Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) у якому просив суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.06.2015 між ним та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 1153. Вказує, що від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з народженням спільної дитини відносини між подружжям почали псуватися, різні погляди на сімейне життя та на розподіл сімейних обов`язків призводять до постійних сварок та неможливості спільного проживання вже протягом тривалого часу. Враховуючи, що подружжя досить тривалий час разом не проживають, втратили інтерес один до одного, спільним побутом не пов`язані, подальше існування шлюбу між позивачкою та відповідачем суперечить їх суспільним інтересам та є не можливим, а тому позивач просив суд задовольнити поданий позов. 17.11.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Шереметьєвої Л.А. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 12.12.2023 представником позивача було подано до суду клопотання про усунення недоліків. 12.12.2023 представником відповідача до суду було подано клопотання про відмову у відкритті провадження у даній справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.01.2024 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.01.2024 було відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про відмову у відкритті провадження у справі. 23.01.2024 представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву у якому не заперечує проти задоволення позовних вимог, проте при ухваленні рішення у справі представник відповідача просила суд врахувати фактичні взаємини сторін як подружжя, причини розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітніх дітей та їх прав й законних інтересів. У відзиві на позову заяву представник відповідача вказує, що причиною припинення спільного проживання сторін є не псування відносин сторін після народженням спільної дитини, різні погляди на сімейне життя та на розподіл сімейних обов`язків, а наявність у позивача стосунків з іншою жінкою. Зазначає, що сторони фактично не проживають разом із 23.05.2022, а не із листопада 2022 року як вказує позивач. Стверджує, що під час перебігу вагітності відповідача та після народження дитини у 2022 році, позивач морально тиснув на відповідача, а також вчиняв інші дії, які робили її життя нестерпним. Посилається, що після народження доньки [PERSON] позивач взагалі не визнавав її своєю донькою, не приділяє їй жодної уваги та не піклується про нею, а також не утримує її матеріально, зокрема у частині оплати вартості лікування. 23.01.2024 представником відповідача до суду було подано клопотання про розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у судовому засіданні із повідомленням сторін. 29.02.2024 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.03.2024 клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін було залишено без задоволення. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду справи судом було встановлено, що 03 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 1153, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 03.06.2015. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 7, 8). Батьками обох дітей зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час судового розгляду встановлено та не заперечувалося сторонами, що останні тривалий час не проживають разом як подружжя та не ведуть спільного господарства.. Як вбачається із позовної заяви та відзиву на позовну заяву, сторони не бажають надалі перебувати у зареєстрованому шлюбі та наявність такого шлюбу суперечить їх інтересам. Як свідчать матеріали справи, між сторонами наявні складні і неприязнені стосунки, які унеможливлюють відновлення шлюбних стосунків. Аналізуючи викладене вище, суд вважає, що подальше спільне проживання сторін у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між позивачем та відповідачем втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на обставини щодо можливих стосунків позивача з іншою жінкою, оспорення ним факту батьківства, ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо спільної доньки, наразі не доведено належними та допустимими доказами. Разом з цим, дані доводи не мають вирішального значення для прийняття рішення у даній справі про розірвання шлюбу, з огляду на уже встановленні вище судом обставини справи. При цьому, у разі існування порушеного права когось із сторін у цій частині, останні не позбавлені права звернутися до суду для його захисту у спосіб, який визначений законом, та доводити вказані у відзиві на позовну заяву обставини в загальному порядку. Окрім цього, матеріали справи не містять доказів в підтвердження доводів відповідача щодо вчинення позивачем відносно неї психологічного насильства, які можуть мати ознаки адміністративного або кримінального правопорушення. Проте, вразі вчинення таких дій відповідач не позбавлена права на звернення до відповідних правоохоронних органів з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, а тому шлюб сторін слід розірвати. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved