Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертайм Плюс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних від суми боргу у порядку ст.625 ЦК України в розмірі 59 145,77 грн., та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2019 рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за позовом ТОВ «Укрінтехбуд» стягнуто з [PERSON] на користь позивача збитки в розмірі вартості автомобіля марки HUNDAI Accent 1.4,2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] в сумі 88825,52 грн. та 2007,00 грн. судового збору. На виконання рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Приватним виконавцем Ігнатєвим О.Л. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 13.02.2020 між ТОВ «Укрінтехбуд» та ТОВ «Інтертайм Плюс» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги на аукціоні, відповідно до умов якого ТОВ «Укрінтехбуд» передало , а ТОВ «Інтертайм Плюс» набрало право вимои ТОВ «Укрінтехбуд» відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2019. 10.04.2020 ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області замінено сторону виконавчого провадження стягувача з ТОВ «Укрінтехбуд» на стягувача ТзОВ «Інтертайм Плюс». У встановлений договором строк та станом на день пред`явлення позову в суд, відповідач не виконав грошове зобов`язання. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних від суми боргу у порядку ст.625 ЦК України в примусовому порядку. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.01.2024 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи без повідомленням (виклику) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у поданому клопотанні від 11.03.2024 просив здійснювати розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи - (а.с.22). У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.10.2019 рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за позовом ТОВ «Укрінтехбуд» стягнуто з [PERSON] на користь позивача збитки в розмірі вартості автомобіля марки HUNDAI Accent 1.4,2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] в сумі 88825,52 грн. та 2007,00 грн. судового збору(а.с.4-5). На виконання рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Приватним виконавцем Ігнатєвим О.Л. відкрито виконавче провадження [NUMBER](а.с.7,8). 13.02.2020 між ТОВ «Укрінтехбуд» та ТОВ «Інтертайм Плюс» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги на аукціоні, відповідно до умов якого ТОВ «Укрінтехбуд» передало , а ТОВ «Інтертайм Плюс» набрало право вимои ТОВ «Укрінтехбуд» відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2019. 10.04.2020 ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області замінено сторону виконавчого провадження стягувача з ТОВ «Укрінтехбуд» на стягувача ТзОВ «Інтертайм Плюс»(а.с.6). Таким чином, відповідач не виконав грошове зобов`язання. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних від суми боргу у порядку ст.625 ЦК України в примусовому порядку. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову в цій справі є стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних прострочення відповідачем виконання зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду. Як передбачено ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із п. 1 ч. 2 та ч. 5 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а також у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У відповідності до змісту ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Отже, у відповідача на підставі рішення суду виникло грошове зобов`язання перед позивачем. Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30.03.2016, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначає, що суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий правовий висновок, викладений, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 04.06.2019 в справі №916/190/18, п.64). Таким чином, з ухваленням 24.10.2019 Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Укрінтехбуд» боргу, яке набрало законної сили, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває до цього часу, оскільки відповідач не виконав рішення суду. Відтак, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу. Розподіл судових витрат: Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТзОВ «Інтертайм Плюс» складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 3028,00 гривні та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені ТзОВ «Інтертайм Плюс» оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи. Як вбачається з платіжного доручення від 12.01.2024, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 3028,00 грн (а.с. 9). Враховуючи вище викладене, позовні вимоги ТзОВ «Інтертайм Плюс» підлягають частковому задоволенню. В частині стягнення судових витрат у сумі 10 000,00грн., пов`язаних з розглядом справи, суд вважає за необхідне відмовити через недоведеність. На підставі викладеного,ст. 2, 4, 81 ЦПК України, ст. 11, 509, 524, 533-535, 625, п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та

Outcome: approved