Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Буського районного суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1506 га з кадастровим номером: 4620655600:08:003:0499, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач Буська міська рада явку свого повноважного представника в підготовче судове засідання не забезпечила, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, заперечень не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до договору укладеного між позивачем та його батьком [PERSON] , [INFO] , посвідченого державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1262, вбачається, що позивач прийняв в дар житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок цегляний, складається з трьох житлових кімнат та кухні, розмір житлової площі становить 56,0 м.к.в До будинку примикають сарай-Б, вбиральня-В, огорожа-1,2,3. Цей житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1506 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Олеською селищною Радою народних депутатів 13 червня 1996 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11, серія ІІ-ЛВ № 031001 - 2034. Ця земельна ділянка належала дарителю батьку позивача [PERSON] на підставі державного акту, виданого на підставі рішення Олеської селищної ради народних депутатів 19.04.1996 року. Договір дарування житлового будинку та земельної ділянки підписано сторонами: дарителем [PERSON] та обдарованим [PERSON] , а також державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. На сьогоднішній день позивач вирішив звернутися з метою прийняття спадщини до нотаріуса, однак йому було відмовлено в цьому з тих підстав, що у нього відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Батько позивача [PERSON] за життя подарував належне йому майно позивачу [PERSON] , що стверджується Договором дарування посвідченим 22.07.1996 року державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. Як вбачається, останній передав в дар житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1506 га, що належала йому згідно Державного акту серії ІІ-ЛВ № 031001 від 13.06.1996 року. Отже, на момент посвідчення договору дарування та передачі позивачу в дар спірного майна, [PERSON] був власником в цілому житлового будинку та земельної ділянки, право власності на які посвідчувалося згідно державного акту. В свою чергу, нотаріусом під час посвідчення договору дарування було вказано, що передається в дар житловий будинок в цілому і одна земельна ділянка площею 0,1506 га. Згідно витягів з ДЗК також вбачається, що земельній ділянці загальною площею 0,1506 га було присвоєно кадастровий номер 4620655600:08:003:0499. Загальна нормативно грошова оцінка становить 313 983,22 грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 02 травня 2023 року Буськи відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції [PERSON] помер [INFO] , актовий запис 20. Відповідно до ст. 717 ЦК України з а договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно ст.\~718\~ЦК України дарунком\~можуть бути\~рухомі речі,\~в тому\~числі гроші\~та цінні\~папери,\~а також\~нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому. Відповідно до положень\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3\~ст. 334 ЦК України\~- право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Згідно з ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до постанови\~ВСУ у\~справі за\~№ 6-2225\~цс16 вбачається, що за змістом\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Статтею 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В\~статті 55 Конституції України\~закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Ураховуючи, що позивач не може в іншому порядку оформити право власності на земельну ділянку, позовна заява про визнання права власності підлягає до задоволення.

Outcome: approved