Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

У листопаді 2023 року представник Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (далі - позивач) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19.01.2023 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір №2039521274, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 69590,00 грн, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 20,00% річних. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач в свою чергу взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 75157,19 грн., з яких: 69590,00 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 5567,19 грн сума заборгованості за відсотках. 06.07.2023 року Банком на адресу позичальника було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитом, однак, у добровільному порядку відповідачем борг за кредитним договором не погашено. Таким чином, АТ «ОТП БАНК» просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2023 року цивільну справу за даним позовом було направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву відповідачу направлено рекомендованим листом, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.01.2023 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №209521274, шляхом обмінну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.1 Розділу 1 Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит на загальні споживчі цілі в сумі 69590,00 грн. Згідно з п.1.2 Розділу 1 Кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 20,00% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником Ануїтетних Платежів. Відповідно до п.2.1 Розділу 2 Договору, в порядку передбаченому кредитним договором та правилами кредитування, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом на рахунок погашення боргових зобов`язань, а також виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені кредитним договором та правилами кредитування. Пунктом 3.5.1. Розділу 3 Кредитного договору, передбачено, що частина кредиту та нараховані проценти сплачуються Позичальником одночасно, щомісячно, у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору), а також у пунктах 2.5. Плата за користування кредитом та п. 2.1.6 Порядок виконання боргових зобов`язань. Правил кредитування. Частина кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки. Визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань, будь-яким доступним позичальнику способом, у тому числі шляхом переказу коштів через банківські установи, в Операційний час для сплати боргових зобов`язань. Відповідно до п. 4.1. Розділу 4 Кредитного договору, сторони досягли згоди з усіх істотних умов Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору Сторони підтверджують, що будь-які умови Кредитного договору є істотними і підлягають виконанню в порядку передбаченому Кредитним договором та Правилами кредитування. Відповідно до п. 4.2. Розділу 4 Кредитного договору, підписанням Кредитного договору Сторони визначили, що Позичальник приймає на себе ризик виконання умов Кредитного договору при істотній зміні обставин, якими керувались Сторони при укладанні Кредитного договору. Зміна таких обставин не може бути підставою для зміни умов Кредитного договору, а також для невиконання Позичальником своїх зобов`язань за ним. Відповідно до п. 4.3. Розділу 4 Кредитного договору, кредитний договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами (дата Кредитного договору) та всіх додатків до нього і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору в повному обсязі. Відповідно до п. 4.4. Розділу 4 Кредитного договору, підписанням Кредитного договору Позичальник підтверджує, що Банк надав йому підписаний зі сторони Банку оригінальний примірник Кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до Кредитного договору, зокрема, Графік Платежів з Розрахунком загальної вартості Кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору). Кредитний договір є невід`ємною частиною Тарифів Банку та Правил кредитування, які розміщені на Офіційному сайті Банку. Позивач зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав у повному обсязі. Після укладення договору, відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконує, не здійснює платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом 05.07.2023 становить 75157,19 грн., та підтверджується відповідним розрахунком, наявним в матеріалах справи, та складається з: 69590,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 5567,19 грн. - заборгованості по відсотках. У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позивачем на його адресу направлялась досудова вимога вих.№1252975 від 05.07.2023 року, яка залишена без відповіді та задоволення. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог. З огляду на зазначене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до [PERSON] , підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved