Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] в якому, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості: за кредитним договором №804578240 в розмірі 71095,00, грн, з яких: 19559,34 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 51536,50 грн. - сума заборгованості по відсоткам; за кредитним договором №10078-07/2021 в розмірі 32340,00, грн, з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20340,00 грн. - сума заборгованості по відсоткам; за кредитним договором №3442406118/440918 в розмірі 12000,00, грн, з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. - сума заборгованості по відсоткам, всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 115435,84 грн. та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги представник позивача зазначив, що 30.06.2021 року відповідач уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №804578240. 28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 у відповідності до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до реєстру боржників №152 від 21.09.2021 р. до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №804578240. 20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 р. до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 71095,84 грн.: 19559,34 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 51536,50 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Всупереч умовам кредитного договору незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06.03.2023 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 804578240 в розмірі 71095,84 грн. з яких: 19559,34 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 51536,50 грн. - сума заборгованості по відсоткам. 16.07.2021 року відповідач уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» кредитний договір №10078-07/2021. 18.01.2022 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №18012022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №18012022 від 18.01.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32340,00 грн.: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20340,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 18.01.2022 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 10078-07/2021 в розмірі 32340,00 грн.: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20340,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 25.06.2021 року відповідач уклав з ТОВ «Гоуфінгоу» кредитний договір №3442406115/440918. 19.04.2022 р. між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Г у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 р. до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12000,00 грн.: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.04.2022 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 3442406115/440918 в розмірі 12000,00 грн.: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 08.12.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. 21.12.2023 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволенні позові, так як жодного розрахунку суми відсотків, яку позивач вважає обґрунтованою та за який строк нараховуються відсотки надано не було. Також відповідач вважає, що позивачем не надано доказів, щодо передачі права вимоги за кредитними договорами. Крім того кредитний договір №804578240 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем 20.06.2021 р., натомість договір факторингу №28/1118-01 за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» був укладений 28.11.2018 р., тобто на момент його укладення, ще не виникли відносини між первісним кредитором і боржником, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 р. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно до [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не було таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 20102022 від 20.10.2022 р. до ТОВ «Фінансова компанія «Європейське агентство з повернення боргів». Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейське агентство з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимоги до [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 30.06.2021 р. між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 07.02.2024 р. до суду від відповідача надішли додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову, враховуючи викладене у відзиві на позовну заяву та доповнення до відзиву, а саме: оформлення договору факторингу до того як був оформлений кредитний договір, відсутність підписів на витягах до кредитних договорів, не надання належних та допустимих доказів, які підтверджують надання кредитних коштів, редагування договорів факторингу. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд справу розглянути без його участі, позов не визнає з підстав викладених ним у відзиві на позов та додаткових поясненнях, просив суд в задоволенні позову відмовити. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 30.06.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №804578240 (а.с.9-12) 28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 у відповідності до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. 31.12.2020 р. Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с.13-15) 20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022 відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників вказаних у реєстрах прав вимоги. (а.с.16-17) Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 р. до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 вказано боржник [PERSON] загальна сума заборгованості 71095,84 грн.: 19559,34 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 51536,50 грн. - сума заборгованості по відсоткам. (а.с.18) З розрахунку заборгованості за кредитним договором №804578240 від 30.06.2021 р. вбачається, що залишок заборгованості [PERSON] складає 71095,84 грн. (а.с. 19) 16.07.2021 р. між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» було укладено Договір про надання фінансового кредиту №10078-07/2021 (а.с.24-27). 18.01.2022 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №18012022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників вказаних у реєстрах прав вимоги. (а.с.28-30) Відповідно до копії Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №18012022 від 18.01.2022 вказано боржник [PERSON] загальна сума заборгованості 32340,00 грн.: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20340,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.31) З розрахунку заборгованості за кредитним договором №10078-07/2021 від 16.07.2021 р. вбачається, що залишок заборгованості [PERSON] складає 32340,00 грн. (а.с. 32) 25.06.2021 р. [PERSON] уклав з ТОВ «Гоуфінгоу» договір про надання фінансового кредиту №3442406118/440918. (а.с.37-39) 19.04.2022 р. між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Г у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників вказаних у реєстрах прав вимоги. (а.с.40-42) Відповідно до копії Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 р. вказано боржник [PERSON] загальна сума заборгованості 12000,00 грн.: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.43) З розрахунку заборгованості за кредитним договором №3442406118/440918 від 25.06.2021 р. вбачається, що залишок заборгованості складає 12000,00 грн. (а.с. 44) Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуться щомісяця до дня повернення позики. Ч.1-3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованої або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже за договорами кредиту та позики проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. Відповідно до умов Договору позики №3442406118/440918 від 25.06.2021 року сума кредиту становила 3000 грн, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування - 2,5% за день. Строк кредитування 30 днів до 24.07.2021 р.. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором позики № 3442406118/440918 від 25.06.2021 року складає 2250 грн (3000х0,025х30). Інший розмір процентів договором не передбачений. За умовами Договору позики № 10078-07/2021 від 16.07.2021 року сума кредиту становила 12000 грн, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 1,5% на день(1.3 пункт договору), весь строк кредиту 23 дня до 07.08.2021 р. Отже, розмір відсотків за 23 днів кредитування складає 4140 грн (12000/100х1,5х23). Оскільки договором встановлена фіксована процентна ставка, умови договору його сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України щодо незмінності фіксованої процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку. Згідно договору №804578240 від 30.06.2021 р. базова процентна ставка 1,7% в день оскільки договором встановлена фіксована процентна ставка, умови договору його сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України щодо незмінності фіксованої процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку. Сума 19560 грн. Термін 30 днів. Відповідно сума відсотків становить 9975.6 грн (19560/100х1.7х30). По договору №804578240 відбувалися оплати: 16.07.2021 - 6419.13 грн; 13.07.2021 - 1000 грн; 09.07.21 - 300 грн; 08.07.21 - 1925.81 грн; 14.07.21 - 254.94 грн. Загальна сума сплачених коштів складає 9899.88 грн. Відповідно залишкова сума відсотків по договору 804578240 складає: 75.72 грн.(9975.6-9899.88). Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е)вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись порізному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається. Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Вищевказані правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 11.10.2019 у справі № 910/13731/17, від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц. 18.01.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18012022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до вказаного договору, сторони визначили терміни, що використовуються у договорі, наступним чином: Одинична ціна - ціна придбання Фактором у Клієнта права грошової вимоги однієї іх Заборгованостей по конкретному боржнику, яка визначається у відсотковому співвідношенні від заборгованості Боржника; Ціна продажу - сума грошових коштів, що сплачується Фактору Клієнтом після підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників на умовах даного Договору, розмір якої встановлюється згідно п.3.3 Договору. Відповідно до п. 3.1 договору факторингу - загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. Як вбачається з пункту 3.3 договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022, у ньому не відображена ціна продажу за договором, оскільки при виготовленні позивачем фотокопії, ця інформація була ним прихована. У Акті прийому-передачі Реєстру Боржників, що є додатком до договору факторингу № 18012022 від 18.01.2023 не відображена одинична ціна відступлення права вимоги за кредитним договором позики № 10078- 07/2021 від 16.07.2021 р. Таким чином, позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за договором - оплати за відступлення права вимоги по договору факторингу №18012022 від 18.01.2022, таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставину переходу права вимоги за кредитним договором позики № 10078- 07/2021 від 16.07.2021 року від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, позивачем не було доведено за допомогою належних та допустимих доказів перехід до нього права вимоги за кредитним договором позики № 10078-07/2021 від 16.07.2021 року. Як вбачається з пункту 3.3 договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року, у ньому не відображена ціна продажу за договором. В Акті прийому-передачі Реєстру Боржників така інформація відсутня. Крім цього в договорі факторингу №19042022 від 19.04.2022 року також була прихована інформація з пункта договору 3.2 про загальну суму прав вимоги. Також ця інформація була видалена з Акту прийому-передачі Реєстру Боржників. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 804578240 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 30.06.2021 року, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно до [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від № 20102022 від 20.10.2022 до ТОВ «Фінансова компанія Європейське агентство з повернення боргів». Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія Європейське агентство з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 30.06.2021 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed