Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

04.10.2023 [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 травня 2023 року по 23 серпня 2023 року у розмірі 88073,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що він з 10.12.2018 по 25.09.2020 перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Краснолиманське». 25.09.2020 його було звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні, відповідач не здійснив з ним остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року (справа № 202/8184/23) стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на його користь суму заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 88073,20 грн. 23 серпня 2023 року рішення суду в примусовому порядку виконано в повному обсязі. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Згідно із висновками про правильне застосування норм права, викладених Верховним Судом у постанові від 27.01.2020 № 682/3060/16-ц, звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлася). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Як убачається з квитанції № 134257 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, відповідачу було доставлено його позовну заяву про стягнення заборгованості по заробітній платі 07.05.2023. За таких обставин, вважає, що з відповідача на його користь має бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.05.2023 по 23.08.2023 у розмірі 88073,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2023 цивільну справу № 201/17882/23 за позовом [PERSON] до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передано на розгляд Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області (а.с.26). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2023 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як таку, що не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків (а.с.34-35). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2023 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду по суті, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті, витребувано у відповідача довідку про середньоденний заробіток [PERSON] , розрахований у відповідності до постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (а.с.45-46). Представниця позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» Руденко А. А., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві представник відповідача просив справу вирішити у відповідності до норм чинного законодавства (а.с.54). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. \~ \~Судом установлено,\~що [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 10.12.2018, де працював прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті. Наказом № 270к від 25.09.2020 був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Ці обставини встановлені на підставі копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] від 26.03.2013 (а.с. 18-21). На день звільнення [PERSON] належала до сплати від ТОВ «Краснолиманське» заборгованість по заробітній платі за період з 10.12.2018 по 25.09.2020 у розмірі 88073,20 грн. Згідно із квитанцією № 134257 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, ТОВ «Краснолиманське» було доставлено позовну заяву [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі 07.05.2023 (а.с.8). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 202/8184/23 від 07 червня 2023 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі (після утримання всіх обов`язкових податків і зборів), за період з 10.12.2018 по 25.09.2020 у розмірі 88073,20 грн (а.с.16-17). 23 серпня 2023 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська виконано в повному обсязі, про що свідчить копія звіту про зарахування 88073,20 грн на картковий рахунок позивача (а.с.12). Статтею 43 Конституції України гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 статті 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати (ч.1). У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2). Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ч.1). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті (ч.2). Таким чином, Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести із звільненим працівником повний розрахунок виплатити всі суми, що належать йому у строки, визначені ст. 116 КЗпП України; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. \~ \~ Згідно із висновками про правильне застосування норм права, викладених Верховним Судом у постанові від 27.01.2020 № 682/3060/16-ц, звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлася). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідно до довідки ТОВ «Краснолиманське» № 503 від 13.12.2023, середньоденна заробітна плата позивача становить 1028,74 грн (а.с.55 зворот). Нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд провадить шляхом множення середньоденного заробітку, який дорівнює 1028,74 грн на число робочих днів затримки розрахунку - 78 днів (за винятком святкових та неробочих днів) за період з 07 травня 2023 року (день пред`явлення вимоги) по 23 серпня 2023 року (по день виконання судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати). Таким чином, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] складе: 1028,74 грн х 78 днів = 80241,72 грн. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07 травня 2023 року по 23 серпня 2023 року у розмірі 80241,72 грн. Отже позов належить задовольнити частково. Згідно із ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. \~ \~

Outcome: partial