Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~27.12.2023 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 10.03.2020 року відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі Договір). Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, відповідач станом на 07.11.2023 року має заборгованість за Договором в розмірі 11815,3 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Таким чином, представник позивача прохав стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 10.03.2020\~ року у розмірі 11815,3 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача, АТ «Універсал Банк», [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат Яременко О. Є., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що обставини, викладені в позові, не відповідають дійсності, відповідач заборгованості на даний час не має. В матеріалах справи відсутні докази зняття грошових коштів та отримання кредиту. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує заборгованість. Також вказав, що надані позивачем Умови і Правила не містять підпису відповідача, то ж вони не є частиною кредитного договору. Наданий позивачем паспорт кредиту стосується «Чорної картки» Монобанк і не містить підпису відповідача. Жодних відомостей про те, що [PERSON] отримував «Чорну картку» Монобанк в матеріалах справи немає. Крім цього, повідомив, що відповідач дійсно звертався до АТ «Унівесал Банк» із заявою з метою отримання банківських послуг. Однак [PERSON] отримав лише дві тисячі гривень в день підписання анкети-заяви. Через тиждень відповідач повернув кошти через термінал. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.03.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а. с. 11). На підтвердження факту наявності заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 10.02.2020 року, укладеного між Універсал Банк та [PERSON] за період з 06.01.2021 року по 07.11.2023, з якого вбачається, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по тілу кредиту, яка станом на 07.11.2023 року становить 11815,30 грн. Відповідальну особу, що склала розрахунок заборгованості та підписала його не зазначено (а. с. 8-10). Також до позовної заяви долучено Умови і Правила обслуговування в АТ «Універсал банк» та паспорт споживчого кредиту Чорної карти Монобанк. Зазначені Умови і Правила, а також паспорт споживчого кредиту відповідачем не підписані (а. с. 12-29). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено кредитний договір у відповідності з проектом «monobank» шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, що не заперечується стороною відповідача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд зазначає, що надані позивачем докази не є належними та достатніми для\~ висновку про наявність заборгованості за\~ кредитним договором, її розміру, заявленого до стягнення, та користування позичальником кредитними коштами. В постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року\~ у справі №759/11453/20 зроблено правовий висновок про те, що виписка за картковим рахунком, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України\~ від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19). Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.03.2023 року у справі №910/3105/21 розрахунок заборгованості складений банком в односторонньому порядку сам по собі не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не відповідає вимогам встановленим зазначеною нормою для первинних документів. Тобто розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу тощо. Позивачем у справі до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження факту отримання відповідачем у справі грошових коштів, зокрема, виписки з банківського рахунку, з якої можна було встановити рух коштів за рахунком відповідача та користування ним кредитними коштами. Розрахунок заборгованості, на який посилався АТ «Універсал Банк» у своїй позовній заяві, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування заборгованості. Суд звертає увагу, що наданий розрахунок за договором відображає заборгованість відповідача починаючи лише з 06.01.2021 року, водночас встановлено, що Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг була підписана [PERSON] 10.03.2020 року. Крім цього, надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank набули чинності з 27.11.2021 року. Позивачем не надано доказів того, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги не доведені належними та достатніми доказами, необхідно відмовити у задоволенні позову акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості.

Outcome: dismissed