Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтуванням позову позивач зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 27.05.2010 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито картковий рахунок відповідачу із початковим кредитним лімітом, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та видано відповідачу у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Однак, в процесі користування кредитним рахунком, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 22.05.2023 рік відповідач має заборгованість за кредитним договором 58351,72 грн., яка складається з наступного: 47651,74 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10699,98 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 27.05.2010 р. в розмірі 58351,72 грн., яка складається з наступного: 47651,74 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10699,98 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Кіріченко В.М., що діє на підставі довіреності, у позовній заяві позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно п. 19\~Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України) особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються\~законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Відповідно до 12-1\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених\~Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлялась про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). З положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). Згідно із ч. 3\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що відповідач 27.05.2010 року підписала заяву № б/н, відповідно до якої отримала кредит у виді кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач зобов`язалась повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 22.05.2023 рік відповідач має заборгованість за кредитним договором 58351,72 грн., яка складається з наступного: 47651,74 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10699,98 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором., яку позивач просить стягнути з відповідача. З позиції позивача, підписавши заяву, відповідач погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та підтвердила, що повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до наданої позивачем Довідки банку відповідачу 01.02.2013 року були видані наступні кредитні картки: «Універсальна mini» № [NUMBER] терміном дії 05/15, «Універсальна» № [NUMBER] терміном дії 09/16; «Універсальна с фото» № [NUMBER] терміном дії 02/17; «Універсальна» № [NUMBER] терміном дії 07/17; «Універсальна» № [NUMBER] терміном дії 05/21; «Універсальна» № [NUMBER] терміном дії 07/27; «Універсальна» № [NUMBER] терміном дії 12/24 (а.с. 51). Згідно із довідкою про зміну умов кредитування, старт карткового рахунку № [NUMBER] почався 01.02.2013 року із встановленням кредитного ліміту, який неодноразово збільшувався та зменшувався і станом на 26.12.2022 рік кредитний ліміт був встановлений на рівні 0,00 грн. (а.с. 52). Позивачем додано до позову Анкету-заяву датовану 27.05.2010 року яка містить дані, контактну інформацію та підпис відповідача [PERSON] , а також підтвердження про ознайомлення із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку (а.с. 20-20зворот). Таким чином, підписавши заяву відповідач підтвердила,\~що підписана\~заява разом\~з умовами\~надання банківських\~послуг,\~правилами користування\~платіжною карткою\~та тарифами\~банку складає\~між ним\~та банком\~договір. На підтвердження умов кредитування, АТ КБ «ПриватБанк»\~також надав суду «Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» датовану 23.06.2021 (а.с. 10-19) «Паспорт споживчого кредиту» датований 23.06.2021 (а.с. 21-24зворот), Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»» (а.с. 25-25зворот), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 26-49), Виписку за договором б/н за період з 01.02.2013 р. по 26.05.2023 р. (далі Виписка за договором) (а.с. 53-71), Розрахунок заборгованості (а.с. 72-84зворот). Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено існування договірних відносин між сторонами. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 22.05.2023 рік заборгованість за кредитним договором становить 58351,72 грн., яка складається з наступного: 47651,74 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10699,98 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. При цьому, з Виписки за договором встановлено, що Банк свої\~зобов`язання\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме:\~надав відповідачу\~ 01.02.2023\~року можливість\~розпоряджатись кредитними\~коштами в\~межах встановленого\~кредитного ліміту\~та позичальник\~використовувала отримані\~кредитні кошти\~на картковий\~рахунок №\~ [NUMBER] ,\~а отже,\~на підставі ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку про доведення позивачем факту отримання кредитних коштів відповідачем від позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 47651,74 грн., а отже в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню. Крім того, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, у тому числі, крім тіла кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 10699,98 грн. В обґрунтування вказаних вимог в цій частині, позивач, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифи Банку, як невід`ємні частини кредитного договору. Дійсно, додані позивачем на підтвердження позовних вимог: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»» (а.с. 25-25зворот), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 26-49), визначають, у тому числі: обов`язковий щомісячний платіж, процентну ставку, розмір пені, комісії, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. Проте, сама Анкета заява датована 27.05.2010 року не містить таких відомостей, у тому числі: виду картки, розміру обов`язкового щомісячного платежу, процентної ставки, розміру пені, комісії, тощо (а.с. 20-20зворот). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягами з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, [PERSON] ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи дану заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, враховуючи і те, що, як встановлено судом, фактичне користування кредитним грошима почалося з 01.02.2013 року, як і старт карткового рахунку. А також того, що вказані документи\~на момент\~отримання відповідачем\~кредитних коштів\~взагалі містили\~умови,\~зокрема й\~щодо сплати\~процентів за\~користування кредитними\~коштами та,\~зокрема,\~саме у\~зазначеному в\~цих документах,\~що додані\~банком до\~позовної заяви\~розмірах і\~порядках нарахування.\~При цьому,\~доданий позивачем «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містить як дати на яку вказані у ньому умови діяли так і підпису позичальника. Крім того, суд не вбачає підстав для врахування і відомостей зазначених у доданих позивачем до матеріалів позову: «Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» датованої 23.06.2021 (а.с. 10-19), «Паспорта споживчого кредиту» датованого 23.06.2021 (а.с. 21-24зворот), враховуючи, що, як встановлено вище, між позивачем та відповідачем кредитні зобов`язання виникли на підставі заяви б/н від 27.05.2010 року, на що зазначає позивач у позові, яка не містить, у тому числі, посилань на умови зазначені у вказаних документах, як і не зазначено в останніх, що вони є складовими Анкети-заяви позичальника від 27.05.2010 року. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Відповідно до постанови Касаційного Господарського Суду Верховного Суду від 19.12.2023 № 904/1538/22 без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови і правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 та постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року у справ № 669/573/18, провадження № 61-6724ск19. Велика Палата Верховного Суду зазначила: оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, проте, як зазначено вище, розмір відсотків не був узгоджений сторонами та позивачем до справи не долучено жодних доказів обізнаності відповідача про застосування якого саме розміру відсотків, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів за договором укладеним 27.05.2010 року, а вимог про стягнення заборгованості на підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг датованої 23.06.2021 року позивачем у змісті позовної заяви не обґрунтовується та не заявляється. Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Отже, у даній справі не можна вважати додані позивачем: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»» (а.с. 25-25зворот), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 26-49), «Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» датованої 23.06.2021 (а.с. 10-19), «Паспорт споживчого кредиту» датованого 23.06.2021 (а.с. 21-24зворот), складовою частиною укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1\~статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, позивачем не заявляється до стягнення з відповідача процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, що визначено положеннями ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, як і розміру індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми що визначено ч. 2 ст. 625 ЦК України, і не надається відповідного розрахунку. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що позивачем не підтверджено належними доказами можливість нарахування відсотків за користування кредитом, у розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 10699,98 грн. у зв`язку з чим, в задоволенні вимог позову в цій частині слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір у разі часткового задоволення позовних вимог покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а отже, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково в розмірі 47651,74 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2191,83 грн.

Outcome: partial