Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом до [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною та визнання права власності на майно, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період часу з 01.01.2004 року по 29.09.2014 року та з 01.05.2016 року по 21.01.2023 року включно, визнати об`єктом спільної сумісної власності житловий будинок, розташований у [ADDRESS] та визнати за позивачем та [PERSON] по 1/2 частині права спільно сумісної власності житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючі з січня 2005 року він та відповідачка [PERSON] почали проживати спільно як одна сім`я. Зпочатку проживали у будинку бітьків позивачки, згодом винаймали (орендували) житло. Саме з цього періоду між ними склалися усталені відносини що притаманні подружжю: а саме: вели спільне господарство, мали спільний побут та спільний бюджет, спільне харчування, купували майно для спільного користування в інтересах сім`ї, спільно приймали участь витратах, у т.ч. на утримання житла, надавали взаємну допомогу один одному, мали друзів з якими дружили сім`ями, святкували разом дні народження та інші свята, мали спільний відпочинок. Тобто фактично виконували усі права та обов`язки подружжя, хоча не реєстрували шлюбні відносини. Про спільне проживання позивача з [PERSON] свідчить також народження спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , у свідоцтві про народження яких вони із відповідачкою записані батьками дітей. В 2009 році він з відповідачкою та дітьми почали проживати в будинку, який був наданий їм для проживання його, позивача батьками по [ADDRESS] . Після народження спільної другої дитини в січні 2010 року, у зв`язку із збільшенням їхньої сім`ї, вони з відповідачкою виршили покращити житлові умови, та усно обопільно домовилися з [PERSON] про обмін їхнього будинку, наданий його батьками, на будинок за адресою: [ADDRESS] . Обмін будинками відбувся фактично та не був оформлений належним чином, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на обидва будинки. Після обміну будинками, вони всією сім`ею стали проживати у вказаному будинку. Для комфортного проживания ciм`ї вони власними силами та за власні спільні кошти зробили ремонт в придбаному будинку, встановили новий паркан, відновили комунікації, підремонтували подвір`я та господарські споруди. Придбали побутову техніку. Відповідно всі вони прописались (зареєструвались) за вказаною адресою. Перед ними постало питания про оформления в законному порядку придбаного будинку. За попередньою домовленістю із відповідачкою вони вирішили, що документальним оформлениям права власносп на будинок буде займатись відповідачка, оскільки він постійно був заянятий роботою та у нього бракувало на це часу. 11.08.2010 року виконкомом Володимирівської сільської ради на вказаний житловий будинок було оформлено свідоцтво на про право власності на нерухоме майно на ім`я [PERSON] 30.08.2010 року право власності на вказане нерухоме майно було зареестровано в БТІ також за [PERSON] . На даний час, право власносп на спірне нерухоме майно також залишаеться зареестрованим за відповідачкою. З обопільної згоди з відповідачкою вони вирішили укласти шлюб, який було зареєстровано виконавчим комитетом Володимирівської сільської ради 30.09.2014 року. проте, так склались життєві обставини що їх шлюб було розірвано на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області 24.12.2014 року. Після розірвання шлюбу, в січні 2015 року його було мобілізовано до ЗСУ, де він приймав участь в антитерористичнш операци, та перебував на військовій службі до його звільнення 21.04.2016 року. Після повернення з військової служби, з травня 2016 року вони знову відновили з відповідачкою сімейні відносини та знову стали проживати всією сім`єю у спільно придбаному будинку по [ADDRESS] . У зв`язку з отриманням ним статусу учасника бойових дій за адресою їхнього проживания були оформлено пільги по оплаті житлово-комунальних послуг, оформлених на нього. В 2019 році він отримав роботу у м. Кривий Ріг, куди вони переїхали разом з відповідачкою та дітьми. Однак, у вci вихідні та святкові дні, під час його відпустки поверталися до свого місця проживання у с. Володимирівка, займалися доглядом за будинком, присадибною дшянкою, займалися городництвом. В ciчні 2023 року сімейні відносини з відповідачкою були припинені, вона виїхала разом з донькою до місця свого попереднього проживання. Після припинення сімейних відносин відповдачка стала перешкоджати йому вільно володіти та користуватись спільним будинком, не допускаючи його до домоволодіння. Kpiм того, в cepні 2023 року йому стало відомо, що відповідачка, щоб уникнути поділу спільного майна, звернулася до суду з позовом про виселення його та сина з житлового будинку по [ADDRESS] , мотивуючі свої вимоги тим, що вона є одноосібним власником спірного будинку. Ухвалою суду від 25.09.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] \~надіслала на\~адресу суду\~пояснення на\~позовну заяву,\~в якому\~позовні вимоги\~заявлені позивачем\~визнала частково.