Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а саме: -за кредитним договором № 330760239 від 11.08.2021 - 7 500, 00 грн. основного боргу та 17 392, 50 грн. заборгованість за процентами; -за кредитним договором № 0984668538 від 05.08.2021 - 1 500, 00 грн. основного боргу та 15 198, 75 грн. заборгованість за процентами; -за кредитним договором № 2426301560/454775 від 05.08.2021 - 2 000, 00 грн. основного боргу та 5 600, 00 грн. заборгованість за процентами; - за кредитним договором № 06855-08/2021 від 11.08.2021 - 4 500, 00 грн. основного боргу та 12 487, 50 грн. заборгованість за процентами. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач неналежним чином не виконував взяті на себе за кредитними договорами зобов`язання, внаслідок чого за ним виникла заборгованість. У подальшому, на підставі укладених з кредиторами договорів факторингу, позивач набув право вимоги до відповідача. Оскільки заборгованість відповідачем залишилась непогашеною, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою від 22.12.2023 Московський районний суд м. Харкова вищевказану позовну заяву залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків. 03.01.2024 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою від 04.01.2024 Московський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі № 643/13382/23, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 02.02.2024 року. 02.02.2024 року розгляд справи відкладено на 11.03.2024 року у зв`язку з неявкою сторін. Представник позивача у судове засідання 11.03.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у позовній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання 11.03.2024 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його місця проживання: [ADDRESS] , які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України). Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - ВСТАНОВИВ: 11.08.2021 року між відповідачем (Позичальник) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) було укладено Договір кредитної лінії № 330760239 (далі Договір № 330760239), за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту в сумі 7\~500, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з п. 1.3. Договору № 330760239 Кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 7\~500, 00 грн. одразу після укладання Договору, який має бути повернено до 27.08.2021 року. Відповідно до п. 1.7. Договору № 330760239 кредит надається строком на 16 днів від дати отримання кредиту, а саме до 27.08.2021. Відповідно до п. 1.9. Договору № 330760239 за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом. Факт отримання відповідачем кредиту за Договором № 330760239 підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 11.08.2021 року на суму 7\~500, 00 грн. \~ \~ \~ \~Позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за Договором № 330760239 зобов`язання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 7\~500, 00 грн. та заборгованість за процентами в сумі 17\~392, 50 грн. Обґрунтовуючи наявність права вимоги на стягнення вказаної вище суми боргу позивач посилається на те, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, який Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року було викладено в новій редакції. За умовами п. 2.1. Договору факторингу № 28/1118-01 Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 4.1. Договору факторингу № 28/1118-01 передбачено, що наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. 20.10.2022 року між позивачем (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до п. 2.1. якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Судом встановлено, що кредитний договір № 330760239 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений 11 серпня 2021 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав фактору ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. І лише 20 жовтня 2022 року на підставі договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» передало фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 330760239, оскільки кредитний договір був укладений 11 серпня 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Таліон плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто до укладення кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Харківського апеляційного суду від 11.12.2023 у справі № 632/846/23, Волинського апеляційного суду від 04.03.2024 у справі № 158/2812/23. За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 330760239 від 11.08.2021 - 7 500, 00 грн. основного боргу та 17 392, 50 грн. заборгованість за процентами, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, 05 серпня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] був укладений договір позики № 0984668538 (далі Договір № 0984668538), який підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 05 серпня 2021 на укладання договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0984668538 від 05 серпня 2021 та отримання кредиту згідно заявки анкети та надано згоду на використання при укладанні цього правочину шляхом використання одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису. За умовами Договору № 0984668538 ТОВ «Інфінанс» надав відповідачу кредит в розмірі 1 500, 00 грн. строком на 18 днів. Відсоткова ставка складає 1,75% за один день користування кредитом і застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка складає 638,75% і застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації. Разом з цим, відповідач взяті на себе за Договором № 0984668538 зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 1 500, 00 грн. основного боргу та 15 198, 75 грн. заборгованість за процентами. 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» (Клієнт) та позивачем (Фактор) укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 24.11.2022 року між позивачем та ТОВ «Інфінанс» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників. Згідно витягу з Реєстру боржників позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0984668538 в сумі 16\~698, 75 грн., з яких 1\~500, 00 грн. основний борг та 15\~198, 75 грн. заборгованість за процентами. Разом з тим, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та умови кредитного договору, суд не погоджується з вищевказаним розміром заборгованості, у зв`язку з чим до стягнення з відповідача підлягає борг за тілом кредиту в сумі 1 500, 00 грн та проценти за користування кредитними коштами за 18 днів, виходячи із відсоткової ставки 1,75% за один день, тобто 472, 50 грн. В решті вимог за цим договором слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог, оскільки строк кредитування договором визначено лише 18 днів, а позивачем нарахування здійснено до 30.11.2023 року без належного обґрунтування. Такий висновок відповідає судовій практиці Верховного Суду в частині формування правових позицій щодо застосування ст. 1048, ст. 1050, ст. 625 ЦК України у кредитних спорах. Верховний Суд підтримує правовий висновок, сформований Великою Палатою ще у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, підтверджений постановами у справах № 296/10217/15-ц від 07.07.2020, № 912/1120/16 від 04.02.2020, № 910/18943/20 від 27.07.2021 та іншими, де розмежовані поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» та вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, до стягнення з відповідача [PERSON] за договором № 0984668538, укладеним з ТОВ «Інфінанс», підлягає сума основного боргу в розмірі 1 500, 00 грн. та 472, 50 грн. заборгованість за процентами. Також, 05.08.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 2426301560/454775 (далі Договір № 2426301560/454775), відповідно до умов якого клієнту надано кредит в розмірі 2 000, 00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником електронного підпису, про що свідчить розділ 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Згідно з п. 1.2 вищевказаного Договору кредит надається строком на 22 дні, тобто до 26.08.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912, 5% річних від суми кредиту в розрахунку 2, 5 % на добу. На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних коштів за договором фінансового кредиту надано інформаційну довідку № 3087/10 від 26.10.2023 року. Однак, відповідач взяті на себе за Договором № 2426301560/454775 зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість 2 000, 00 грн. за тілом кредиту та 5 600, 00 грн. - заборгованість за процентами. 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» (Клієнт) та позивачем (Фактор) укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 19.04.2022 року між позивачем та ТОВ «Гоуфінгоу» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників. Згідно витягу з Реєстру боржників позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2426301560/454775 в сумі 7\~600, 00 грн., з яких 2\~000, 00 грн. основний борг та 5 600, 00 грн. заборгованість за процентами. \~ \~ \~ \~Разом з цим, 11.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 06855-08/2021, відповідно до умов якого клієнту надано кредит в розмірі 4 500, 00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником електронного підпису, про що свідчить розділ 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Згідно з п. 1.2 вищевказаного договору кредит надається строком на 21 день, тобто до 31.08.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912, 5 процентів річних від суми кредиту в розрахунку 2, 50 % на добу. 18.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (Клієнт) та позивачем (Фактор) укладено договір факторингу № 18022022, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до умов п. 1.2. договору факторингу перехід від ТОВ «ФК «Інвеструм» (Клієнт) до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 18.02.2022 року між позивачем та ТОВ «ФК «Інвеструм» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників. Згідно витягу з Реєстру боржників позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № № 06855-08/2021 в сумі 16\~987, 50 грн., з яких 4\~500, 00 грн. основний борг та 12\~487, 50 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з цим, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами № 2426301560/454775 та № № 06855-08/2021, внаслідок чого за ним виникла заборгованість: -за кредитним договором № 2426301560/454775 від 05.08.2021 - 2 000, 00 грн. основного боргу та 5 600, 00 грн. заборгованість за процентами; - за кредитним договором № 06855-08/2021 від 11.08.2021 - 4 500, 00 грн. основного боргу та 12 487, 50 грн. заборгованість за процентами. За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Outcome: partial