Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про поділ квартири, визнання права власності на 2/3 частки квартири. Просить здійснити поділ квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за [PERSON] , право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі з 05 серпня 2005р. по 12.01.2021 року. В період шлюбу позивач та відповідач купили квартиру [ADDRESS] . Вказує, що оскільки позивач з дітьми наразі у важкому матеріальному становищі, у зв`язку з чим задля захисту своїх та їхніх інтересів просить суд відступити від принципу рівності часток подружжя. Так додатковим\~рішенням Рівненського\~міського суду\~Рівненської обл.\~від 10.03.2021\~р.,\~справа №569/16276/20,\~спільних дітей\~позивача та\~відповідача [PERSON] \~( [INFO] )\~та [PERSON] \~( [INFO] ),\~залишено проживати\~разом з\~позивачкою [PERSON] . Відповідач [PERSON] починаючи з 2019 р. спільно з позивачкою та дітьми не проживає, так як весь цей час знаходиться в Республіці Польща. Фактично участі у вихованні дітей він не приймає з 2019р. Його спілкування з дітьми відбувається декілька разів на рік в такі дні, як День народження дітей, Новий рік і т.д. (3-4 рази на рік). Зазначає, що на аліменти позивач не подавала, так як у них з відповідачем була домовленість, що він буде передавати кошти на утримання дітей щомісячно. Наразі коштів, що відповідач передає на утримання дітей не вистачає для нормального фізичного та духовного розвитку дітей, так як вони часто хворіють, шкільна програма та навчання в Університеті старшої доньки вимагає додаткових коштів (репетитори, спортивні гуртки, різноманітні збори на книжки та зошити, гаджети, ноутбук у навчальних закладах). Також позивач зазначає, що вона з дітьми проживає в даній квартирі з адресою: [ADDRESS] , ніяким іншим нерухомим майном крім вище згаданої квартири ні позивач, ні її діти не володіють. Враховуючи цей факт в неї і виникли, хвилювання, що у разі якщо б відбувся рівноцінний розподіл на частки квартири, то її діти і вона при бажанні відповідача продати свою частину квартири, залишилися б на вулиці, так як купити однокімнатну квартиру за виручені кошти вони б не змогли. Оскільки відповідач не приймає участі у спілкуванні та вихованні дітей, в позивача виникає страх за подальше їхнє майбутнє, а саме те, що вони можуть залишитися без власної оселі. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією переписати їхні з відповідачем частини квартири на дітей, але неодноразово чула категоричну відмову від даної пропозиції. Додатково позивач зазначає, що у неї була виявлена важка хвороба з подальшою операцією, лікарський діагноз 28.10.2022р., виконане оперативне втручання в обсязі лапароскопічна нефропексія. Також на даний момент у позивачки погіршився зір, з 22.05.2023р. і вона проходить лікування. Через вищевказані перенесені нею захворювання, позивач не має можливості повноцінно працювати, що безпосередньо відображається на матеріальному становищі їхньої сім`ї. Також зазначає, що їхня старша донька [PERSON] на даний момент має низку різних захворювань і потребує постійного дороговартісного лікування та оздоровлення (регулярне відвідуванні басейну, регулярних масажів у спеціаліста, спеціального ортопедичного взуття та дорогих медичних препаратів, постійні консультації та огляд у лікарів): 1) вроджена вада розвитку серцевих порожнин та з`єднань, неуточнена. Додаткова атипова хорда лівого шлуночка; 2) ювенільний ідіопатичний сколіоз, множинні відділи хребта ІІ ст.; 3) дисфункція гіпоталамуса некласифіковано в інших рубриках. Гіпоталамічний синдром пубертального періоду; 4) хвороба щитоподібної залози неуточнена; 5) дифузний (едемічний) зоб, пов`язаний з йодною недостатність. Окрім цього, їхня молодша донька, [PERSON] на даний момент також має низку різних захворювань і потребує постійного дороговартісного лікування та оздоровлення: 1) асиметрія положення лопаток. Перекос тазу. Інші уточнені деформуючі дорсопатії, грудний відділ. Порушення постави; 2) ПВС 1-ст., вкорочення однієї ноги на 1,5см.; 3) нефроптоз. Деструктивні зміни 12 ребра зліва. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК , враховуючи, що відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05 серпня 2005р. Рішенням Рівненського міського суду від 12.02.2021 року у справі №569/16276/20 шлюб між сторонами було розірвано. Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.03.2021 р., справа №569/16276/20, неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого в реєстрі за №1420 від 04.09.2019 року, [PERSON] як Продавець з однієї сторони та [PERSON] як Покупець з другої сторони уклали договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.6. Договору, Покупець повідомляє Продавця, а Продавець взяв до уваги той факт, що предмет даного Договору Покупець набуває в спільну сумісну власність, на укладення даного договору дана згода другого з подружжя, про що зроблена відповідна заява, підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Т.В., зі змістом якої ознайомлено Продавця. Даний договір ні сторонами ні третіми особами оспорений не був, зокрема в частині п.3.6., яким підтверджується, що нерухомий об`єкт було набуто у спільну сумісну власність. Вищевказана квартира оформлена на відповідача [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179789887 від 04.09.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Позивач [PERSON] 28.10.2022р. в обгрунтування позову зазначає, що при вирішенні спору про поділ майна, суд повинен відступити від засад рівності часток подружжя врахувуючи обставини, а саме, що діти проживають з позивачкою, перебувають на її повному утриманні, позивач та діти мають проблеми із здоров`ям, про що свідчать виписки лікарів із медичних карток, в зв`язку з цим потребують постійно консультацій та огляду лікарів, також діти потребують додаткових коштів на навчання. Згідно статті 150 СК України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач ухилявся від участі в утриманні дітей, немає рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей чи наявності у нього заборгованості по аліментах, відсутні заяви чи рішення щодо стягнення з нього додаткових витрат на утримання дітей. Також, матеріали справи також не містять доказів, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду сім`ї. Отже, позивачем у відповідності до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не подано суду належних та допустимих доказів для застосування судом частин 2,3 статті 70 СК України для збільшення її частки. Враховуючи всі обставини в сукупності, суд проходить до висновку, що частки сторін є рівними, а тому квартира підлягає до поділу, як спільне майно шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачкою судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. підлягають до стягнення з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial