Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~В листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 31 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4551736, про надання споживчого кредиту у розмірі 9500 грн зі стандартною відсотковою ставкою 1,90% в день. 03 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №03-05/2022, у відповідності до умов якого, Товариство зобмеженою відповідальністю«Авентус Україна»\~відступило позивачу належне йому право вимоги грошових коштів від відповідача в сумі 30649 гривень, яка складається з: 9500 гривень - заборгованість за кредитом, 21149 гривень - заборгованість за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 30649 грн., а також інфляційні втрати за період з грудня 2021 року по червень 2023 року у сумі 9715,72 грн., три відсотки річних у сумі 1791,08 грн., судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13лютого 2024 року. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання і відсутністю відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 12.03.2024 року. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4551736 (а.с. 35-40). \~ \~ \~ \~03 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №03-05/2022, у відповідності до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить Товариству зобмеженою відповідальністю«Авентус Україна»(а.с.58-62). \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 03-05/2022 від 03.05.2022 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 4551736 від 31.07.2021. \~ \~ \~ \~Отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги від [PERSON] належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на підставі кредитного договору № 5441736 від 31.07.2021, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Відповідно доч.1ст.512ЦК УкраїниКредитор узобов`язанніможе бутизамінений іншоюособою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, проценти за його користування. \~ \~ \~ \~Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість за кредитним договором № 4551736 від 31.07.2021 року у розмірі 30649,00 гривень, яка складається з 9500 грн заборгованість по кредиту, 21149 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом ( а.с. 26-32). \~ \~ \~ \~Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 30649,00 грн заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат за період з грудня 2021 року до 30 червня 2023 року у сумі 9715,72 грн.та 3% річних за період з 27.11.2021року по 08.11.2023 року у сумі 1791,08 грн., то ці вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).». З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по23лютого 2022 року (2 міс. 23 дн.) у сумі 985,53 грн. та 3% річних за період з 27 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року (58 дн.) у сумі 146,11 грн. підлягають задоволенню. Разом з цим, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат за період з 24 лютого 2022 року до 30 червня 2023 року та 3% річних за період з 24 лютого 2022 року по 08.11.2023 року задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Зокрема відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано Договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с. 48-49), укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.44), ордер (а.с.34). \~ \~ \~ \~Як вбачається зі Звіту про надання правової допомоги від 08.11.2023 (а.с.25) згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 адвокатом Столітнім М.М. було надано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правові послуги на суму 10000 грн., які складаються зі збору та аналізу доказів спору; складення позовної заяви; подання позовної заяви, факт сплати яких підтверджується платіжною інструкцією №1470 від 08.11.2023р. (а.с.14). Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦРК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, часткове задоволення позовної заяви, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7000 грн. Також пропорційно до задоволених позовних вимог (75%) з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1610,40 грн. Загальний розмір судових витрат, які підлягають до стягнення становить 8610,40 грн.

Outcome: partial