Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

14 листопада 2023 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради звернулась [PERSON] , яка пояснила, що малолітня [PERSON] залишилась без батьківського піклування та з народження проживає у її будинку. Батько - [PERSON] та мати [PERSON] , які зазначені в актовому записі про народження батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , фактично з народження дитини не займаються її вихованням та утриманням, матеріально не допомагають, донькою не опікуються, не цікавляться її здоров`ям, фізичним та моральним розвитком, разом з донькою не проживають та не проявляють інтересу до її виховання. Мати дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, курінням. У стані алкогольного сп`яніння, конфліктна та агресивна, підтримує зв`язки з сумнівними особами, часто змінює місце проживання, офіційно не працює та не має власного житла. Батько зі слів односельців мав спокійний, добродушний характер проте зловживав спиртними напоями і після народження [PERSON] одразу залишив її та матір [PERSON] . Таким чином, ні батько ні мати з донькою не спілкуються, її життям не цікавляться. Малолітня [PERSON] тимчасово проживає у своєї бабусі [PERSON] , яка займається її вихованням, утриманням та лікуванням. Виконавчий комітет Фастівської міської ради як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 22 листопада 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 21 грудня 2023 року (а.с.50 ). 21 грудня 2023 року підготовче засідання було відкладено у зв`язку із першою неявкою позивача на 16 січня 2024 року (а.с.58). Ухвалою суду від 16 січня 2024 року (а.с.69) підготовче засідання відкладено на 13 лютого 2024 року. До участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] , та встановлено їй строк для подачі пояснення щодо позову до 12 лютого 2024 року. 13 лютого 2024 рок підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 05 березня 2024 року (а.с. 77). В судове засідання представник позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради не з`явився, у заяві від 21.12.2024 просив справу розглядати без участі його представника (а.с.60). 05.03.2023 року подав письмові пояснення аналогічні позовним вимогам, в яких просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі частин всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.81-82). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.74). Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. 83). Залучена до участі у справі третя особа [PERSON] в засідання не з`явилася, про дату і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Судові повістки, які направлялися їй за зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.71-72). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Так, встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов`язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2012 року (а.с.20). Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували, [PERSON] відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 15.07.2023 №00040544217, виданого Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) записаний батьком дитини відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, за його заявою. Мати дитини [PERSON] зареєстрована разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації не проживає, від народження доньки не опікується [PERSON] , не утримує, не займається вихованням та доглядом, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, курінням (а.с.44-45). Батько дитини [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . На підставі пояснень [PERSON] (а.с.14) наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Фастівської міської ради від 12 липня 2023 року (а.с.12) [PERSON] взято на облік, як дитину, що залишилась без батьківського піклування. На підставі наказу Служби у справах дітей Фастівської міської ради № 17 від 12.07.2023, [PERSON] , як дитину, що залишилася без батьківського піклування, з 12.07.2023 тимчасово влаштовано у сім`ю рідної бабусі [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Зібраними позивачем і дослідженими судом доказами встановлено, що батько дитини спільно з дитиною не проживає, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини фактично з народження: не цікавиться станом здоров`я доньки, не здійснює догляду за нею, не забезпечує матеріально, донькою не опікується та не проявляє інтересу до її виховання. Таке, зокрема, стверджується обставинами, викладеними у характеристиці в.о. начальника управління розвитку територій та благоустрою Веприцького, Малоснітинського, Великоснітинького, Фастівецького старостинських округів ФМР Андрія Снігура (а.с.44-45) та повідомленні директора Фастівецької гімназії Людмили Кібкало № 02-07/67 від 28 серпня 2023 року (а.с.37-38), в яких зазначено, що з першого класу вихованням дівчинки займається бабуся. [PERSON] є доброю, подільчивою, врівноваженою та позитивною дитиною. Батьки дитини не підтримують зв`язок з класним керівником. Навчанням та поведінкою дівчинки цікавиться її бабуся, яка відвідує класні та загальношкільні батьківські збори, постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником. Батько [PERSON] протягом усього періоду її зростання матеріально не допомагав, донькою не опікувався, не утримував її та не проявляв інтересу до її виховання. Своє ставлення до батька та матері малолітня [PERSON] висловила у заяві від 12 липня 2023 року, де зазначила що бажає проживати у родині своєї бабусі [PERSON] і не заперечує щоб та була її опікуном. Згідно Акту обстеження умов проживання комісії ССДС виконавчого комітету Фастівської міської ради від 12 липня 2023 року, слідує, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає в будинку рідної бабусі за адресою: [ADDRESS] , де створені добрі умови проживання для дитини. [PERSON] має окрему кімнату, в якій наявні ліжко, навчальний куточок, стілець, шафа для одягу та взуття. У дівчинки є канцелярське приладдя, книжки, мобільний телефон, речі особистого вжитку, наявний посезонний одяг та взуття. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради №06-23/5067 від 29 вересня 2023 року (а.с.8-11), визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавити, зокрема [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Пунктом 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, матері, так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», (заява № 2091/13) та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до довідки МСЕК має 2 групу інвалідност і з дитинства встановлену безстроково (а.с.32-35), згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №9 потребує постійного догляду (а.с.36), а тому особисто не має можливості їздити до доньки та надавати їй матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У суду відсутні докази, які б підтверджували ту обставину, що відповідач визнаний у встановленому законом порядку недієздатним або в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини не може виконувати сімейного обов`язку по вихованню та матеріальному утриманню дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, свідоме нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дитиною і не бажає цього робити, оскільки жодного разу не звертався до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради з проханням повернути йому на виховання доньку. За таких обставин, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки це не суперечить інтересам дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У позовній заяві представник позивача просить стягувати із відповідача на користь дитини аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, щомісячно, починаючи з дня подання до суду заяви до досягнення дитиною повноліття. Наведеними вище доказами в суді доведено, що відповідач фактично з народження дитини не приймає участі в її матеріальному забезпеченні. Ухилення батька від утримання дитини, в тому числі, стало підставою для висновку суду про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки. Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). Як вбачається із позовної заяви, такої домовленості між батьками дитини не досягнуто, а тому орган опіки та піклування правомірно звернувся до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. До суду заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку, а тому ця вимога підлягає до беззаперечного задоволення. Сімейне законодавство (ст. 182 СК України) зобов`язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, рухомого і нерухомого майна, а також інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що відповідач не працює і не має можливості працювати через свій стан здоров`я та встановлену групу інвалідності, інших доказів, які б підтверджували обставини визначені в ст. 182 СК України та які мають враховуватися при визначенні розміру аліментів суду надано не було. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У зв`язку з тим, що орган опіки та піклування Фастівської міської ради просив суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у мінімальному розмірі передбаченому законом, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти у заявленому розмірі. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 14 листопада 2023 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ.

Outcome: approved