Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

В січні 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягується з нього на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року на користь [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] , 2017 року народження з 1/4 до 16,5% від усіх видів його заробітку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 01 вересня 2016 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис №1101. Рішення суду від 18 травня 2022 року шлюб було розірвано. Від цього шлюбу у них є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Після розлучення дитина залишилася проживати з відповідачкою. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року було задоволено та стягнуто аліменти у розмірі частини від усіх видів його заробітку. Наразі обставини змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання другої його неповнолітньої дитини у вказаному розмірі. Після початку збройної агресії російської Федерації він добровільно вступив до лав ЗСУУ для захисту України від російських загарбників. Отримав важке поранення та контузії. Також зазначає, що має сина від першого шлюбу [PERSON] 2009 року народження, якому теж має сплачувати аліменти про що є відповідне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2020 року та наявність якого не була врахована судом при призначенні аліментів. Наразі він є демобілізованим із лав ЗСУ і не має постійного доходу, бо був змушений довго відновлюватися після поранення. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, зазначив, що з армії звільнений з березня 2023 року, офіційно не працює. У нього на утримані є ще одна дитина, у зв`язку з чим, хоче зменшити розмір аліментів. Відповідачка в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги не визнає. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року у цивільній справі №204/9183/18 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 10 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, у позивача є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Згідно із довідки військової частини [NUMBER] від 09.09.2022 року №617 солдат [PERSON] , [INFO] , 27 серпня 2022 року отримав вибухове осколкове сліпе поранення з пошкодженням м`яких тканин шиї (а.с. 19). Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця відповідно до виконавчого листа №204/9184/18 виданого 08 лютого 2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на 29 лютого 2024 року складає 10\~579,321 грн. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] підставою для зменшення розміру аліментів зазначав ту обставину, що у нього від моменту призначення аліментів, розмір яких він просить зменшити, відбулося погіршення матеріального становища, оскільки він має іншу дитину, яку також слід забезпечувати, а також погіршився стан здоров`я, у зв`язку з пораненням. Крім того, у зв`язку із демобілізації з ЗСУ не має доходу. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, про це зазначив Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial