Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог зазначали, що за адресою розташування будинку по [ADDRESS] між його співвласниками як учасниками справи виник спір про порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,2288 га, технічну документацію щодо якої затверджено рішенням сесії Житомирської міської ради від 27.02.2014 року № 632 для подальшого вирішення питання в судовому порядку. Позивачі зауважили, що 27.03.2015 року було складено проект угоди про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою відповідно до фактичних меж користування, при цьому, відповідачі по справі відмовились підписувати вказану угоду. Посилаючись на положення ст. 377 ЦК України, вимоги ч.4 ст. 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, позивачі просили визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку домоволодіння розміром 0, 1064 га., [PERSON] розміром 0, 0445 га., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] розміром 0, 0779 га. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2017 рок в задоволенні позову відмовлено. Згідно рішення апеляційного суду Житомирської області від 21.11.2017 року у задоволенні позову відмовлено з інших підстав. За результатами розгляду касаційної скарги [PERSON] на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 03.04.2017 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 21.11.2017 року постановою Верховного Суду від 21.03.2018 року рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира суду від 16.06.2018 року справу призначено до розгляду за загальними правилами позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 18.04.2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи Житомирської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою зупинено до розгляду іншої. Згідно ухвали суду від 04.01.2024 року провадження у справі поновлено. На стадії судового провадження відповідачами надано відзив на позовну заяву, в якому висловлені заперечення щодо розміру часток, обумовлених стороною позивачів як необхідних для врахування за принципом пропорційного виділення. Так, зокрема, згідно рішення № 167 від 28.02.2008 року змінено розмір ідеальних часток будинку [ADDRESS] співвласників, при цьому, відомості про розмір самих часток, а також про співвласників як належних користувачів рішення не місить. Відповідачі звертають також увагу, що співвласники будинковолодіння по [ADDRESS] погодили розподіл земельної ділянки, підстави для зміни такого порядку відсутні. На думку сторони, вирішенню питання встановлення порядку користування земельною ділянкою повинно передувати рішення про розподіл будинку по [ADDRESS] та присвоєння окремої адреси. Згідно будівельно-технічного дослідження, виконаного експертом за замовленням відповідача [PERSON] , для визначення первинних часток в будинку [ADDRESS] , слідує, що первинні частки та площі земельних ділянок по [ADDRESS] залишаються в процентному співвідношенні, що були по [ADDRESS] . Відповідачі просять відхилити висновок земельно-технічної експертизи № 288/10-2016 як такий, що фактично заснований на припущеннях, встановити порядок користування земельною ділянкою виходячи з первинних ідеальних часток. В судовому засіданні сторона позивачів підтримали вимоги про необхідність встановлення порядку користування земельною ділянкою, доцільним вважали варіант № 2, що запропонований судовим експертом у висновку № 288/10-2016 по першому питанню ухвали суду про призначення експертизи від 13.07.2016 року, тобто виходячи з даних про розмір часток співвласників будинку як: [PERSON] 59/100 ід.ч. та [PERSON] 2/10 ід. ч., [PERSON] 4/100 ід.ч., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 35/100 ід.ч. За твердженням учасників, хоча такий висновок містить відхилення від ідеальних часток з пропозицією надання [PERSON] більшої земельної ділянки, ніж передбачається згідно належної частки у праві власності на будинок, порушення прав відповідачів не відбуватиметься, оскільки передана стороні позивачів земельна ділянка в такому разі не перевищуватиме тієї, що фактично сформувалась за принципом волевиявлення самих відповідачів, які самостійно звели паркан між ділянками. Відповідачі, представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника Житомирської міської ради надійшло клопотання про можливість розгляду справи у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками будинку по [ADDRESS] . Між сторонами виник спір, пов`язаний з відсутністю взаємної згоди на порядок користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою. Рішенням Житомирської міської ради № 632 від 27.02.2014 року вирішено затвердити технічну документацію на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 0,2288 га. для подальшого вирішення питання встановлення порядку користування земельною ділянкою в судовому порядку. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно з ч.4 ст. 120 ЗК України в редакції Закону N 1702-VI від 05.11.2009 року у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судо встановлено, що 31 липня 2009 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали нотаріально посвідчену згоду на розмежування земельної ділянки між двома житловими будинками відповідно до ідеальних часток, з присвоєнням нових адрес: будинок літ. «А» - по [ADDRESS] , будинок літ. «Б» - по [ADDRESS] . Зазначена угода оформлена заявою, підписи на якій засвідчені нотаріально. Рішення щодо розмежування земельної ділянки між двома житловими будинками відповідно до ідеальних часток не прийнято, оскільки співвласники не досягли згоди щодо розміру земельних ділянок кожного із них. При вирішенні питання розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності на будинок, суд керується таким міркуванням. