Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

представник позивача адвокат Богуш І.М. звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 20.02.2023 року [PERSON] у справі №465/5009/22 визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення,в діях останнього. Рішення суду набрало законної сили. Вважає, що йому завдано моральної шкоди незаконним притягненням до адміністративної відповідальності шляхом звинувачення його у вчиненні правопорушення. Вказує, що в результаті винесення неправомірного протоколу, нероз`ясненні йому прав та обов`язків, ненадіслання йому копії постанови про адмінправопорушення, права позивача були порушені. Внаслідок неправомірних дій службових осіб позивач відчував дискомфорт, порушились нормальні життєві зв`язки через неможливіть продовження активного способу життя, відчував постійні моральні страждання, а також переживання, депресії та пригнічений стан, пов`язаний із вимушеним безробіттям, оскільки через понесений сором та приниження погіршились стосунки з оточуючими людьми, його звільнили з роботи, внаслідок чого перебував на утриманні дружини. Наслідки притягнення до адміністративної відповідальності для позивача виявились психотравмуючими, спричинили життєві страждання, почуття образи, приниженої гідності та викликали появу негативних психологічних переживань, саме тому для відновлення таких позивач повинен був вживати заходи щодо їх відновлення в суді, відтак оцінює моральну шкоду, яка була завдана позивачу у 50 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з держави Україна за рахунок коштів Дрежавного бюджету України на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. та 15\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Від представника Державної казначейської служби України 14 липня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що Казначейство, яке залучено до цієї справи в якості відповідача не в змозі використати права учасника судового процесу, оскільки згідно зі своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення даної справи. Зазначає, що не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями іншим суб`єктів, оскільки жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало з ним у правовідносини і жодної шкоди такому не завдавало. Вважають, що стягнення коштів з органів Казначейства є необгрунтованим та таким, що не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права, оскільки органи Казначейства здійснюють лише обслуговування єдиного казначейського рахунку і жодним чином не розпоряджаються коштами на ньому і кошти на такому рахунку не належать Державній казначейській службі України на праві власності.\~Вказує, що для відшкодування моральної шкоди, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінка відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язків наслідок цивільно правового характеру і не може бути доказом того, що дії/ бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральну шкоду. Просить відмовити у задоволенні позову. 18 липня 2023 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що прохання позивача стягнути моральну шкоду є безпідставними, оскільки не має під собою жодного правового підґрунття. Доводи, наведені позивачем в обґрунтування завдання йому моральної шкоди, не підтверджуються жодними фактичними даними, а ґрунтуються тільки на власних домислах сторони позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання представника такого про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задоволити. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції ,в особі Управління патрульної поліції у Львівській обалсті в судове засідання не з`явився, у відзив просив проводити розгляд справи без участі представника. Представник відповідача Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 20.02.2023 року у справі №465/5009/22 відносно [PERSON] закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Згідно постанови Франківського районного суду м. Львова від 20.02.2023 року (справа №465/5009/22), 19.08.2022 року о 16год. 35 хв. у м.Львові по вул. Стрийська, 98 водій [PERSON] керував транспортним засобом Skoda Roomster д.н.з. [NUMBER] з явними ознаками наркотичного сп`яніння ( звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків та підтверджується висновком лікаря нарколога №002050 від 19.08.2022 року. Закриваючи провадження у справі суд вказав, що з долученого\~до\~матеріалів\~справи відеозапису\~з\~нагрудних\~камер \~працівників\~поліції,\~суд\~позбавлений\~можливість встановити\~чи\~справді [PERSON] керував транспортним засобом, так як відеозапис розпочинається з моменту коли останній з поліцейськими їдуть в медичний заклад. Крім цього, на відеозаписі не зафіксовано чи роз`яснювалися [PERSON] права та обов`язки, не зафіксовано процедуру оформлення адміністративних матеріалів. Так само не зафіксовано факт відмови [PERSON] від проходження огляду, так як відеозапис переривається коли останній знаходився в кабінеті лікаря нарколога. Оскільки відсутні докази порушення водієм [PERSON] \~п. 2.5 ПДР\~України, провадження в справі за ч.1\~ст.130 КУпАП\~підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях останнього. Відповідно до ст.15,\~16 ЦК України, ст.4,\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. В силу ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцієюта\~законами України. Статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають значення для справи. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, згідно з ч.2\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1\~ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відповідно до ч.1 ст.1173, ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та їх посадових і службових осіб. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. (стаття 1175 ЦК України). Статтями\~2,\~4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, може свідчити про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Аналогічні правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), а також у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19), від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21) та від 07 вересня 2022 року у справі №289/2110/21 (провадження №61-5136св22). За приписами п. 3Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від31березня 1995року №4«Про судовупрактику всправах провідшкодування моральної(немайнової)шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У свою чергу, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2019 у справі №464/3789/17, від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Підставою для відшкодування моральної шкоди у даній справі є закриття справи про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП \~у зв`язку із відсутністю складу правопорушення. Відтак, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18). В свою чергу суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 50\~000 гривень є завищеними, а тому враховуючи принципи справедливості та співмірності, а тому підлягають задоволенню частково у розмірі 2000 грн. 00 коп. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~000, 00 гривень, суд зазначає наступне. За змістом п.4 ч.1\~ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~у наведених в\~статті 1 цього Закону\~випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. За змістом положень\~статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved