Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, вимоги якого було зменшено під час розгляду справи, до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що протягом значного часу вона проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від якого має сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач ухиляється він обов`язку сплати аліментів на утриманні сина. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідач є здоровою і працездатною особою, працює та має постійний заробіток, позивач, з урахуванням заяви про зменшення вимог, просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 25.12.2023 року цивільну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.01.2024 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про залишення без розгляду позовної вимоги та зменшення розміру аліментів. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 05.03.2024 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] . В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи як засобами поштового зв`язку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, своїм правом подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та наявністю згоди представника позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі - позивач [PERSON] ) та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні також встановлено, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини, а тому задовольняє позовні вимоги. При цьому суд враховує, що відповідач, будучи достовірно обізнаним про розгляд даної справи в суді, відзив на позовну заяву не подав, доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 13.12.2023 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved