Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 150352,50 грн. безпідставно набутих грошових коштів, 1503,52 грн. - судові витрати та витрати на правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що У 2022 році для своєї знайомої [PERSON] , скинув кошти, як позику на рахунок, який вона вказала. Рахунок був банку «Монобанк» та при перерахуванні коштів, отримувача не показувало. В період з квітня 2022 по серпень 2022 р.р. перерахував на картковий рахунок № [NUMBER] кошти на загальну суму 150352,50 грн, а саме:14.04.2022 на суму 3015 грн.; 20.04.2022 4522,50 грн., 6532,50 грн; 26.04.2022 4020 грн., 2512,50 грн., 2512,50 грн.; 28.04.2022 555 грн.; 04.05.2022 555 грн; 09.05.2022 на суму 10050 грн.; 13.05.2022 5025 грн.; 14.05.2022 3517,50 грн.; 19.05.2022 на суму 20100 грн; 10.06.2022 5025 грн.; 23.06.2022 25125 грн.; 23.07.2022 3517,50 грн.; 26.08.2022 на суму 23155 грн., 23115 грн. На прохання повернути кошти, [PERSON] повідомила, що жодних коштів не отримувала. З неофіційних джерел стало відомо, що рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] . Жодних договірних відносин з [PERSON] на момент перерахування коштів у нього не було. Таким чином, кошти в розмірі 150352,50 грн. є такими, що помилково перераховані [PERSON] , та є безпідставно набутим майном, а отже мають бути повернуті. 23.08.2023 на її адресу була надіслана вимога про повернення коштів. 29.08.2023 даний лист отриманий членом сім`ї останньої. Однак, кошти не повернуті. Вважає, що кошти які перерахував [PERSON] без наявності правових підстав були перераховані їй на банківську картку без зазначення призначення платежу, свідчить про відсутність договірних правовідносин між ними, а також про те, що перераховані кошти являються безпідставно отриманими нею коштами. Відзив відповідача залишено без розгляду (а.с. 79). У додаткових поясненнях на позов представник відповідача [PERSON] зауважив, що позивачем не надано доказів наявності договірних відносин між ним та [PERSON] , не заявлено клопотання про виклик її як свідка чи залучення як третьої особи. Не надано доказів того, що [PERSON] взагалі надавала номер карткового рахунку. З квітня по серпень 2022 року позивач 17 разів пересилав нібито запозичені кошти на загальну суму 150352 грн. Вважає непереконливими доводи позивача про те, що перераховані кошти отримувалися іншою особою. Вважає, що сама [PERSON] могла знімати кошти з будь-якої картки, не обов`язково відкритої на її ім`я. За Законом України «Про платіжні послуги» сам платник несе відповідальність за відповідність інформації, суті платіжної операції. Позивач не надано доказів звернення до банку з вимогою про повернення коштів у 2022 році через помилковість переказу. Факт помилковості перерахування грошових коштів грунтується на припущеннях позивача. Зазначає, що відповідачка інколи отримувала від позивача (за його ініціативою) грошові кошти в подарунок на підставах, що не заборонено законом, тому як знаходилася з ним в близьких стосунках, мріяла народити від нього дитину. До вимог про розірвання договору застосовується позовна давність в один рік, яку просить застосувати позивач. Також вважав, що за заявою позивача триває досудове розслідування. Прохав стягнути на користь позивача 8000 грн витрат на правничу допомогу (а.с. 101 -105). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні представник позивача адвокат Павлюк І.А. позов підтримала з підстав викладених у позові. Водночас не заперечувала проти вирахування із суми позову комісій на користь банку, які помилково включені до стягнення з відповідача. Зауважила, що за фактом безпідставного отримання грошових коштів в поліції відсутнє кримінальне провадження. Грошові кошти безпідставно були отримані відповідачем. З приводу [PERSON] пояснила, що їй невідомо хто ця особа. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, з підстав викладених у письмових поясненнях. Додатково пояснив, що відповідач, яка проживає в м. Конотоп, через мережу Інтернет перебувала в близьких стосунках з [PERSON] , який проживає в Рівненській області. Після спілкування з позивачем через «Інстаграм», [PERSON] отримала в якості подарунку 20.04.2022 - 4500,00 грн та 6500,00 грн, а також 14.04.2022 - 3000 грн, а всього 14000 грн. Кошти витрачала на придбання нижньої білизни. Решти коштів відповідач не отримувала і відповідних доказів не надано. Також зауважив, що на банківську картку [NUMBER] згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду від 23.09.2022 накладено арешт в кримінальному провадженні № 1202220000000066 від 03.05.2022 за ч.1 ст. 309 КК України. Картку було вилучено під час обшуку. Вказане кримінальне провадження наразі перебуває на стадії судового розгляду. При цьому ані позивач [PERSON] , ані відповідач [PERSON] не мають в ньому жодного процесуального статусу. На думку представника відповідача, коштами з картки № [NUMBER] могла розпорядитися інша особа. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, в задоволенні позову відмовити. На підставі ст. 63 Конституції України відмовилася від допиту в якості свідка, за клопотанням заявленим представником відповідача (а.с. 119). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02.10.2023 року позовну заяву було залишено без руху (а.с. 17). 30.10.2023 року відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено о 13:00 год 22 листопада 2023 року (а.с. 43). За клопотання представника позивача 22 листопада 2023 року, підготовче судове засідання відкладено до 09:00 год 13 грудня 2023. 13 грудня 2023 року розгляд справи перенесено на 20 грудня 2023 на 15:00 год у зв`язку із відпусткою судді (а.с. 56). 20 грудня 2023 року судом задоволено клопотання представника позивача адвоката Павлюк І.А. про витребування у Акціонерного товариства «Універсал Банк» (інформації про власника платіжної картки № [NUMBER] , відкритої в АТ «Універсал банк», із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, РНОКПП, номеру і серії паспорта громадянина України, адреси місця реєстрації номеру телефону, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 11:00 год 09 січня 2024 року (а.с. 78). Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року у задоволенні заяви відповідача про поновлення строку подання відзиву відмовлено, відзив на позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 79). 20 грудня 2023 року постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого судового засідання на тридцять днів (до 30 січня 2024 року (а.с. 80). 09 січня 2024 року повторно витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк» (інформації про власника платіжної картки № [NUMBER] , відкритої в АТ «Універсал банк», із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, РНОКПП, номеру і серії паспорта громадянина України, адреси місця реєстрації номеру телефону, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 09:00 год 26 січня 2024 року (а.с. 89). 26 січня 2024 року закрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду о 10:00 год 14 лютого 2024 року (а.с. 99). У судовому засіданні 14 лютого 2024 року задоволено клопотання представника відповідача, про відкладення судового засідання для забезпечення явки [PERSON] та її допиту згідно ст. 234 ЦПК України в якості свідка. 28 лютого 2024 року о 08:30 год розгляд справи не відбувся у зв`язку з відсутністю електроенергії в суді (а.с. 120). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] має картку для виплат № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] , угода № SAMDNWFC00075165445 від 21.03.2022 (а.с. 8). Згідно довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/9910 від 25.12.2023 на ім`я [PERSON] (РНОПП [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку [NUMBER] , власником картки є [PERSON] , номер телефону [PERSON] [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 92). Зі скріншотів з телефону, наданих позивачем [PERSON] вбачається, що останній неодноразово з картки № [NUMBER] на картку отримувача № [NUMBER] , здійснював переказ власних коштів а саме: 26.08.2022 о 16:26 год в розмірі 23000,00 грн, комісія 115,00 грн, 26.08.2022 о 16:24 год в розмірі 23000,00 грн., комісія 115,00 грн; 23.06.2022 о 18:29 год в розмірі 7500,00 грн., комісія 37,50 грн; 23.07.2022 о 21:50 год в розмірі 3500,00 грн., комісія 17,50 грн; 23.06.2022 о 15:35 год в розмірі 25000,00 грн., комісія 125,00 грн; 10.06.2022 о 14:07 год в розмірі 5000,00 грн., комісія 25,00 грн; 19.05.2022 о 10:22 год в розмірі 20000,00 грн., комісія 100,00 грн; 14.05.2022 о 12:24 год в розмірі 3500,00 грн, комісія 17,50 грн; 13.05.2022 о 18:44 год в розмірі 5000,00 грн, комісія 25,00 грн; 09.05.2022 о 19:02 год в розмірі 10000,00 грн, комісія 50,00 грн; 04.05.2022 о 17:37 год в розмірі 550,00 грн, комісія 5,00 грн; 28.04.2022 о 21:06 год в розмірі 550,00 грн, комісія 5,00 грн; 26.04.2022 о 20:40 год в розмірі 2500,00 грн, комісія, 12,50 грн; 26.04.2022 о 12:22 год в розмірі 2500,00 грн, комісія, 12,50 грн; 26.04.2022 об 11:05 год в розмірі 4000,00 грн, комісія 20,00 грн; 20.04.2022 о 22:01 год в розмірі 4500,00 грн, комісія 22,50 грн; 20.04.2022 о 21:43 год в розмірі 6500,00 грн, комісія 32,50 грн; 14.04.2022 року о 13:34 год в розмірі 3000 грн, комісія 15,00 грн (а.с. 21 38) \~ \~ \~ \~Переказ коштів у вказаному розмірі у зазначений період (дату та час) з картки [NUMBER] , угода № SAMDNWFC00075165445 від 21.03.2022 також підтверджується довідкою про рух коштів (а.с. 9 11). \~ \~ \~ \~20 січня 2023 року [PERSON] звернувся на адресу [PERSON] з письмовою заявою в якій повідомив, що у 2022 році для своєї знайомої [PERSON] перераховував кошти, як позику, на рахунок, на який вона надала. В період з квітня по серпень 2022 року перерахував на рахунок № [NUMBER] коштів на загальну суму 150352,50 грн. Оскільки жодних договірних відносин з [PERSON] на момент перерахування коштів не мав, просить повернути ці кошти як безпідставно набуте набуті (а.с. 5-7). \~ \~ \~ \~27 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області із заявою в якій прохав встановити дані особи, з якою він познайомився через соціальну мережу «Інстаграм» та яка представилася [PERSON] , для якої в ході спілкування він перераховував гроші (а.с. 54, 62). \~ \~ \~ \~Згідно листа відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області від 15.03.2023 звернення по факту спілкування через мережу інтернет з невстановленою особою від 27.02.2023 розглянуто. У даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, подальший розгляд повідомлення припинено. Водночас встановлено ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку (а.с. 54 на звроті, 62 на звороті). \~ \~ \~ \~20 липня 2023 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал банк» із письмовою заявою про повернення перерахованих ним на рахунок № [NUMBER] коштів на загальну суму 150352,50 грн (а.с. 13-14). \~ \~ \~ \~29 серпня 2023 року АТ «Універсал банк» повідомив [PERSON] про те, що запит на повернення коштів не може бути виконаний банком без рішення суду (а.с. 40). \~ \~ \~ \~V. Норми права. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України та ст.\~20\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України . Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України , у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 , частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України . Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11 , 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх до ходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18). В частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами:\~ 1) письмовими, речовими і електронними доказами;\~ 2) висновками експертів;\~ 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Згідно зі статтею 78 ЦПК України\~ суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~ \~ \~ \~VІ. Оцінка суду. Суд вислухавши представників сторін, проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивачем доведено належними і допустимими доказами факт перерахування з банківської картки , відкритої на його ( [PERSON] ) ім`я в АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] , угода № SAMDNWFC00075165445, отримувачу [PERSON] на банківську картку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № [NUMBER] грошових переказів у період з 14.04.2022 по 26.08.2022 на загальну суму 149600 грн. (23000,00 грн + 23000,00 грн+ 7500,00 грн+ 3500,00 грн., + 25000,00 грн. +5000,00 грн + 20000,00 грн., + 3500,00 грн +5000,00 грн, + 10000,00 грн + 550,00 грн, +550,00 грн + 2500,00 грн + 2500,00 грн + 4000,00 грн, + 4500,00 грн + 6500,00 + 3000 грн = 149600 грн). Загальний розмір сплаченої на користь банку комісії становить 752,50 грн. (115,00 грн + 37,50 грн + 17,50 грн + 125,00 грн + 25,00 грн+ 100,00 грн + 17,50 грн +25,00 грн+ 50,00 грн+ 5,00 грн+ 5,00 грн+ 12,50 грн + 12,50 грн + 20,00 грн+22,50 грн +32,50 грн+ 15,00 грн = 752,50 грн (а.с.8-11, 21 38, 92). Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212\~Цивільного кодексу\~України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Суд враховує, що договір - це достовірний правочин, в якому для виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин необхідна воля обох сторін, що його укладають. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування (стаття 717 ЦК України ). Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України ). Договір дарування є безоплатним, тому дарувальник не має права вимагати від обдаровуваної особи зустрічних дій майнового або немайнового характеру. Договір дарування, укладений з порушенням вимог закону про безоплатність передання іншій стороні майна у власність, є нікчемним. У судовому засіданні представник відповідача підтвердив отримання [PERSON] на картку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за грошовим переказом від [PERSON] , після спілкування через «Інстаграм», в якості подарунку 20.04.2022 - 4500,00 грн та 6500,00 грн, а також 14.04.2022 року 3000 грн, а всього на загальну суму 14000 грн. Вказана обставина позивачем не спростована. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що ці 14000 грн перерахованих як подарунок, не можуть вважатися безпідставно отриманими. Відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. В той же час, суд не погоджується із запереченнями представника відповідача з приводу відсутності доказів того, що відповідач [PERSON] не отримувала решти коштів, оскільки з цього приводу позивачем надано суду належні і допустимі докази: Виписку про рух коштів по його картці для виплат № [NUMBER] , повний номер картки № [NUMBER] , угода № SAMDNWFC00075165445, скріншоти з\~мобільного телефону\~про перерахування\~коштів на\~картку [NUMBER] \~(а.с.\~8-11,21 38), яка за інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» видана на ім`я [PERSON] (а.с. 92). Остання всупереч вимог ст.81 ЦПК України не надала суду допустимих доказів (наприклад, довідки з банку) на спростування доводів позивача про перерахунок ним грошових переказів на картку [NUMBER] , видану на її ім`я. Суд критично відноситься до заперечень відповідача з приводу того, що на вказану банківську картку [NUMBER] згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду від 23.09.2022 було накладено арешт в кримінальному провадженні за ч.1 ст. 309 КК України, оскільки, за поясненнями представника відповідача, ані позивач [PERSON] , ані відповідач [PERSON] не мають жодного процесуального статусу в цьому провадженні, яке наразі перебуває на стадії судового розгляді. Припущенням представника відповідача є посилання на те, що коштами з цієї картки могла розпорядитися інша особа, без згоди самої [PERSON] . Проте в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд погоджується із запереченнями представника відповідача в частині того, що не є безпідставно отриманими відповідачем 752,50 грн. комісій на користь банку, які за поясненнями представника позивача, помилково включені до стягнення з відповідача. Враховуючи викладене, безпідставно отриманими грошовими коштами суду визнає перераховані кошти, за винятком 14000 грн подарунку. Тобто з відповідача на користь позивача слід стягнути 135600 грн безпідставно набутих коштів (149600 грн (сума переказів) - 14000 грн (подарунок) = 135\~600). Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29). VІІ. Судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. До стягнення заявлено 150352,50 грн, а задоволено 135600,00 грн, тобто на 90 % (135600 х 100/150352,50). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1353,17 грн. судового збору (1503,52 грн х 90 %/100%). Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу на користь відповідача, суд враховує наступне. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем надано копію договору про надання професійної правової допомоги в цивільній справі від 14.12.2023, укладеного з адвокатським об`єднанням «Веріта Груп» в особі адвоката Маховик Р.В. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000748 від 05.11.2021) (а.с.74-75 звор.стор.), ордер адвокату Маховик Н.О. про надання правничої допомоги [PERSON] , виданий адвокатським об`єднанням «Веріта Груп», копію квитанції адвокатського об`єднання «Веріта Груп» про отримання грошових коштів в розмірі 8000 грн. від [PERSON] за надання правничої допомоги в цивільній справі відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги в цивільній справі від 14.12.2023 (а.с.75) Оскільки позов відхилено на 10% від заявленої суми, з позивача на користь відповідача слід пропорційно стягнути 800 грн. витрат на правничу допомогу (8000х10/100 = 800).

Outcome: partial