Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказує, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано, під час перебування у шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31.07.2017 року з нього стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що у нього відбулись зміни зі станом психічного здоров`я, який значно погіршився з 01.06.2020, у зв`язку із чим не має змоги працювати і виплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. Вказує, що не працевлаштований, має нестабільний дохід, який формується за рахунок підробітків, у власності має житловий будинок і земельну ділянку, а також має заборгованість зі сплати аліментів. Просить змінити розмір стягуваних аліментів на утримання дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28.12.2023 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 22.02.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Мурис О.А. у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просила у\~задоволенні позову\~відмовитиз підстав наведених у відзиві на позовну заяву, а саме, позивач зазначає, що стан його здоров`я з 2020 року погіршився, однак доказів, які б підтверджували втрату працездатності, встановлення інвалідності не надано. Позивач до лікарів не звертався, роботи не шукав, аліменти зовсім не сплачує. Також зазначає, що в [PERSON] у власності перебуває нерухоме майно, а саме житловий будинок і земельна ділянка. Працює в магазині продавцем та отримує мінімальну заробітну плату, а донька перебуває на її повному матеріальному утриманні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 22.09.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31.07.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 24.05.2017 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення суду Барським районним судом Хмельницької області 14.08.2017 видано виконавчий лист №125/989/17. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №54627473 щодо [PERSON] заборгованість станом на 01.05.2021 відсутня. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2023 становить 107699 грн. Заборгованість станом на 01.10.2023 становить 136836,90 грн. Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №14095, 16.09.2023 [PERSON] був госпіталізований до КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня» ім. акад. О.І. Ющенка та йому встановлений діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, без зазначення асоційованого гострого стресу (F23.10). 11.10.2023 його виписано із лікувального закладу, стан при виписці покращився, в поведінці впорядкований, емоції стійкі, маячні ідеї дезактуалізувались, розлад сприйняття заперечує, критика до перенесеного стану знижена. Згідно Консультативного висновку лікаря фізичної особи-підприємця приватної медичної практики [PERSON] від 10.11.2023 року, [PERSON] проходив курс психотерапії з 01.06.2020 по 01.07.2020. Діагноз станом на 01.06.2020 F25.0. Як вбачається з Висновку лікаря травматолога Жмеринського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.10.2023 року [PERSON] встановлено діагноз остеохондроз поперекового відділу хребта та є придатний до військової служби. Згідно копій із трудової книжки [PERSON] офіційно не працевлаштований. Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.11.2023 ДПС у Вінницькій області [PERSON] інформація про доходи відсутня. Також позивачем додано до матеріалів справи Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №141551697 згідно якого [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з належними будівлями та спорудами, згідно Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №141554470 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером 0520281800:05:003:0039 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зазначене також підтверджується копіями Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 17.10.2018 року. Згідно Трудового договору між працівником [PERSON] і фізичною особою [PERSON] №1/12 від 01.12.2023 [PERSON] прийнята на посаду продавця у магазин « [INFO] » оплата праці якої встановлюється у розмірі мінімально встановленої законодавчо встановленої грн. на місяць. Зазначене також підтверджується повідомленням про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.150\~СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч.ч.1, 2 ст.155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічні правові позиції Верховного Суду викладені у постановах від 18.09.2019 у справі №127/12177/17-ц, від 29.07.2019 у справі №426/2444/12-ц, від 03.05.2018 у справі №486/809/17-ц. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2021 року у справі №554/3355/20, у якій також зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. Під зміною матеріального стану сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового стану платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів, суд виходить з того, що у позивача як платника аліментів, змінилися умови, визначені ч.1 ст.192 СК України для зменшення розміру аліментів, а саме відбулося погіршення стану його психічного здоров`я, що також вплинуло значним чином на його матеріальне становище. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та майновий стан позивача, стан здоров`я, матеріальний стан дитини, а також рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та приходить до висновку про доцільність зменшення розміру аліментів, а тому розумним,\~справедливим та\~співмірним розміром\~аліментів,\~які підлягають\~стягненню з\~ [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~та доходів\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також мінімально встановленим чинним законодавством розміром аліментів на одну дитину. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; доказування не може грунтуватись на припущеннях. Саме найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини (ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року). Згідно ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та оскільки зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, аліменти повинні сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial