Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 31 січня 2005 року він набув права власності на земельні ділянки площами 2,57 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0072, та 1,18 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області. Відділом Держземагенства у Носівському районі 31 січня 2005 року було відкрито Поземельну книгу земельної ділянки, в якій вказано кадастровий номер земельної ділянки, її площу, кадастровий план. У розділі № 3 (сторінка 11) - запис про право власності № 003 від 15 жовтня 2013 року, його (позивача) вказано власником земельної ділянки, внесені відомості про документ, що посвідчує право з визначенням серії та номеру державного акта на право власності, а також реєстраційний номер. 20 грудня 2011 року між ним (позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» було укладено договір оренди землі, а 8 вересня 2016 року укладено додаткову угоду про право оренди землі на строк 15 років. У вересні 2021 року він (позивач) звернувся до органу реєстрації з метою упорядкування своїх документів із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, але отримав Витяг про державну реєстрацію права власності у зв`язку з реєстрацією права власності на земельну ділянку за іншим власником [PERSON] , тобто фактично на абсолютно різні земельні ділянки було присвоєно один кадастровий номер. У Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка на підставі державного акта серії ЯА № 431238 від 31 січня 2005 року належить йому (позивачу). Він (позивач) звернувся із заявою до Центру надання адміністративних послуг Носівської міської ради з проханням виправити допущену реєстратором при реєстрації права власності помилки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на що отримав відмову, так як дана помилка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно може бути виправлена лише на підставі судового рішення. У копії державного акта на право власності, виданого на ім`я [PERSON] , кадастровий номер, присвоєний земельній ділянці при реєстрації, містить виправлення від руки, що є незаконним. Він (позивач) звертався із заявою до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про виправлення допущеної помилки. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області № Х-496/0-584/6-23 від 1 травня 2023 року земельна ділянка (пай № [NUMBER] ) з кадастровим номером 7423810000:02:002:0073 площею 1,1763 га зареєстрована в Державному реєстрі земель за державним актом серії ЯА № 431238 від 31 січня 2005 року, реєстраційний номер в Книзі реєстрації № 548, власник [PERSON] . Земельна ділянка площею 1,12 га зареєстрована в Книзі реєстрації за державним актом серії ЯБ № 245162 від 20 січня 2005 року за [PERSON] . У електронному вигляді зазначена земельна ділянка відсутня в Державному реєстрі земель, кадастровий номер на державному акті дублюється із земельною ділянкою (пай № [NUMBER]). Для виправлення помилок в Державному земельному кадастрі щодо власника земельної ділянки йому (позивачу) було рекомендовано звернутись з копією Поземельної книги і державним актом до реєстратора речових прав, який здійснив помилку у реєстрації прав власності на земельну ділянку. Реєстрація права власності за [PERSON] порушує його (позивача) права, як власника, оскільки позбавляє можливості вільно розпоряджатися своїм майном. [PERSON] просив суд: - скасувати розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області, площею 1,18 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 89055474238; - стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності сторін за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину Вишневої районної державної нотаріальної контори Київської області серії ВВМ № 487581 від 5 жовтня 2004 року на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 245162, який був зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 551, відповідно до якого відповідач набув право власності на земельні ділянки площами 1,12 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, та 4,02 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0072, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 20). 31 січня 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину Носівської районної державної нотаріальної контори серії АЕВ № 882670 від 6 листопада 2004 року на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 431238, який був зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 548, відповідно до якого позивач набув право власності на земельні ділянки площами 1,18 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, та 2,57 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0072, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13). 21 червня 2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності/довірчої власності: 1398178) було внесено відомості про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,1763 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 89055474238. Підставою для державної реєстрації зазначено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 431238, а підставою для внесення запису - рішення державного реєстратора реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції Власенка Анатолія Дмитровича з індексним номером 3377694 від 21 червня 2013 року (а.с. 14-15). 9 липня 2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності/довірчої власності: 1578531) було внесено відомості про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,1167 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100384674238. Підставою для державної реєстрації зазначено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 245162, а підставою для внесення запису - рішення державного реєстратора реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції Власенка Анатолія Дмитровича з індексним номером 3793572 від 9 липня 2013 року (а.с. 14-15). З повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № Х-496/0-584/6-23 від 1 травня 2023 року (а.с. 16) вбачається, що земельна ділянка (пай № [NUMBER] ) з кадастровим номером 7423810000:02:002:0073 площею 1,1763 га зареєстрована в Державному реєстрі земель за державним актом серії ЯА № 431238 від 31 січня 2005 року, реєстраційний номер в Книзі реєстрації № 548, власник [PERSON] . Земельна ділянка (пай № [NUMBER] ) площею 1,12 га, зареєстрована в Книзі реєстрації за державним актом серії ЯБ № 245162 від 20 січня 2005 року за [PERSON] , в електронному вигляді зазначена земельна ділянка відсутня в Державному реєстрі земель, кадастровий номер на державному акті дублюється із земельною ділянкою (пай № [NUMBER]). Внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку за державним актом серії ЯБ № 245162 від 20 січня 2005 року [PERSON] немає можливості у державного кадастрового реєстратора так, як відсутній електронний документ на земельну ділянку. Таким чином, судом встановлено, що двом різним земельним ділянкам, а саме паю № [NUMBER] площею 1,1763 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 89055474238), власником якого є [PERSON] , та паю № [NUMBER] площею 1,1167 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрів речових прав на нерухоме майно - 100384674238), власником якого є [PERSON] , присвоєно єдиний кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, що порушує права позивача на вільне розпорядження належною йому земельною ділянкою. Частиною 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1 та 2 ст. 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 77-80 ЦПК України. Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 9 ч. 1 ст. 2 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційна дія - це державна реєстрація прав, внесення змін до записів державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в державному реєстрі прав, крім надання інформації з державного реєстру прав. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 серпня 2018 року в справі № 925/1265/16 право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Вимога позивача, викладена в позові, зазначена наступним чином: «Скасувати розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області, площею 1,18 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 89055474238. З матеріалів справи (а.с. 14-15) вбачається, що земельна ділянка площею 1,1763 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0073, яка розташована на території Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована під номером (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна) - 89055474238. У розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно «Актуальна інформація про право власності» щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 89055474238 міститься інформація (номер запису про право власності/довірчої власності: 1398178) про те, що власником цього об`єкта нерухомого майна є [PERSON] . Будь-які відомості щодо реєстрації об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 89055474238 за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним для захисту його порушеного права/інтересу, а тому позов задоволенню не підлягає. У силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed