Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі Кредитного договору б/н від 16 лютого 2022 року. Відповідно до умов Кредитного договору надано строковий кредит у розмірі 64700 гривень шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками,а також іншими витратами відповідно до умов договору, своєчасно не виконав. Представник АТ КБ «Приват Банк»» Меркулова Валерія Валеріївна 27 грудня 2023 року через систему "Електронний суд" звернулась із позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 50797 гривень 84 копійки, а також судових витрат у розмірі 2147 гривень 20 копійок. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 385214 від 28 грудня 2023 року, [PERSON] має своїм зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] (а.с. 67). Ухвалою від 24 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 68). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження було направлено відповідачу 28 грудня 2023 року. Однак, повернулося до суду без вручення з відміткою, що відповідач відсутній за вказаною адресою (а.с. 71-72). Ухвалою суду від 31 січня 2024 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду на 08-му годину 29 лютого 2024 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Меркулова Валерія Валеріївна у клопотанні (а.с. 65) просила про розгляд справи без участі представника позивача тане заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Поштове відправлення із ухвалами про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомлення сторін, яке направлялося відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, повернулася без вручення, оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній (а.с. 78-79). Крім того, 31 січня 2024 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду. Таким чином, відповідач обізнаний про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень п. 2 ч. 7, п. 3 ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином. Відзиву на позов відповідач не подав. Копія позовної заяви з додатками до неї були направлені [PERSON] позивачем у відповідності до вимог абзацу другого ч. 1 ст. 177 ЦПК України (а.с. 46, зворот а.с. 51). За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про прийняття заочного рішення. Судом встановлено, що 16 лютого 2022 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір без номера(а.с. 26-31). [PERSON] попередньо підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 14-31) і паспорт кредиту (а.с. 34-37), шляхом накладення електронного підпису. Додатково із відповідачем підписано графік кредиту (а.с. 32-33). Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику строковий кредит на споживчі цілі у розмірі, визначеному Договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлений цим договором термін (зворот а.с. 27). Розділом 1 Договору встановлено суму кредиту 64700 гривень, строк кредитування 36 місяців та реальну річну процентну ставку 37% річних (а.с. 26). Відповідно до п. 2.2 Розділу 2 Договору кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок позичальника) (зворот а.с. 27). Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Договору позичальник зобов`язується: використовувати кредит виключно на споживчі цілі; сплачувати банку винагороду за надання кредиту у розмірах та в строки, визначені договором; повністю повернути кредит у строк кінцевої дати повернення кредиту згідно графіку (а.с. 28). Кредитний договір без номера від 16 лютого 2021 року укладено між сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (розділ 3 Договору). Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач довів виконання свого зобов`язання з видачі кредиту [PERSON] випискою за договором без номера за період 16 лютого 2022 року - 13 грудня 2023 року від 13 грудня 2023 року (а.с. 11), а також підтвердженням боржника про отримання кредитних коштів та взяття на себе зобов`язання про погашення кредиту (а.с. 37). За умовами Договору (п. 4.1. Розділу 4) за користування кредитом позичальник зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладення цього Договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, зазначені згідно графіку (а.с. 29). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором без номера від 16 лютого 2022 року (а.с. 8-10), станом на 12 грудня 2023 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем у сумі 50797 гривень 84 копійки в тому числі: 44974 гривень 84 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 5823 гривні - заборгованість за відсотками. Відповідач таких доводів сторони позивача не спростував. В той же час, процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19. Крім того, ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" кредитної заборгованості в сумі 50797 гривень 84 копійки. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У позовній заяві представник позивача зазначив, що понесені ним судові витрати складаються лише із суми сплаченого судового збору. Ця обставина доведена відповідним платіжним документом (а.с. 45). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2147 гривень 20 копійок судового збору (а.с. 45). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог. Таким чином, судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору підлягають компенсації позивачу у повному розмірі.

Outcome: approved