Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Бізнес Позика» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 квітня 2023 року між ТзОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 463737-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (далі по тексту рішення - Договір). ТзОВ «Бізнес позика» 25 квітня 2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 463737-КС-001 про надання кредиту, а [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію щодо укладення договору. Згідно з умовами договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15890982 процентів за кожен день користування кредитом. ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 33 000 гривень шляхом перерахування на банківську картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 02 листопада 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 15 888,68 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 6 305,84 грн, суми прострочених платежів по процентах 7 556,24 грн, суми прострочених платежів за комісією 2 026,60 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] здійснював часткове погашення кредитної заборгованості на загальну суму 31 000 грн. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] в користь ТзОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором № 463737-КС-001 про надання кредиту від 25 квітня 2023 року 15 888,68 грн заборгованості, а також судові витрати у справі. Ухвалою судді від 22 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 13 березня 2024 року до суду надійшла повторна заява відповідача про відкладення розгляду справи. Доказів поважності причин неявки в судове засідання відповідач суду не надав. Крім того, у вказаній заяві відповідач зазначає, що він частково визнає позов, зокрема в частині вимог про стягнення тіла кредиту в розмірі 3000 гривень, решту вимог позову відповідач заперечує. Враховуючи вказані обставини, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у цій справі. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд установив, що 25 квітня 2023 року між ТзОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 463737-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.14-18). 25 квітня 2023 року ТзОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 463737-КС-001 про надання кредиту, а [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію щодо укладення договору (а. с. 19-23, 24-28). Відповідно до п.2.1 Договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 33 000 гривень строком на 16 тижнів на умовах сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,15890982% в день (знижена процентна ставка, фіксована ставка), сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 4950,00 гривень (п.2.5 договору). Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 3.2.3 Договору встановлено Графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. ТзОВ «Бізнес Позика» виконало зобов`язання за договором № 463737-КС-001 про надання кредиту, перерахувавши 25 квітня 2023 року на картковий рахунок [PERSON] 8 000 гривень та 25 000 гривень, що підтверджується відповідними довідками ТзОВ ФК «Елаєнс» (а. с. 32, зворот). Часткове визнання позову відповідачем свідчить, що [PERSON] підтверджує факт укладення ним 25 квітня 2023 року договору № 463737-КС-001 про надання кредиту, факт отримання ним кредитних коштів в розмірі 33 000 гривень. Звертаючись до суду з цим позовом, ТзОВ «Бізнес Позика» зазначає, що заборгованість відповідача станом на 02 листопада 2023 року становить 15 888,68 гривень, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 6 305,84 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 7 556,24 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 2 026,60 гривень. Разом з тим суд ураховує, що 25 квітня 2023 року (в день укладення Договору) відповідач частково повернув кредитні кошти, зокрема в розмірі 30 000 гривень. Крім того, 21 липня 2023 року відповідач сплатив ще 1 000 гривень на виконання умов Договору. В подальшому [PERSON] погашення кредиту не здійснював, що свідчить про неналежне виконання ним умов укладеного Договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Суд установив, що 25 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до ТзОВ «Бізнес Позика» для отримання кредитних коштів, і цього ж дня між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 33 000 гривень строком на 16 тижнів. За умовами Договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15890982 % за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув повну суму кредиту, адже здійснив на виконання умов цього договору два платежі, а саме: 25 квітня 2023 року він сплатив 30 000 гривень, а 21 липня 2023 року - 1 000 гривень. Розрахунок заборгованості за кредитом відповідача свідчить, що в день отримання кредиту - 25 квітня 2023 року на всю суму кредиту (33 000 гривень) відповідачу нараховано відсотки за перший день користування кредитом - 382,44 гривень (1,15890982 %). В той же день [PERSON] здійснив платіж на виконання Договору в розмірі 30 000 гривень. Таким чином, станом на 25 квітня 2023 року заборгованість [PERSON] за тілом кредиту становила 3 382,44 гривень (розрахунок: 33 000 (сума кредиту) + 382,44 гривень (відсотки за один день користування кредитом) - 30 000 гривень (погашення кредиту) (а. с. 10-11). Враховуючи розмір заборгованості відповідача станом на 25 квітня 2023 року, процентну ставку, а також ураховуючи порядок розрахунку плати за користування кредитом (нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом), суд дійшов висновку, що розмір плати за користування кредитом за Договором становив 39,20 гривень за кожен день. Як уже встановлено судом, строк надання кредиту відповідачу - 16 тижнів, кінцева дата повернення кредиту - 15 серпня 2023 року, тобто 113 календарних днів. За перший день користування кредитом відповідач вже сплатив проценти за користування кредитом (382,44 гривень). А тому, за період з 26 квітня 2023 року по 15 серпня 2023 року сума процентів за користування кредитом становить 4 390,4 гривень (розрахунок: 112 днів х 39,20 гривень). Разом з тим, суд ураховує, що [PERSON] 21 липня 2023 року сплатив на виконання умов Договору ще 1000 гривень, які відповідно до умов цього Договору (п. 3.5 Договору) мають бути зараховані на погашення відсотків за користування кредитом. Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] за Договором кредиту становить 6 772,84 гривень, з яких 3 382,44 гривень - тіло кредиту та 3 390,40 гривень - проценти за користування кредитом. Щодо стягнення заборгованості за комісією. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. Пунктом 2.5 Договору № 463737-КС-001 від 25 квітня 2024 року передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 4 950,00 гривень, розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку договору, встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28). Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25). Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31). Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 463737-КС-001 від 25 квітня 2024 року щодо сплати комісії в розмірі 4 950,00 гривень за надання кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 2 026,60 гривень задоволенню не підлягають. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховний Судом в постанові від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц. Враховуючи наведене суд відхиляє здійснений позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким 25 квітня 2023 року відповідач сплатив на погашення заборгованості 30 000 гривень, з яких на погашення тіла кредиту зараховано 26 694,16 гривень; на погашення процентів - 382,44 гривень; на погашення комісії - 2 923,40 гривень. Ураховуючи те, що умови Договору щодо сплати комісії в розмірі 4 950,00 гривень є нікчемними, то сплачена відповідачем сума комісії 2923,40 гривень мала бути зарахована на погашення тіла кредиту. Таким чином, заборгованість [PERSON] за Договором кредиту становить 6 772,84 гривень, з яких 3 382,44 гривень - тіло кредиту та 3 390,40 гривень - проценти за користування кредитом, а тому позов ТзОВ «Бізнес позика» до [PERSON] підлягає до часткового задоволення. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (на 43,63 % від ціни позову), то з відповідача на користь позивача слід стягнути 915,35 гривень судового збору.

Outcome: partial