Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви тим, що вона з відповідачем не реєстрували шлюб, але [INFO] у них народився син [PERSON] . Вказує, що на цей час дитина є повнолітньою, але продовжує навчатись у Вищому навчальному закладі «Дніпропетровська академія музики ім. Глінка» на першому курсі денної бюджетної форми навчання. Посилається на те, що син проживає з нею, постійно перебуває на її утримані, постійно навчається і не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток. Зазначає, що вона не взмозі самостійно утримувати їх сина, оскільки не працює і отримує пенсію, та у зв`язку з чим вони з сином опинились у скрутному матеріальному становищі. Вказує, що відповідач є працездатним і працевлаштованим, отримує заробітну плату у зв`язку з чим має змогу утримувати їх спільну дитину. Посилається також на те, що відповідач матеріальну допомогу сину не надає, інших дітей у нього немає і аліменти нікому не сплачує. У зв`язку з вищезазначеним, вона вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини та просив стягувати з нього аліменти на утримання його сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) до досягнення сином 23-х років. В обґрунтування зазначив, що дійсно [PERSON] є їх з позивачем сином і він сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним 18-ти років. Зазначає, що він не заперечує проти сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення сином 23-річного віку, але заявлений позивачем розмір аліментів є для нього завеликим та поставить його в складне матеріальне становище, оскільки його заробітна плата є єдиним джерелом існування, і у випадку стягнення з нього 1/4 частини заробітку позбавить його можливості не тільки гідно жити, а й просто існувати. Наголошує, що він на сьогоднішній день отримує вкрай малу заробітну плату, що ледве перевищує прожитковий мінімум в Україні на працездатну особу і ледь достатня для сплати комунальних платежів, купівлю продуктів харчування. Вказує, що посилання позивача на неможливість влаштування сина на роботу з метою самостійного отримання заробітку нічим не підтверджується. Позивач надала суду відповідь на відзив в якій просила задовольнити її позовні вимоги в обґрунтування зазначивши, що їх син продовжує навчання у Вищому навчальному закладі на першому курсі денної форми навчання з 09 години до 18 години кожний день і має виконувати завдання учбового процесу, тобто він не має можливості влаштуватись на роботу неповного робочого часу. Крім того, їх син з раннього дитинства перебуває на диспансерному обліку через бронхіальну астму. Посилається на необхідність операції сину колінного суглоба та неможливість самостійно його забезпечити, а від матеріальної допомоги відповідач відмовився і у вихованні участі не бере, навіть не спілкується з сином. Вказує, що вона працевлаштувалась на сезонну роботу в КП «Теплоенерго» оператором в листопаді 2023 року і працює лише в період опалювального сезону, а інші сім місяців вона вимушена жити і утримувати сина лише на свою пенсію, яку вона почала отримувати з червня 2023 року. Зазначає, що син не отримує соціальну стипендію і їх доходи не достатні навіть для сплати комунальних платежів, купівлю продуктів харчування. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та не заперечував стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , які є сторонами у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний актовий запис №127 (а. с. 32). Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки №599 від 31 жовтня 2023 року Комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія музики» Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] навчається на І курсі денної форми навчання спеціальності 025 «Музичне мистецтво», освітній ступінь «Бакалавр» (оркестрові та ударні інструменти) Дніпровської академії музики за державним (регіональним) замовленням, на підставі наказу про зарахування №52-к(с) від 08 серпня 2023 року, з терміном навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року (а. с. 36). Частиною 2 статті 51\~Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно із ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Частинами 1, 2 статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Конструкція вказаної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Тобто нормами цієї статті не передбачено обов`язку саме продовження навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відтак обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження дитиною навчання; потреба дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. На підставі ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.\~89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачі в цьому випадку, лежить обов`язок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема потреби повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а також можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Правова природа аліментів у розумінні СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу наведених норм вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, що також підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №6303 від 02 листопада 2023 року, відповідно до якої за адресою: [ADDRESS] , з 12 травня 2015 року проживають [PERSON] (уповноважений власник) та її син [PERSON] , що також підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади №2023/008812433, який сформований 30 жовтня 2023 року, та №2023/008918303, який сформований 01 листопада 2023 року (а. с. 27, 35). У судовому засіданні позивачем було доведено, що їх з відповідачем спільний син навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, при цьому витрачає кошти на проїзд, харчування, які йому надає позивач, оскільки відповідач не надає сину жодної матеріальної допомоги. Також з довідки про доходи виданої КП «Теплоенерго» ДМР [PERSON] судом встановлено, що він працює в КП «Теплоенерго» ДМР на посаді машиніста екскаватора 5 розряду та йому було нараховано заробітну плату за період з червня по листопад 2023 року на загальну суму 139 721,28 грн., з яких було відраховано податок з доходів фізичних осіб і військовий збір у загальному розмірі 27 245,65 грн. (а. с. 51). З наявної в матеріалах справи довідки про доходи №6906 9894 1924 1986 від 30 жовтня 2023 року судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонером і перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Дніпрі в Дніпропетровській області, отримує пенсію за віком, розмір якої за період з червня 2023 року по 31 жовтня 2023 року складає 25\~566,57 грн., за червень 2023 року 2\~840,73 грн.; за липень жовтень 2023 року по 5\~681,46 грн. за місяць (а. с. 26). Крім того, з довідок про доходи за 2023 рік №295, №296 від 15 грудня 2023 року, виданих Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради судом встановлено, що [PERSON] нараховано заробітну плату протягом січня квітня 2023 року на загальну суму у розмірі 62\~761,13 грн., з яких відраховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 11\~297 грн. і військовий збір у розмірі 941,42 грн., а за листопад 2023 року нараховано заробітну плату у розмірі 9\~327,26 грн., з яких відраховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1\~678,91 грн. і військовий збір у розмірі 139,91 грн. (а. с. 65, 66). Судом також враховується, що стороною відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні було частково визнано позовні вимоги, саме в частині стягнення з нього 1/6 частини заробітку, а не 1/4 частини його доходів, як просила позивач у позовній заяві. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на позивача. Також суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, мають повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки не можна ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №283/1309/17. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці і є працевлаштованою особою, та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, оскільки має повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати позивачу аліменти. Також суд бере до уваги рівний обов`язок обох батьків надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання, та враховує відомості про позивача і відповідача, які є працевлаштованими і мають дохід. Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 зазначив, що змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Таким чином, визначаючи розмір аліментів суд враховує, що повнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , навчається на І курсі денної форми навчання за спеціальністю «Музичне мистецтво», освітній ступінь «Бакалавр» (оркестрові та ударні інструменти) КЗВО «Дніпровська академія музики» ДОР» за державним (регіональним) замовленням, не находиться на державному забезпеченні, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований і має можливість надавати матеріальну допомогу, та беручи до уваги, що позивач також має дохід та перебуває у працездатному віці, а відповідач не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки від його доходу, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно до досягнення сином двадцяти трьох років, за умови продовження ним навчання, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням обов`язку також іншого з батьків надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка навчається, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі за майнову вимогу в розмірі 1\~073,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial