Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 09.10.2009 року та мають двох малолітніх дітей, проте спільне життя не склалося, сімейні стосунки припинено через відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на подружнє життя, шлюб існує формально, примирення та збереження шлюбу не можливо. Позивач у судове засідання не з`явилась, проте від представника позивача надійшла заява в якій позовні вимоги підтримано, просив розгляд справи провести без участі позивача та її представника (а.с.\~26). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі (а.с.22). Дослідивши матеріали суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно статей 110, 112 СК України: позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видано 09.10.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №530 (а.с.5). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано 14.01.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №95, та мололітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано 13.05.2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Дніпро), актовий запис №533 (а.с.10, 12). На даний час сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не бажають, шлюб існує формально, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, примирення не можливо. На підставі викладеного та враховуючи, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення позову до суду прийнято з усвідомленням його наслідків, відповідачем позов визнано, примирення сторін не можливо, розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст.ст.141, 142 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано, то суд вважає, що необхідно повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта судових витрат підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved