Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

У лютому 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, згідно якої просила суд розірвати шлюб, який був зареєстрований 10 жовтня 2012 року Виконкомом Шелудківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №11. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10 жотня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 11. У шлюбі у сторін народились спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] ». Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання. Позивача, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Так, судом встановлено, що 10 жовтня 2012 року сторони: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб Виконкомом Шелудківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №11, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Шелудківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 3). Від шлюбу у сторін народились двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є: батько [PERSON] та мати: [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 4,5). Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Під час судового розгляду судом з`ясовані причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, члени якого проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, малолітніх дітей та відповідача, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити шлюбне - « [PERSON] ». З огляду на викладене, шлюб підлягає розірванню, а позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбузадоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved