаченого умовами договору. 28.06.2023 ТОВ Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»уклали договір факторингу №28/06/2023-01, згідно якого, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набула статусу кредитора та отримала право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» включно і до [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру боржників 137. Згідно витягу з реєстру боржників від 29.12.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] складає 22 374,35 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості та виписці по особовому рахунку у відповідача [PERSON] станом на 29.12.2023 існує заборгованість у розмірі 22 374,35 грн.: заборгованість за основним зобов`язанням - 13 234,00 грн.; заборгованість за відсотками - 8 339,35 грн; заборгованість за комісією - 801,00 грн., заборгованість за пенею та штрафами - 0,00 грн., штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних) - 0,00 грн., інфляційне збільшення - 0,00 грн. Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема на поштову адресу боржника було відправлено листи-повідомлення про відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит від 11.09.2023, а також 13.09.2023 досудова вимога про погашення кредитної заборгованості за договором № 103223 від 03.12.2022. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 103223 від 03.12.2022 укладним з ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС», яка згідно з договором факторингу № 28/06/2023-1 від 28.06.2023 передала право грошової вимоги за кредитним договором № 103223 від 03.12.2022 ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальному розмірі у розмірі 22 374,35 грн.: заборгованість за основним зобов`язанням - 13 234,00 грн.; заборгованість за відсотками - 8 339,35 грн; заборгованість за комісією - 801,00 грн., заборгованість за пенею та штрафами - 0,00 грн., штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних) - 0,00 грн., інфляційне збільшення - 0,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. У позовній заяві представник позивача вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 2 147,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 147,20 грн Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано копію Договору про надання правової допомоги № 20231227-2 від 27.12.2023, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на суму 7 000,00 грн., копію ордеру на надання правничої (првової) допомоги, копія свідоцтва на заняття адвокатською діяльність адвоката Бачинського О.М. Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved