Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

27.12.2023 р. заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернулася з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до [PERSON] про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Чернігівською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 1311 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено факт порушення вимог земельного законодавства, яке виражається у протиправному володінні та користуванні громадянином Республіки Білорусь землею сільськогосподарського призначення. Так, прокуратурою встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.04.2008 р., зареєстрованого державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Брусило С. О. в реєстрі за № 932 (спадкова справа № 214 за 2008 рік), [PERSON] , громадянин республіки Білорусь, код [NUMBER] , який є спадкоємцем майна громадянина [PERSON] , набув право на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Прогрес» с. Петруші Чернігівського (колишнього Ріпкинського) району Чернігівської області розміром 5,1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] , як члену КСП «Прогрес» на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серії ЧН № 027000, виданого 12.07.1996 р. на підставі рішення Ріпкинської райдержадміністрації від 29.05.1996 р. №191, і зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 19 від 19.07.1996 р. Згідно розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 214 від 04.07.2011 р. «Про набуття громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності на землю на підставі сертифікатів» у власність, зокрема [PERSON] , передано земельні ділянки, площею 2,58 га (ділянка № [NUMBER] , рілля) та площею 0,34 га (ділянка № [NUMBER] , сіножаті), відповідно до матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів із земель колишніх КСП та видано державні акти на право власності на земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва. Зокрема [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯК486940 від 16.02.2012 р., кадастровий номер 7424487200:08:001:0304, площею 0,34 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрушівської сільської ради Чернігівського (колишнього Ріпкинського) району Чернігівської області (за межами населеного пункту), а також державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯК486941 від 16.02.2012 р., кадастровий номер 7424487200:08:001:1032, площею 2,58 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрушівської сільської ради Чернігівського (колишнього Ріпкинського) району Чернігівської області (за межами населеного пункту). Відповідно до пункту 4 вказаного розпорядження право громадянина Білорусії [PERSON] , як спадкоємця сертифікату, після отримання ним державного акту на земельну ділянку протягом року підлягає відчуженню згідно статті 81 Земельного кодексу України. На підставі вказаних державних актів [PERSON] зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, та у лютому 2013 року набув право власності, проте протягом року не виконав покладений на нього обов`язок з відчуження земельних ділянок, тому право власності на такі земельні ділянки підлягає припиненню шляхом їх конфіскації за рішенням суду. Справу передано головуючому судді 02.01.2024 р. 02.01.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.01.2024 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01.02.2024 р. 12.01.2024 р. від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за вх. № ЕП-24/24-вх надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, в якому також зазначається про підтримку заявленого заступником керівника Чернігівської окружної прокуратури Чернігівської області позову. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.02.2024 р. закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.02.2024 р. Позивач, відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. У судовому засіданні прокурор підтримала позов з підстав, викладених у ньому. Суд, заслухавши учасника судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [PERSON] є громадянином Республіки Білорусь, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданим 12.03.2012 р. відділом внутрішніх справ центрального району м. Гомеля (а. с. 42, зворот, 43). Згідно інформації управління державної міграційної служби у Чернігівській області, викладеної у листі від 20.03.2023 р. № 7401.3.1-1675/74.2-23, громадянин [PERSON] , [INFO] , за обліками управління, як такий, що набув або припинив громадянство України не значиться (а. с. 51). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.04.2008 р., зареєстрованого державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Брусило С. О. в реєстрі за № 932 (спадкова справа № 214 за 2008 рік), [PERSON] громадянин Республіки Білорусь, код [NUMBER] , який є спадкоємцем майна громадянина [PERSON] , набув право на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Прогрес», с. Петруші Чернігівського (колишнього Ріпкинського) району Чернігівської області, розміром 5, 1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] , як члену КСП «Прогрес» на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серії ЧН № 027000, виданого 12.07.1996 р. на підставі рішення Ріпкинської райдержадміністрації від 29.05.1996 р. № 191, і зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 19 від 19.07.1996 р. (а. с. 26). Згідно розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 214 від 04.07.2011 р. «Про набуття громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності на землю на підставі сертифікатів» (далі - Розпорядження) у власність, зокрема [PERSON] передано земельні ділянки, площею 2,58 га (ділянка № [NUMBER] , рілля) та площею 0,34 га (ділянка № [NUMBER] , сіножаті), внаслідок чого видано державні акти: ЯК486940 від 16.02.2012 р., кадастровий номер 7424487200:08:001:0304, площею 0,34 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрушівської сільської ради Чернігівського (колишнього Ріпкинського) району Чернігівської області (за межами населеного пункту); ЯК486941 від 16.02.2012 р., кадастровий номер 7424487200:08:001:1032, площею 2,58 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрушівської сільської ради Чернігівського (колишнього Ріпкинського) району Чернігівської області (за межами населеного пункту) (а. с. 21-25). Відповідно до пункту 4 розпорядження право громадянина Білорусії [PERSON] , як спадкоємця сертифікату, після отримання ним державного акту на земельну ділянку протягом року підлягає відчуженню згідно статті 81 Земельного кодексу України. На підставі вказаних державних актів за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на земельні ділянки з кадастровим номером 7424487200:08:001:0304 та з кадастровим номером 7424487200:08:001:1032 (а. с. 15-18). Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки перебувають в оренді та суборенді третіх осіб. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ч. 1 ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Частиною п`ятою статті 22 ЗК України (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначалося, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. За змістом частини четвертої статті 81 ЗК України (у редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин, та у чинній редакції) землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої статті 140 ЗК України (у чинній редакції) підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. За положеннями п. «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. В силу вимог ч. 4 ст. 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації. З огляду на те, що громадянин Республіки Білорусь у 2013 році у порядку спадкування набув право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території України, з кадастровими номерами 7424487200:08:001:0304, 7424487200:08:001:1032, та протягом року їх не відчужив, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь особи, що його сплатила.

Outcome: approved