Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

03.01.2024 р. до Воловецького районного суду Закарпатської області звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 12 квітня 2019 р. [PERSON] , уклала із Акціонерним товариством "Ідея Банк" (первісний кредитор) кредитний договір №Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р. 07 липня 2023 року між AT «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р., укладеним між AT «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору факторингу перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р., який укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р25.00113.00514081 12 квітня 2019р., в сумі 171620,41 грн., з яких: 79113,64 грн. - заборгованість за основним боргом; 4301,28 грн. - заборгованість за відсотками; 88205,49 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідачка умови договору не виконала та не повернула кошти і проценти за користування позиченими коштами. Крім того, 05 травня 2019 р. між Товариством із обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ФІНАНС» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10000503243. Кредитний договір у відповідності до п.9.10 Кредитного договору, підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений в п.10 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. 11.05.2021\~між ТОВ\~«ІНВЕСТ ФІНАНС»\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів"\~укладено Договір\~факторингу №\~11052021,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«ІНВЕСТ ФІНАНС»\~передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору факторингу перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №10000503243 від 05 травня 2019р., який укладений між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2021 до Договору факторингу №11052021 11.05.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 3712,50 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2212,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідачка умови договору не виконала та не повернула кошти і проценти за користування позиченими коштами. Враховуючи наведене, оскільки відповідачкою заборгованість за вказаними договорами не погашена, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" суму заборгованості за кредитним договором № Р25.00113.00514081 від 12 квітня 2019р. в розмірі 171 620,41 грн., за кредитним договором № 10000503243 від 05.05.2019 р. в розмірі 3712,50 грн., а всього разом суму заборгованості в розмірі 175\~332, 91 гривень та 2684,00 гривень понесених витрат по сплаті судового збору. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву, у якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від її представника [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідачки, щодо позовних вимог заперечує із підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Із відзиву вбачається, що представник відповідачки зазначив, що відносно кредитного договору № Р25.00113.00514081 від 12 квітня 2019р., прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 88205,49 гривень не підлягає стягненню і з відповідачки, оскільки пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними, відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19. Крім того, представник відзначив, що ставить під сумнів договір відступлення права вимоги між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Ідея Банк». Щодо кредитного договору №10000503243 від 05 травня 2019р., представник стверджує, що відповідачка цей договір не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримувала. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідачки в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, відсутні докази, що підтверджують перерахування коштів саме відповідачці згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Враховуючи наведене, представник відповідачки просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 квітня 2019 р. [PERSON] , уклала із Акціонерним товариством "Ідея Банк" (первісний кредитор) кредитний договір №Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019 р. Пунктом 1.7 договору передбачено, що банк надає кредит клієнту для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 94691,00 грн. на рахунок позичальника [NUMBER] , який відкритий в AT «Ідея Банк» МФО 336310, та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 16109,26 гривні згідно з умовами договору добровільного страхування життя. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПАТ «СТРАХ.КОМП. «ПЗУ УКРАЇНА СТРАХ.ЖИТТЯ» в AT «Ідея Банк» [NUMBER] через транзитний рахунок, відкритий в AT «Ідея Банк». Пунктом 1.3 встановлено, що процентна ставка є фіксованою та становить 1,99 % річних. 07 липня 2023 року між AT «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р., укладеним між AT «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим Договором AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2. договору факторингу права вимоги, які AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається AT «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання, цього договору. Реєстр Боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р25.00113.00514081 12 квітня 2019р., в сумі 171620,41 грн., з яких: 79113,64 грн. - заборгованість за основним боргом; 4301,28 грн. - заборгованість за відсотками; 88205,49 грн. - заборгованість за комісіями. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Набуття позивачем права вимоги до відповідачки за кредитним договором№Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р. підтверджується копією договору факторингу та витягом з реєстру боржників, які завірені у встановленому законом порядку, а тому відсутні підстави вважати, що вони є неналежним та недопустимим доказами. Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачкою кредитного договору №Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р., укладеного між відповідачкою і АТ «Ідея Банк», щодо повернення тіла кредиту у визначені договором строки, оскільки відповідачкою не подано доказів на спростування даного факту, а отже наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення сум заборгованості за тілом кредиту та відсоткам за укладеним договором. Що стосується стягнення заборгованості за комісіями за кредитним договором №Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Положеннями абзацу 3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно і цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09. 2017 у справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 у справі № 6-1746 цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відповідно до п.5 паспорту споживчого кредиту Додаток №1 до Договору кредиту та страхування № №Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р., (а.с.8), у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором, позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, під назвою «Інші послуги банку». Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься у п. 5 паспорту споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 висловилася щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно. У такому разі має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині скасовує дію попереднього нормативно-правового акта. Тобто у спірних правовідносинах застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування», яким безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20). З огляду на вищевикладене, заборгованість за кредитним договором № №Р25.00113.005140806 від 12 квітня 2019р. за комісією в сумі 88\~205,49 грн. не підлягає стягненню із відповідачки. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 10000503243 від 05.05.2019 р., суд зазначає наступне. 05 травня 2019 р. між Товариством із обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ФІНАНС» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10000503243. Кредитний договір у відповідності до п.9.10 Кредитного договору, підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений в п.10 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» суми кредиту. В п.п. 9.14 Кредитного договору, відповідач підтвердила, що перед укладенням цього Договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.І,2) ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті Товариства; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС», що розміщені на Веб-сайті Товариства https://cashberry.com.ua/, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст, 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Таким чином суд дійшов висновку, що кредитний договір від 05.05.2019 року був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Окрім цього, твердження відповідачки про те, що вона не укладала і не підписувала кредитний договір із ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» також спростовуються наданими доказами, зокрема: копією договору про надання споживчого кредиту від 05.05.2019р. за №10000503243; офертою (пропозицією укласти електронний договір); розрахунком заборгованості, які завірені у встановленому законом порядку. Отже, відповідачка не довела своїх заперечень та не спростувала заборгованість за цим кредитним договором. При цьому\~11.05.2021\~між ТОВ\~«ІНВЕСТ ФІНАНС»\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів"\~укладено Договір\~факторингу №\~11052021,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«ІНВЕСТ ФІНАНС»\~передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2021 до Договору факторингу №11052021 11.05.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 3712,50 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2212,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином права вимоги за договором кредиту №10000503243 від 05.05.2019 року, укладеним [PERSON] з первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Судом було встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого в неї утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача. Підсумовуючи, суд зазначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», заявлені до відповідачки в частині стягнення заборгованості за договором кредиту №10000503243 від 05.05.2019 року , на підставі викладеного судом вмотивування, підлягають задоволенню. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" - підлягають частковому задоволенню. Крім цього, відповідно до вимог\~ п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: 175\~332,91/87127,42 *2684,00 = 1333,75 грн.

Outcome: partial