Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом та просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який за життя все належне майно заповів йому. На день смерті батька він проживав разом з ним, а тому прийняв спадщину. Однак, звернувшись до нотаріуса, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в правовстановлюючому документі на спадковий житловий будинок помилково зазначено адресу його розташування « [ADDRESS] » замість вірної « [ADDRESS] ». Усунути дані помилки неможливо з огляду на те, що власник житлового будинку помер, а тому нотаріусом рекомендовано звернутися до суду. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання також не прибув, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] (на даний час Червоноградського району) Львівської області, загальною площею 85,3кв.м, житловою площею 59,7кв.м, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.04.2008р. та витягом про реєстрацію права власності від 17.06.2008р. 26.03.2009р. [PERSON] уклав заповіт, яким все належне йому на день смерті майно, в тому числі житловий будинок по [ADDRESS] , заповів своєму сину позивачу [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] та на день смерті з ним проживав його син [PERSON] , що встановлено із свідоцтва про смерть та довідки №29 від 10.02.2022р. З рішення Опілської сільської ради Сокальського району Львівської області №30 від 14.02.2008р. та довідки Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1681 від 20.04.2023р. встановлено, що технічну помилку в адресі житлового будинку допущено при видачі дубліката свідоцтва про право власності від 14.04.2008р. на підставі рішення. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу\~ спадщини\~ входять\~ усі права та обов`язки,\~ що належали\~ спадкодавцеві на\~ момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті його батька, проживав з ним на день смерті останнього, чим прийняв спадщину, однак позбавлений змоги прийняти спадковий житловий будинок в позасудовому порядку. З огляду на зазначене, суд визнає позов підставним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved