Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі за текстом - ПАТ «СК «Український страховий стандарт») про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 22.04.2022 о 13 год. 55 хв. на вул. Підволочиське шосе у м. Тернополі [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Sкoda» моделі «Fabia» державний номерний знак [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався, що це буде безпечно та не створюватиме перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, допустив виїзд з прилеглої території, а саме з АЗС «Автотехсервіс» на проїзну частину дороги, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі та внаслідок зіткнення який змінив напрямок руху, після чого зіткнувся з автомобілем марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків. Власницею транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , є позивач. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2022 у справі № 607/10426/22 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також суд зобов`язав працівників Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції провести додаткову перевірку на відповідність дій водіїв транспортних засобів марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] та марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] вимогам Правил дорожнього руху України. За результатами проведення додаткової перевірки Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції дійшло висновку щодо відсутності даних, які б вказували на порушення водіями [PERSON] та [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, що призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди. Відтак єдиним винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.04.2022 о 13 год. 55 хв. на вул. Підволочиське шосе у м. Тернополі, у встановленому законом порядку визнаний [PERSON] . Так, станом на 22.04.2022 цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № 208074764 у ПАТ «СК «Український страховий стандарт». Позивач зазначила, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 524212,46 грн (вартість відновлювального ремонту у сумі 431804,10 грн + втрата товарної вартості у сумі 92408,36 грн). Позивач звернулась до відповідачів з вимогою про відшкодування завданої матеріальної шкоди, однак така шкода позивачу відшкодована не була. Відтак позивач вважає, що з урахуванням ліміту відповідальності страховика з ПАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у сумі 130000 грн, а з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, а саме: 524212,46 грн - 130000 грн = 394212,46 грн. Також позивач вказала, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власниці пошкодженого транспортного засобу завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, спричинених неможливістю користуватися належним позивачу автомобілем протягом тривалого часу, та як наслідок порушенням ритму та стилю життя позивача і її сім`ї. Указане у свою чергу також призвело до суттєвих змін життєвих планів позивача та її близьких. Унаслідок неможливості пересуватися на автомобілі позивач вимушена прикладати додаткові зусилля та здійснювати додаткові матеріальні витрати для організації звичного способу життя, внаслідок чого позивач відчуває психологічну напругу, постійні переживання та турботи. Позивач вважає, що розмір компенсації за завдану їй моральну шкоду становить 90000 грн, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] . За таких підстав позивач просить: 1) стягнути з ПАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 130000 грн; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за завдану матеріальну шкоду у розмірі 394212,46 грн та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 90000 грн. Також позивач просить покласти на відповідачів пропорційно до задоволених вимог судові витрати у виді судового збору, витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у сумі 4500 грн та витрат на професійно-правничу допомогу у сумі 32000 грн. 07.04.2023 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 12.04.2023 представник позивача адвокат Притула О.Б. усунула недоліки позовної заяви. 12.04.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 10.05.2023 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 10.05.2023 підготовче засідання відкладене на 06.06.2023 з підстав вручення представнику відповідача [PERSON] - адвокату Кметику В.С. копії позовної заяви з доданими до неї документами. 29.05.2023 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , від імені якого діє адвокат Кметик В.С., у якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що, на думку, адвоката висновком експерта № 661/22-22 від 22.09.2022 встановлено, що водії [PERSON] та [PERSON] перевищили швидкість руху, що призвело до зіткнення їхніх автомобілів, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вважає, що працівники Управління патрульної поліції в Тернопільській області неналежним чином провели перевірку щодо даних обставин, не вжили усіх заходів для виклику [PERSON] та [PERSON] з метою встановлення у їх діях порушення Правил дорожнього руху. Зазначив, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2022 у справі № 607/10426/22 не виконана, а тому даний позов є передчасним. 06.06.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд поновив відповідачу [PERSON] строк для подання відзиву та прийняв такий відзив до розгляду. Підготовче засідання відкладене на 28.06.2023 з підстав неотримання позивачем копії відзиву. 12.06.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач додатково зазначила, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2022 у справі № 607/10426/22, якою [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, є чинною, а тому позивач має право на відшкодування шкоди від винної особи. Зауважила, що додаткова перевірка, про яку зазначено у вказаному судовому рішенні, працівниками Управління патрульної поліції у Тернопільській області проведена. 28.06.2023 без виходу до нарадчої кімнати усними ухвалами, занесеними до протоколу судового засідання, суд: 1) прийняв до розгляду відповідь на відзив; 2) відмовив у задоволенні клопотання відповідача про виклик експертів та свідків з підстав необґрунтованості даного клопотання; 3) відмовив у задоволенні клопотання про призначення фототехнічної та автотехнічної експертизи з підстав необґрунтованості даного клопотання та невідповідності його змісту положенням Закону України «Про судове експертизу». У підготовчому засіданні оголошена перерва до 25.08.2023 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Кметика В.С. з підстав необхідності підготувати та подати до суду належним чином оформлене клопотання про призначення судової експертизи. 25.08.2023 підготовче засідання відкладене на 29.09.2023 за клопотанням представника позивача адвоката Рубінського В.М. для ознайомлення з матеріалами цивільної справи. 29.09.2023 без виходу до нарадчої кімнати усними ухвалами, занесеними до протоколу судового засідання, суд задовольнив три клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Кметика В.С. про надання додаткових доказів - від 24.07.2023, від 28.08.2023 та від 28.09.2023, а також задовольнив клопотання представника позивача адвоката Притули О.Б. про надання додаткових доказів. Також суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.10.2023. 31.10.2023 у судовому засіданні оголошена перерва до 27.11.2023 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Кметика В.С. у зв`язку з необхідністю приймати участь у іншому судовому процесі. 27.11.2023 судове засідання відкладене на 12.01.2024 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Кметика В.С. 12.01.2024 судове засідання відкладене на 09.02.2024 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Кметика В.С. 09.02.2024 без виходу до нарадчої кімнати усними ухвалами, занесеними до протоколу судового засідання, суд відповідно до ст. 126 ЦПК України залишив без розгляду клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Кметика В.С. про надання додаткових доказів, про витребування доказів та про виклик у судове засідання експерта, а також відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі з підстав необґрунтованості даного клопотання. У судовому засіданні оголошена перерва до 01.03.2024 з підстав оголошення на території Тернопільської області повітряної тривоги. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] - адвокати Притула О.Б. та Рубінський В.М. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просили позов задовольнити повністю. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Кметик В.С. позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, та просив у позові відмовити повністю. Додатково зазначив, що позивач не надала належних доказів на підтвердження факту здійснення оплати за відновлювальний ремонт. У судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явились, однак приймають участь у судовому процесі через своїх представників. У судове засідання відповідач ПАТ «СК «Український страховий стандарт», належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, явку уповноваженого представника не забезпечив. Правом подання відзиву відповідач не скористався, заяви та клопотання від відповідача до суду не надходили. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Крім цього, згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2022, ухваленою у справі № 607/10426/22 (т. 1 а.с. 10-11), встановлено, що 22.04.2022 о 13 год. 55 хв. на вул. Підволочиське шосе у м. Тернополі [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Sкoda» моделі «Fabia» державний номерний знак [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався, що це буде безпечно та не створюватиме перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, допустив виїзд з прилеглої території, а саме з АЗС «Автотехсервіс» на проїзну частину дороги, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі та внаслідок зіткнення який змінив напрямок руху, після чого зіткнувся з автомобілем марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 (б), 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху. Указаною постановою суду від 30.09.2022 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі 850 грн. Дана постанова учасниками справи не оскаржувалась та 10.10.2022 набрала законної сили. Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, доказуванню не підлягають. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 14) власником автомобіля марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208074764 (т. 1 а.с. 18) автомобіль марки «Sкoda» моделі «Fabia» державний номерний знак [NUMBER] , застрахований ПАТ «СК «Український страховий стандарт». Страхувальником є [PERSON] . Строк дії страхового поліса з 10.02.2022 до 09.02.2023 включно. Страхова сума на одного потерпілого, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн. Розмір франшизи 0 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому наявність підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), передбаченої п. 37.1 Закону, а саме неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відповідач суду не довів. Крім цього, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тобто розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент дорожньо-транспортної пригоди або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону). У постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18, від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17, від 22.04.2021 у справі № 759/7787/18, від 11.08.2021 у справі № 554/8473/19. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, на підтвердження розміру завданої позивачеві матеріальної шкоди суду надані акти виконаних робіт № КМ-К-ВА10063 від 11.07.2022 (т. 1 а.с. 19-20) та № КМ-К-ВА19747 від 08.08.2022 (т. 1 а.с. 21), а також висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 73/22 від 25.08.2022 (т. 1 а.с. 22-30). Надаючи оцінку даним доказам з підстав їх допустимості та належності, суд зазначає таке. У постанові від 03.10.2023 у справі № 606/2231/202 Верховний Суд зазначив, що акт виконаних робіт/наданих послуг - це первинний документ, який відображає факт виконання робіт/надання послуг та конкретні види робіт/послуг, а тому є належним доказом на підтвердження вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Відтак, приймаючи до уваги, що в актах виконаних робіт № М-К-ВА10063 від 11.07.2022 та № КМ-К-ВА19747 від 08.08.2022 клієнтом зазначена [PERSON] , транспортним засобом, який підлягав ремонту, вказаний автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , а також міститься перелік робіт та запасних частин, деталей, матеріалів, які були використані у процесі виконання ремонтних робіт, та їх вартість, суд вважає за можливе прийняти до уваги такі докази під час встановлення розміру шкоди, заподіяної позивачеві. Також суд враховує, що у висновку експерта № 73/22 від 25.08.2022 зазначено, що між замовником та експертом складений договір про подання указаного висновку в суд для визначення вартості матеріальних збитків, а також експерт Мазур М.С. вказав, що попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384, 385 КК України, за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, що засвідчив власним підписом. Відтак суду не надані достатньо переконливі докази на підтвердження недопустимості указаного висновку, а тому такий висновок також приймається судом. Так, відповідно до зазначених вище актів та висновку експерта встановлено, що вартість відновлювального ремонту (з придбанням нових складових запчастин для заміни) належного позивачеві транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , становить 431804,1 грн. Крім цього, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу визначений як 0, оскільки строк експлуатації автомобіля не перевищує 3 років. Також визначено, що втрата товарної вартості даного автомобіля складає суму 92408,36 грн. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача адвоката Кметика В.С. про відсутність підстав для врахування втрати товарної вартості автомобіля, оскільки під час ремонту мала місце заміна окремих деталей, зокрема, фар. Так, пп. «е» п. 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, визначає, що величина ВТВ КТЗ не нараховується, якщо потрібна заміна окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Якщо, крім зазначених складників, пошкоджено складові кузова та оперення, розрахунок величини ВТВ повинен ураховувати всі пошкодження складників у комплексі. Аналіз даної норми дає підстави для висновку, що для ненарахування величини втрати товарного виду автомобіля має мати місце лише пошкодження окремих деталей без інших значних пошкоджень транспортного засобу, ремонт яких передбачає значне втручання у первісну конструкцію автомобіля та заміну таких деталей. Разом з тим з актів виконаних робіт вбачається, що під час ремонту транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , мала місце не лише заміна фар, як вказав на це адвокат Кметик В.С., а й ремонт бамперу, обвісу, капоту, дверки, крила тощо. Про наявність інших підстав для ненарахування величини ВТВ представник відповідача суду не вказував. Отже, суд приймає як доказ обставини, визначені у п. 4 висновку експерта щодо розміру завданого позивачеві матеріального збитку, а саме: «Вартість матеріального збитку, завданого КТЗ «Toyota Land Cruiser 300 3, 5і twin turbo Premium 415 k.c.», р.н. [NUMBER] , після ДТП, яке мало місце 22.04.2022, станом на час ДТП, згідно «Акт виконаних робіт М-К-ВА10063 від 11.07.2022» та «Акт виконаних робіт КМ-К-ВА19747 від 08.08.2022» сервісу ТОВ «Кристал Моторс», приймається рівним: «У» = 524212,46 грн.». Разом з тим суд враховує, що згідно з актів виконаних робіт вартість відновлювального ремонту розрахована з урахуванням ПДВ у розмірі 73039,85 грн. Так, у постанові від 21.12.2020 у справі № 911/286/20 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Відтак судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ. Отже, закон розмежовує порядок виплати заподіяної шкоди в умовах існування лише проведеної уповноваженою особою (органом) оцінки цієї шкоди (звіту, акта оцінки) (без урахування ПДВ) та у разі фактичного проведення відновлення ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи з доведенням вартості цього ремонту (з урахуванням ПДВ). Приймаючи до уваги, що докази на підтвердження фактичного здійснення ремонту транспортного засобу та оплати такого ремонту позивач суду не надала, суд вважає доведеним позивачем лише розмір нарахованої, а не фактично сплаченої суми вартості відновлювального ремонту. За таких обставин суд доходить висновку про необхідність відшкодування позивачеві вартості відновлювального ремонту та заподіяної шкоди без урахування суми ПДВ. Відтак вартість відновлювального ремонту становить 358764,25 грн (431804,10 грн - 73039,85 грн). Розмір величини втрати товарного виду у такому випадку становить 90034,56 грн (3,25/100 х (358764,25 грн + 2411530 грн). Розмір завданого позивачеві матеріального збитку складає 448798,81 грн (358764,25 грн + 90034,56 грн). Відтак суд вважає доведеним належними та достатніми доказами розмір матеріального збитку, завданого позивачеві джерелом підвищеної небезпеки під керуванням відповідача [PERSON] , у сумі 448798,81 грн, з яких розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПАТ «СК «Український страховий стандарт», становить 130000 грн, а компенсація за завдану матеріальну шкоду, яку слід стягнути з [PERSON] , становить 318798,81 грн. Щодо можливості стягнення страхового відшкодування суд додатково зазначає таке. З відкритої інформації, наявної у вільному доступі, суд встановив, що ПАТ «СК «Український страховий стандарт» перебуває в стані припинення. У той же час на офіційному сайті Верховного Суду повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «СК «Український страховий стандарт» відсутнє. Суд зазначає, що наслідком анулювання ліцензії страхової компанії буде неможливість укладення такою компанією нових договорів страхування, а також внесення змін до чинних, а не позбавлення її зобов`язань за існуючими договорами. Зобов`язання такої компанії за укладеними раніше договорами не припиняються, тобто виплати страхового відшкодування повинні проводитися в повному обсязі, у тому числі за рахунок страхових резервів. Указаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 201/16373/16-ц. Відтак суд не встановив підстав, за яких провадження у даній справі не могло здійснюватись за правилами цивільного судочинства та мало б розглядатись у порядку господарського судочинства, як про це зазначав адвокат Кметик В.С. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦКК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі за текстом - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. Так, в обґрунтування позовних вимог у частині завданої моральної шкоди позивач зазначила, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач як власниця пошкодженого транспортного засобу зазнала моральних страждань, спричинених неможливістю користуватися належним позивачу автомобілем протягом тривалого часу, та як наслідок порушенням ритму та стилю життя позивача і її сім`ї. Указане у свою чергу також призвело до суттєвих змін життєвих планів позивача та її близьких. Унаслідок неможливості пересуватися на автомобілі позивач вимушена прикладати додаткові зусилля та здійснювати додаткові матеріальні витрати для організації звичного способу життя, внаслідок чого позивач відчуває психологічну напругу, постійні переживання та турботи. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги характер страждань позивача, обсяг заподіяної їй шкоди та обставини, за яких така шкода була заподіяна, зокрема, що шкода завдана внаслідок неумисних дій відповідача, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 5000 грн. Указаний розмір відшкодування суд вважає таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і у повній мірі відшкодує завдану позивачеві моральну шкоду. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо доводів адвоката Кметика В.С. про наявність вини водіїв [PERSON] та [PERSON] суд зазначає таке. У постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 641/2795/16-ц зазначено, що непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. Так, на підтвердження своїх доводів представник відповідача надав суд цілий ряд доказів, з яких вбачається подання адвокатом Кметиком В.С. різного роду заяв та клопотань у межах кримінального провадження за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, а також у межах здійснення додаткової перевірки УПП в Тернопільській області на виконання постанови суду від 30.09.2022. Разом з тим жодним з цих доказів не підтверджується вина водіїв [PERSON] та [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.04.2022 за участю належного позивачеві транспортного засобу. При цьому під час розгляду даної цивільної справи адвокат Кметик В.С. подав клопотання про проведення фототехнічної та автотехнічної експертизи. Разом з тим таке клопотання не було оформлене та обґрунтоване належним чином, оскільки у клопотанні не було визначено вид експертизи (комісійна чи комплексна), а також не визначено питання, які слід винести на вирішення кожного з експертів. Зокрема, у клопотанні викладено ряд питань та зазначено, що це питання на комплексну експертизу, а надалі викладено ряд питань та зазначено, що це питання на фототехнічну та автотехнічну експертизу, хоча сукупність двох експертиз також є комплексною експертизою. За таких підстав суд відмовив у задоволенні такого клопотання, однак оголосив перерву у підготовчому засіданні для надання можливості подати до суду належним чином оформлене клопотання про призначення експертизи. Однак повторно таке клопотання адвокат Кметик В.С. суду не подавав. Суд також відхиляє за недопустимістю висновки експертів за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 1/1/23 від 20.01.2023 (т. 1 а.с. 200-208) та за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 661/22-22 від 22.09.2022 (т. 1 а.с. 162-171). Так, у довідці «Про результати розгляду постанови Тернопільського міськрайонного суду від 30.09.2022» встановлено, що дані висновки суперечать один одному, а при наданні відповідей на поставлені запитання застосовуються суб`єктивні вихідні дані, які не містяться в матеріалах справи по факту ДТП, яка сталася 22.04.2022 на вул. Підволочиське шосе у м. Тернополі (т. 1 а.с. 226-227). Так само суд не приймає за недопустимістю висновок експерта за результатами проведення фототехнічної експертизи № СЕ-19/120-23/7627-ФП від 20.07.2023 (т. 2 а.с. 27-42), оскільки у даному висновку не зазначено, що такий висновок складений для подання до суду, а обставини справи отримані із клопотання адвоката Кметика В.С., що знову ж таки дає підстави дійти висновку про суб`єктивність цих даних. Крім цього, надаючи відповідь на поставлені питання, експерт зазначає про ймовірну швидкість руху водіїв [PERSON] та [PERSON] , а також не вказує, що ймовірне перевищення швидкості руху даних водіїв перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням належного позивачу транспортного засобу. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кметик В.С. не довели суду належними та достатніми доказами наявність вини всіх осіб, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, у настанні такої пригоди та що шкода позивачеві завдана унаслідок діяльності усіх водіїв, а не лише [PERSON] . Відтак суд не вбачає підстав для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України та визначення розміру відшкодування у відповідній частці щодо кожного з водіїв. При цьому суд зауважує, що у разі подальшого встановлення вини водіїв [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] не позбавлений можливості у порядку регресу стягнути на свою користь розмір відшкодування, сплачений позивачеві за шкоду, завдану унаслідок дій [PERSON] та [PERSON] . Щодо інших доводів сторін, то згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). Відтак суд вважає, що надав відповідь на усі поставлені сторонами питання та навів оцінку усім основним доводам, якими останні обґрунтовували свої вимоги та заперечення. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 6142,12 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.2767871282.1 від 08.12.2022 (т. 1 а.с. 9). Також згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, за проведення транспортно-товарознавчої експертизи відповідач сплатила кошти у сумі 4500 грн, що підтверджується квитанцією від 25.08.2022 (т. 1 а.с. 31). Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково з відповідача ПАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1300 грн та витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у сумі 952,65 грн. Також з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3237,93 грн та витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у сумі 2372,11 грн. Судовий збір у сумі 1604,19 грн та витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у сумі 1175,24 грн слід покласти на позивача. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Так, у позовній заяві позивач зазначила, що у зв`язку з розглядом даної справи позивач планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 32000 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Разом з тим позивач не подала до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само позивач не подала заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому суд звертає увагу, що позивач та її представники не були позбавлені можливості заявити про намір подати докази на підтвердження розміру витрат, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, до закінчення судових дебатів, однак такі дії стороною позивача вчинені не були. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву позивача про розподіл понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 32000 грн слід залишити без розгляду.

Outcome: partial