Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.03.2023 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу 2800 доларів США, що підтверджується борговою розпискою. Кошти відповідач зобов`язався повернути до 23 вересня 2023 року. Однак, відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов`язання не виконав та кошти не повернув. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідач [PERSON] має заборгованість 2800 доларів США, що по курсу НБУ становить 105063 грн. та 21,6 доларів США, що по курсу НБУ становить 811,72 грн. -3% річних за прострочення виконання від суми боргу Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 12 січня 2024 р. по даній позовній заяві дуло відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін . В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву , в якій просив слухати справу у його відсутність наполягав на задоволені позову в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що у відповідача існують боргові зобов`язання перед позивачем по справі та в підтвердження своєї позиції надав до суду оригінал боргової розписки. Відповідач чи його представник в зал судового засідання не з`явилися, відповідач сповіщався належним чином за місцем його реєстрації . У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 23.03.2023 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу 2800 доларів США, що підтверджується борговою розпискою, оригінал якої міститься в матеріалах справи ( а.с.21) Кошти відповідач зобов`язувався повернути до 23.09.2023 року. Відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов`язання не виконав та кошти не повернув. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідач [PERSON] має заборгованість - 2800 доларів США, що станом на день подачі позову 26.12.2023 року по курсу НБУ становить 105063 грн. та 3% річних від суми боргу в розмірі 21.6 доларів США , що становить по курсу НБУ 811, 72 грн . Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту отримання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем договірних зобов`язань щодо надання останньому позики в загальному розмірі 2800 доларів США., що підтверджується написаною власноруч розпискою відповідача, яку суд приймає за договір позики, оскільки в ній сторонами визначені всі суттєві умови договору даного виду. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем не було повернуто борг у сумі 2800 доларів США. Загальна сума боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми боргу становить 2821,6 доларів США, що по курсу НБУ станом на день подачі позову складає 105874, 72 грн. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях . Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання судового збору вирішується судом у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, що є підставою для їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved