Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя [PERSON] , на праві приватної власності, належали земельні ділянки, загальною площею 3,46 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Красносільської сільської ради (нині Володимирецька селищна рада) Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р4 №111086 від 11.12.2003. Заповіт відсутній. Після смерті [PERSON] , спадщину прийняв [PERSON] , оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦПК України та фактично вступив у володіння спадковим майном, засаджує та обробляє земельні ділянки, вирощує врожай. На час смерті батька [PERSON] , позивач проживав з ним однією сім`єю, за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , що звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав. До правовідносин по спадкуванню майна застосовуються положення Цивільного кодексу 1963 року. Так, згідно із ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оформити спадщину на земельні ділянки позивач не може, оскільки оригінал державного акту втрачено. На підставі наведеного просить визнати за ним право власності на спадкове майно, оскільки \~підтвердити свої спадкові права, окрім як в судовому порядку, не може. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 січня 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 січня 2024 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року закрито підготовче проваджененя та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та надав заяву про збільшення позовних вимог, мотувуючи наступним. Окрім того, для спадкування за законом, має значення встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Так, маючи намір оформити належним чином спадщину щодо земельного паю та отримати свідоцтво про право на спадщину, який належав спадкодавцю, заявник звернувся до нотаріальної контори, де отримав письмове роз`яснення про те, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка при написанні імені спадкодавця, а саме: зазначено помилково ім`я « [PERSON] », тоді ж як згідно свідоцтва про смерть правильно - « [PERSON] ». А тому даний факт необхідно встановити в судовому порядку. Представник Володимирецької селищної ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, просить прийняти рішення суду за наявними матеріалами у справі. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Що стосується факту належності правовстановлюючого документу, то судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Однак, Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р4 №111086 від 11.12.2003, виданий на ім`я [PERSON] . А як зазначено в довідці №62 від 18.01.2024, виданій Володимирецькою селищною радою Рівненської області, [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , одна і таж особа. На даний час нормативно-правові акти, що регулювали порядок видачі та заповнення державних актів втратили чинність, оскільки відповідно до п.п.9,10 Розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки здійснюється до 1 січня 2013 року. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Той факт, що даний державний акт на право приватної власності на землю належить спадкодавцю, стверджується, зокрема тим, що в державному акті та в свідоцтві про смерть збігаються прізвище особи та по батькові. А тому, суд рахує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р4 №111086 від 11.12.2003, виданий на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , який помер [INFO] . Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно за законом, то судом встановлено наступне: Як зазначалося вище, [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть станнього, серії [NUMBER] , виданого Красносільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 27.09.1997. За життя [PERSON] , на праві приватної власності належали земельні ділянки, загальною площею 3,46 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Красносільської сільської ради (нині Володимирецької селищної ради) Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р4 №111086 від 11.12.2003. А як зазначено в довідках №63, №64 від 18.01.2024, виданих Володимирецькою селищною радою Рівненської області, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] і наступний склад сім`ї був наступний: дружина [PERSON] (померла), син [PERSON] Після смерті\~ [PERSON] ,\~ фактично\~у спадщину\~вступила мати\~позивача \~ [PERSON] ,\~ яка\~померла,\~ та\~син -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ що\~підтверджується довідкою №64 від 18.01.2024 року, виданої головним спеціалістом Володимирецької селищної ради Рівненської області. А як зазначено у відповіді на усне звернення [PERSON] , наданої Володимирецькою державною нотаріальною конторою №70/01-16 від 11.01.2024, відповідно до п.4.12 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №295/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. А як зазначено у п.4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №295/5, свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. [PERSON] надав копію Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії Р4 №111086. На підставі вищевикладеного, останньому рекомендовано для реалізації своїх спадкових прав, звернутись до суду з позовом про визнання права власності на вказані земельні ділянки, які належали померлому [PERSON] , оскільки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у Володимирецькій державній нотаріальній конторі Рівненської області, згідно даних зі Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено. (довідка завідувача Володимирецької державної нотаріальної контори №79/01-16 від 11 січня 2024 року) Якщо хоча б один із спадкоємців прийняв спадщину, спадкування здійснюється за правилами ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР, спадщину можна було прийняти шляхом: фактичного вступу в управління та володіння майном; шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.553 ЦК УРСР, вважається, що спадкоємець відмовився від спадщини, якщо він не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Спадкоємець, [PERSON] , син померлого фактично вступив в спадщину шляхом управління та володіння майном, а також на момент смерті проживав з батьком, що підтверджується довідкою №64 від 18.01.2024, виданою головним спеціалістом Володимирецькох селищної ради. Згідно п.3.3\~Методичних рекомендацій\~щодо вчинення\~нотаріальних дій,\~пов`язаних\~із вжиттям\~заходів щодо\~охорони спадкового\~майна,\~видачею свідоцтв\~про право\~на спадщину\~та свідоцтв\~про право\~власності на\~частку в\~спільному майні\~подружжя,\~схвалених рішенням\~Науково-експертної\~ради з\~питань нотаріату\~при Міністерстві\~юстиції України\~29.01.2009\~року,\~ під\~фактичним вступом\~у володіння\~або управління\~спадковим майном,\~що підтвержує\~факт прийняття\~спадщини,\~слід мати\~на увазі\~різні дії\~спадкоємця по\~управлінню,\~розпорядженню і\~користуванню цим\~майном,\~підтриманню його\~в належному\~стані або\~сплату податків\~та інших\~платежів,\~тощо.\~ Доказом\~вступу в\~управління чи\~володіння спадковим\~майном можуть\~бути,\~зокрема :\~довідка \~ житлово\~ -\~ експлуатаційної\~ \~організації,\~ правління\~житлово-будівельного\~кооперативу,\~відповідної місцевої\~державної адміністрації\~чи органу\~місцевого самоврядування\~про те,\~що спадкоємець\~безпосередньо перед\~смертю спадкодавця\~проживав разом\~з ним;\~запис у\~паспорті спадкоємця\~або в\~будинковій книзі,\~який підтверджує,\~що спадкоємець\~був постійно\~прописаний (зареєстрований)\~у спадковому\~будинку (квартирі). Згідно із ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини,спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на рухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. А як зазначено в ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.(ст.392 ЦК України) Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України, визначають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадщину після смерті матері. Отже, способом захисту прав та інтересів позивача, у даному випадку, є визнання за ним права власності на спірне майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним сертифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації від 08 грудня 2003 року №420 був замінений Державним актом. При цьому,\~ позивач\~ [PERSON] \~є спадкоємцем\~майна \~за законом\~першої черги, у зв`язку з чим його позов підлягає задоволенню. Питання про повернення сплаченого\~\~при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. На підставі наведеного,

Outcome: approved