\~Так в\~частині позовних\~вимог [PERSON] про встановлення факту проживания однією ciм`єю як чоловіка i жінки без реестрації шлюбу з позивачем в перюд часу з 01.01.2004 року по 29.09.2014 року та з 01.05.2015 р. по 21.01.2023 р., остання погоджується, не заперечує цей факт та просила в цій частині позовних вимог задовольнити. В іншій частині заявлених позовних вимог просила відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх необгрунтованістю та недоведеністю. Зокрема відповідачка вказує на те, що житловий будинок по [ADDRESS] є їхньою спільною сумісною власністю, оскільки був придбаний під час їхнього спільного проживання однією сім`єю в період часу з 01.01.2004 року по 29.09.2014 року, і саме в цей час було придбано майно, яке було оформлено особисто на неї. Проте, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але не на підставі договору дарування або в порядку спадкування. У даному випадку, вказане нерухоме майно - житловий будинок, набуте нею у спадщину на підставі заповіту, на підставі якого Володимирівською сільською радою і було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Таким чином вказане нерухоме майно - житловий будинок, не може бути спільною сумісністю власністю а є особстою власністю відповідача. Зазначила, відповідно до положень ст. 72 СК України позовна давність не застосовуеться до вимог про поділ майна, що е об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовуеться позовна давність у три роки з дня, коли один iз співвласників дізнався\~або міг дізнатися про порушення свого права власності, а шлюб між нею та позивачем було розірвано 24.12.2014 року. Вважає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, який слід рахувати з квітня 2015 року, оскільки у квітні 2015 року позивачем до суду була подана позовна заява про скасування рішення виконавчого комітету Володимирівської сільської ради про оформления права власності на спірний житловий будинок та свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Виходячі із змісту позовних вимог позивачу було достотемно відомо, що спірний будинок оформлено у її особисту власність що на його думку порушує його права, за захистом якого він і звернувся до суду у обраному їм спосіб захисту. Зазначила, відповідно до положень ст. 72 СК України позовна давність не застосовуеться до вимог про поділ майна, що е об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовуеться позовна давність у три роки з дня, коли один iз співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності, а шлюб між нею та позивачем було розірвано 24.12.2014 року. Вважає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, який слід рахувати з квітня 2015 року, оскільки у квітні 2015 року позивачем до суду була подана позовна заява про скасування рішення виконавчого комітету Володимирівської сільської ради про оформления права власності на спірний житловий будинок та свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Виходячі із змісту позовних вимог позивачу було достотемно відомо, що спірний будинок оформлено у її особисту власність що на його думку порушує його права, за захистом якого він і звернувся до суду у обраному їм спосіб захисту. Вказане свідчить про пропущення ним строків звернення до суду та просила застосувати наслідки пропуску строків позовної давності. Позивачем до суду була надана письмова відповідь на надані пояснення, у якій позивач не погоджується з викладеними обставинами а її аргументи вважає необгрунтованими. Додатково, до раніше наданих доводів пояснив, що відповідачка спадщину не приймала, спадкова справа не заводилась, свідоцтво на право про спадщину за заповітом на ім`я відповідачки не видавалось а право власності оформила на підставі виключно рішення виконкому селищної ради. Що стосується пропущення ним строку позовної давності вважає, що оскільки він постійно проживав у вказаному домоволодінні, робив ремон будинку та прилеглої території, сплачував комунальні послуги, його права порушені не були. Вважає, що строк позовної давності слід обраховувати із серпня 2023 року, коли відповідачка подала протии нього позов до суду про виселення із спірного будинку. Лише з цього дня йому стало відомо що його права як співвласника майна були порушені. У відповідь відповідач скористалась своїм правом та надало пояснення на письмові заперечення позивача. Звертає увагу суду, що відбулось оформлення права власності на будинок, який як було зазначено у рішені, знаходився у власності [PERSON] . Вважає що на час оформлення будинку єдиною підставою для оформлення права власності на спірний будинок з комунальної власності був сааме заповіт, будь яких інших підстав не було. Зазначає, що навіть якби сільська рада передала будинок з комунальної власності у її власність безоплатно, то навіть тоді він всерівно був би у її особистій приватній власності. Щодо строків позовної давності, ще раз наголосила на тому, що саме порушення його права власності на спірний будинок і було підставою для звернення в 2015 році з позовом до суду у обраний ним способом захисту. З викладеного слідує порушення позивачем трирічного строку звернення да суду за судовим захистом. Позивач надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, та просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засіданя. Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку,

Outcome: partial