Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Сектор ведення реєстру територіальної громади м.Ізмаїл секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1027 від 25.11.2008 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради. Іншими співвласниками (по 1/3 частці) квартири є [PERSON] та [PERSON] . У зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] . Відповідачка у даному житловому приміщенні не проживає, належного їй майна та особистих речей у квартирі немає, нею не проводяться ремонтні роботи у квартирі, її реєстрація носить формальний характер. Через реєстрацію відповідачки у квартирі позивач обмежений у праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Місцезнаходження на даний час [PERSON] позивачу не відоме. Відповідачка, не будучи власницею квартири та не проживаючи в ній, залишається зареєстрованою у вказаній квартирі, що створює перешкоди у користуванні власністю позивачеві, який є власником квартири. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Представник позивача адвокат Яжук Т.Є. надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Сектору ведення реєстру територіальної громади м.Ізмаїл секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить розглянути справу без його участі за наявними в матеріалах справи документами (а.с.33). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/. [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.34). [PERSON] заяв чи клопотань по справі суду не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка [PERSON] - це старша сестра позивача [PERSON] . У квартирі [PERSON] його сестра не живе, свідок її ніколи там не бачила, зустрічає її в місті, однак проживає вона не разом із [PERSON] у квартирі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Відповідно до ст.72\~ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1027 від 25.11.2008 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради (а.с.13, 14). Іншими співвласниками вказаної квартири є [PERSON] (1/3 частка) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1027 від 25.11.2008 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, та [PERSON] (1/3 частка) на підставі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1027 від 25.11.2008 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, що підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 12.06.2023 року №425 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2023 року №331898111. Відповідачка [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відомостями будинкової книги (а.с.16) та довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про місце реєстрації фізичних осіб від 21.09.2022 року (а.с.23). Відповідачка за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживає, що підтверджується поясненням свідка. Також, згідно поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду, «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.27). Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону\~зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, оскільки відповідачка за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не проживає понад один рік, вона втратила право користування житлом. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у квартирі [ADDRESS] , частина якої належить позивачу, відповідачка створює перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81, 82 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , оскільки позовні вимоги обґрунтовані. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved