Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

У жовтні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 606495094 від 16 лютого 2021 року в розмірі 23136,97 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 лютого 2021 року [PERSON] уклав із товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 606495094. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 139 від 22 червня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 606495094. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жотня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 23136,97 грн., з яких: 11774,84 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 11362,13 грн. - сума заборгованості по відсотках. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 06 березня 2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 606495094 у сумі 23136,97 грн., яку позивач і просив стягнути судовим рішенням. Ухвалою судді від 22 листопада 2023 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 16 січня 2024 року. Ухвалою суду від 16 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача Макарової Людмили Володимирівни про витребування доказів, витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо наявності в [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк, станом з 16 лютого 2021 року; інформацію щодо належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , карткового рахунку № [NUMBER] ; інформацію щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 12750 грн. у період з 16 лютого 2021 року по 19 лютого 2021 року, безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Цією ж ухвалою відкладено розгляд справи до 04 березня 2024 року. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Макарова Л.В. у судове засідання не з`явилася, просила суд судові засідання проводити без участі представника позивача, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, який був належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою місця реєстрації в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. 30 листопада 2023 року відповідачем отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з доданими документами (а. с. 51). У визначений в ухвалі про відкриття провадження строк відповідач відзиву на позов не подав. Однак 16 січня 2024 року на офіційну електронну адресу Носівського районного суду Чернігівської області надіслав письмові пояснення, у яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивував тим, що позивачем не додано до позовної заяви ані копії реєстрів прав вимоги із зазначенням боржників та кредитних договорів, за якими передається право вимоги, ані копій документів на підтвердження оплати фактором грошових коштів за договором клієнтові. Крім того, указував, що кредитний договір укладений у 2021 році, а договір факторингу, навіть з урахуванням додаткової угоди, - у 2020 році, тобто раніше, а, отже, за ним не могло бути передане право вимоги до боржника [PERSON] , тобто відсутні правові підстави вважати, що до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 606495094, укладеним 16 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Оскільки відсутні належні та допустимі докази заміни кредитора у зобов`язанні [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на ТОВ «Таліон плюс», то й відсутні правові підстави вважати, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право вимоги до відповідача. Відповідач також звернув увагу суду на те, що в позові не міститься обґрунтування та розрахунку заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитним договором, які позивач просить стягнути з відповідача. До позову не додано належного розрахунку заборгованості по відсотках. Оскільки розрахунків та порядку нарахування заборгованості по відсотках позивач суду не надав, позивач уважає, що суд не може прийняти такий розрахунок в якості належного доказу. У додаткових поясненнях представника позивача, які надійшли на адресу суду 16 січня 2024 року, зазначено, що 16 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 606495094, який підписано електронним підписом шляхом введення коду MNV635MK. Відповідно до умов кредитного договору його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, указаний позичальником при укладенні кредитного договору. Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, умови кредитування та нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з відповідним запитом на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме: детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання коштів [PERSON] за укладеним кредитним договором. У грудні 2023 року позивачем направлено відповідні докази на адресу суду. Згідно з детальним розрахунком заборгованості по кредитному договору відповідач здійснював сплату заборгованості в добровільному порядку, це, на думку представника позивача, свідчить про те, що відповідач усвідомлював форму оформлення кредитного договору, погодився з його умовами, отримав кредитні кошти та намагався сплатити кредит. Щодо відступлення прав вимоги представник позивача зазначила, що згідно з п. 4.1 додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку, право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторонни засвідчують передачу права вимоги до боржника в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Надані позивачем копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з нижченаведеного. Судом установлено та не заперечується сторонами, що 16 лютого 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 606495094 (а. с. 6-9). Згідно з п. 1.1. цього договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 12750 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 1.2. цього договору кредит надається строком на 126 днів. Відповідно до п. 1.3. договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладання сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Згідно з п. 1.4. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Відповідно до п. 1.5. договору на умовах, викладених в п. 1.6. договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Згідно з п. 1.6. договору умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Згідно з п. 1.6.1 за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою загальні витрати за кредитом складають 12935 грн.02 коп.; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 25685 грн. 02 коп. Відповіжно до п. 1.9. договору проценти за користування кредитом в розмірі, передбаченому договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, починаючи з першого дня користування кредитом відповідно до суми кредиту, яка фактино знаходиться в користуванні у позичальника. Відповідно до п. 4.2. сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Порядок повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом обумовлені договором та здійснюються відповідно до Графіку платежів, який є додатком № 1 до відповідного договору (а. с. 9, на звороті). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надало відповідачеві кредитні кошти в розмірі, встановленому в договорі, що підтверджується інформацією, наданою 06 лютого 2024 року на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої станом на 16 лютого 2021 року у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , був наявний картковий рахунок № [NUMBER] . Указий картковий рахунок належить [PERSON] 16 лютого 2021 року на картковий рахунок № [NUMBER] були зараховані грошові кошти в сумі 12750,00 грн. (а. с. 127). Крім того, відповідач не заперечує факту отримання коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та укладення кредитного договору від 16 лютого 2021 року № 606495094. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 64). 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції (а. с. 65-69). Згідно з п. 4.1. додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторонни засвідчують передачу права вимоги до боржника в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 139 від 22 червня 2021 року, укладеного ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 606495094 від 16 лютого 2021 року на заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 11774 грн. 84 коп., на заборгованість по відсотках 12678 грн. 36 коп., загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) - 24453 грн. 20 коп. (а. с. 70). 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а. с. 15-16). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жотня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 606495094 на суму 23136 грн. 97 коп., з яких: 11774 грн. 84 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 11362 грн. 13 коп. - сума заборгованості по відсотках (а. с. 17). Набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором на вказану суму також підтверджується копією реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року (а. с. 76-77). Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази щодо підтвердження прав вимоги позивача за кредитним договором № 606495094 від 16 лютого 2021 року, суд робить висновок, що матеріали справи містять відповідні договори факторингу, укладені між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ « Таліон плюс» від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, а в подальшому між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 20 жовтня 2022 року за № 20102022 , додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 31 грудня 2020 року, реєстр прав вимоги, витяги з реєстрів прав вимоги, а це дає суду підстави вважати, що доводи відповідача про відсутність доказів переходу прав вимоги до позивача за вищезазначеним кредитним договором є безпідставними. Крім того, зазначені договори факторингу не визнані в судовому порядку недійсними. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором № 606495094 від 16 лютого 2021 року станом на 31 серпня 2023 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 23136,97 грн., з яких: 11774,84 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 11362,13 грн. - сума заборгованості по відсотках (а. с. 18, 59-60, 61). Із розрахунків заборгованості вбачається, що [PERSON] частково сплачувалися грошові кошти на повернення кредиту (а. с. 59-60, 61). Розрахунки загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору надані суду і відповідають вимогам закону. Відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості, доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Оскільки отримання відповідачем у кредит грошових коштів підтверджено належними доказами по справі, отже, у відповідача в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі. Однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 606495094 від 16 лютого 2021 року в розмірі 23136,97 грн., яка складається із заборгованості по основному боргу в розмірі 11774,84 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі 11362,13 грн. А, отже, позов підлягає задоволенню. Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд уважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 2684,00 грн. у рахунок повернення понесених судових витрат по сплаті судового збору (а. с. 8). На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 639, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved