Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача, у якому просили визнати за кожним з них право власності на 1/4 ідеальної частки земельної ділянки площею 0,1585 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0596, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Мотивували позовні вимоги тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2018 року визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , а саме за [PERSON] у розмірі 1/4 ідеальної частки, [PERSON] у розмірі 1/4 ідеальної частки, [PERSON] у розмірі 1/2 ідеальної частки. Вказане рішення постановою Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року залишено без змін. Вказали, що право власності на визнані судом частки у праві спільної часткової власності зареєстровано за ними 02 липня 2021 року, однак земельна ділянка для обслуговування вищезгаданого будинку позивачами не приватизована. Зауважили, що з набуттям ними права власності на вищевказаний будинок, право власності на земельну ділянку на якій такий розташований автоматично перейшло до них у відповідних частках. Зазначили, що 23 листопада 2021 року відповідачем [PERSON] на підставі рішення Сокільницької сільської ради № 303 від 09 листопада 2021 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1585 га кадастровий номер 4623682000:02:002:0596, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] в цілому набуто у власність земельну ділянку на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , який перебуває у спільній частковій власності позивачів та відповідача. З огляду на вказане просили позовні вимоги задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача. Крім цього, долучили заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою судді від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 06 листопада 2023 року заяву позивачів про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1585 га кадастровий номер 4623682000:02:002:0596, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та належить на праві приватної власності відповідачу. Протокольною ухвалою від 22 січня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подала. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2018 року визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , а саме за [PERSON] у розмірі 1/4 ідеальної частки, [PERSON] у розмірі 1/4 ідеальної частки, [PERSON] у розмірі 1/2 ідеальної частки. Постановою Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Як вбачається з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 липня 2021 року, житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] у розмірі 1/4 частки, [PERSON] у розмірі 1/4 частки. Рішенням Сокільницької сільської ради № 303 від 09 листопада 2021 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1585 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0596, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стверджується, що за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1585 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0596, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд, яка розташована за адресою [ADDRESS] . За змістом\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу.\~Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути:\~1)\~визнання права;\~2)\~визнання правочину\~недійсним;\~3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право;\~4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення;\~5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі;\~6)\~зміна правовідношення;\~7)\~припинення правовідношення;\~8)\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди;\~9)\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди;\~10)\~визнання незаконними\~рішення,\~дій чи\~бездіяльності органу\~державної влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органу місцевого\~самоврядування,\~їхніх посадових\~і службових\~осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Як вбачається з мотивів позовної заяви, позивачі просять визнати за ними право власності на 1/2 ідеальної частки земельної ділянки, а саме по 1/4 за кожним, яка перебуває у приватній власності відповідача [PERSON] . В силу ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, слід дійти висновку, що визнання права власності це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з`єднана з конкретними вимогами про повернення майна чи усунення інших перешкод, непов`язаних із позбавленням володіння. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20), провадження № 12-83гс21, дійшла висновку про те, що для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. Оскільки порушення прав позивачів відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, заявлені позовні вимоги про визнання права власності опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту свого права шляхом визнання права власності на частки спірної земельної ділянки, яка в цілому зареєстрована на праві приватної власності за відповідачем. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №331/6927/16-ц, обраний спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав та інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивачі мотивували свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачами стягненню з відповідача не підлягають. В силу ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позов Відтак, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2023 року, слід скасувати.

Outcome: dismissed