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] належить 59/100\~ідеальних частин,\~ [PERSON] \~-\~2/100\~ідеальних частин\~зазначеного житлового\~будинку на\~підставі свідоцтв\~про право\~власності,\~виданих виконкомом\~Житомирської міської\~ради 19\~вересня 2012 року взамін свідоцтв про право власності від 7 березня 2008 року. [PERSON] належить 4/100 ідеальних частин указаного житлового будинку відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради 19 вересня 2012 року, взамін договору дарування від 15 червня 2011 року. [PERSON] є власником\~5/100\~ідеальних частин\~житлового будинку\~на підставі\~свідоцтва про\~право власності,\~виданого виконавчим\~комітетом Житомирської\~міської ради\~7\~грудня 2012 року взамін свідоцтва про право власності від 19 вересня 2012 року. Також [PERSON] , [PERSON] належить в рівних частках 2/100 ідеальних частин зазначеного вище домоволодіння, відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Житомирської міськради 7 грудня 2012 року, взамін свідоцтва про право власності від 19 вересня 2012 року. [PERSON] є власником 28/100 ідеальних частин спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради 19 вересня 2012 року, взамін свідоцтва про право власності від 7 березня 2008 року. Відомості про розмір часток у праві власності на майно підтверджено відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно з датою формування інформаційної довідки 26.03.2017 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України в редакції станом на час видачі згаданих свідоцтв право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з п. 1.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об`єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до визначення термінів, наведених у Порядку ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 N 7/5 реєстраційний запис у Реєстрі прав (далі - запис) - сукупність даних про об`єкт нерухомого майна або незавершеного будівництва (далі - об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації), право власності на такий об`єкт та суб`єкта цього права, інші речові права на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що внесені до електронної бази даних Реєстру прав. Оскільки видані свідоцтва про право власності на житловий будинок із зазначенням відомостей про розмір ідеальних часток у праві на нього, а також відтворені відомості за Реєстром на нерухоме майно підтверджують відомості про розмір часток у праві власності співвласників на житловий будинок на час розгляду справи, у суду відсутні підстави для врахування інших даних про такі показники та відступу від офіційно визнаного. Суд відхиляє як неналежний доказ наданий стороною відповідачів висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 26.02.2018 року. Як зазначалось\~вище,\~доказами у\~справі є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. За змістом\~ч.1\~ст.\~103\~ЦПК України\~суд призначає\~експертизу у\~справі за\~сукупності таких\~умов: для\~з`ясування обставин,\~що мають\~значення для\~справи,\~необхідні спеціальні\~знання у\~сфері іншій,\~ніж право,\~без яких\~встановити відповідні\~обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Подане експертне дослідження не є висновком в розумінні вимог ст. 106 ЦПК України, при цьому, на думку суду, не може прийматись як письмовий доказ в спростування даних, відтворених за свідоцтвами про право власності на житло, не визнаних недійсними. Відповідно до абз. 1 п. 19 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 16.08.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію Висновком експерта судової земельно-технічної експертизи № 288/10-2016 від 20.10.2016 року, яка призначалась для вирішення питання щодо можливих варіантів розподілу (встановлення порядку користування) земельною ділянкою як з врахуванням вищенаведених відомостей про розмір ідеальних часток співвласників - перше питання, так і з врахуванням даних про інший розмір ідеальних часток співвласників (згідно дослідження 26.02.2018 року) друге питання, експертом запропоновано два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою за першим питанням та одне за другим. Отже, з огляду на вищевикладені висновки суд вважає за можливе прийняти до уваги висновки експерта, викладені за результатами досліджень в розрізі першого питання. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд погоджується з заявленими позивачем вимогами про встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 2 по першому питанню. Відповідний варіант хоча і передбачає відхилення від ідеальної частки у праві на майно з наданням на користь позивача [PERSON] земельної ділянки більшої площі у порівнянні з належною згідно ідеальної частки, водночас, не вбачає необхідності вжиття суттєвих за обсягом робіт та побутових незручностей заходів по перевлаштуванню паркану, який, зі слів позивачів, зведено безпосередньо стороною відповідачів, крім того, не виявляє необхідності передачі сараю літ. «Л», який належить [PERSON] , у тому числі, за судовим рішенням, іншим особам - [PERSON] та [PERSON] , що, у такому випадку, може потягти сплату компенсації. Суд враховує зручність користування будинком з огляду на фактично закріплений порядок, звичний для мешканців, приймає до уваги пояснення позивача [PERSON] про бажане розташування його земельної ділянки під вікном кімнати, де він мешкає. Слід зауважити, що згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09.09.2019 року по справі №295/3497/17 позов [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про встановлення порядку\~користування житловим\~будинком задоволено, встановлено порядок\~користування житловим\~будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно варіанту, зображеному у додатку № 1 до висновку будівельно - технічної\~ експертизи № 670/18-25 від 06.03.2019 року. В рішенні суду зауважено на тому, що на розгляд запропоновано єдиний можливий варіант користування житловим будинком по [ADDRESS] , який склався\~фактично на час проведення дослідження з врахуванням технічного стану будинку, з відступом від ідеальних часток співвласників житлового будинку. Постановою Житомирського апеляційного суду від 20.01.2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Крім наведеного, постановою Житомирського апеляційного суду від 13.12.2023 року відмовлено у задоволені позову [PERSON] до виконавчого комітету Житомирської міської ради, треті особи - [PERSON] , [PERSON] та як законний представник неповнолітньої дочки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними свідоцтв про право власності. Отже, докази в підтвердження доводів про інший порядок користування земельною ділянкою, а також про інший складений порядок користування житловим будинком, господарськими спорудами як пов`язаних із виниклим спором обставин, а також пропозиції з боку відповідачів, судом не отримано. а тому суд вважає необхідним встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2288 га по [ADDRESS] між співвласниками будинку згідно варіанту № 2 (додатку № 2) висновку судової земельно-технічної експертизи № 288/10-2016 від 20.10.2016 року.

Outcome: approved