Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

У січні 2024 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2013 року, мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . З травня 2023 року сторони проживають окремо, втратили почуття любові один до одного та взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 лютого 2024\~року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного\~позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 05 березня 2024 року 09-30 год. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої з позивачкою участі, підтримання позовних вимог. Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив судове засідання проводити без його участі. Оскільки відповідач визнав позов, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі\~ст. 206 ЦПК України\~дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст. 24\~Сімейного кодексу України (далі\~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 09 серпня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.\~Києві, за актовим записом № 1826. Сторони мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. За твердженням позивачки, що не заперечував відповідач, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, проживають окремо. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі\~ст. 142 ЦПК України\~слід повернути позивачці судовий збір у сумі 605,60 грн та на підставі\~ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн за подання позову до суду.

Outcome: approved