Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] завернувся до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди. У обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ МВС України, який набув право з 2009 року на державне пенсійне забезпечення та перебуває на обліку у ГУПФУ та отримує пенсію по інвалідності ( особа з інвалідністю внаслідок війни ( інвалід війни) 2 групи). Пенсія позивачу призначена у розмірі 80% грошового забезпечення. Вказував, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі №440/9329/21 визнано протиправним та скасовано розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.08.2021 №25/1600-0207-15 про відмову [PERSON] у перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 09.07.2021 №33/37-4/659. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 грудня 2019 року відповідно до вимог статтей\~\~\~43\~\~ та\~63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ\~\~\~\~\~\~ на підставі\~\~ довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 09.07.2021 №33/37-4/659, у розмірі 80 відсотків сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Зазначив, що на виконання рішення суду ГУПФУ проведено перерахунок пенсії, сума доплати ( заборгованості) пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 30 листопада 2021 року склала 109126,47 грн., однак зазначена сума не була виплачена на картковий ( пенсійний) рахунок відкритий в установі банку. Посилався на те, що неодноразово звертався до суду із клопотаннями про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, дані клопотанням були задоволені, однак рішення суду так і не було виконане. Зазначив,що у зв`язку з тривалим невиконанням судового рішення ( з жовтня 2021 року по жовтень 2023 року) позивачу заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях через порушення прав, неможливість реалізувати своє конституційне право на належний розмір допомоги ( пенсії). Крім того, моральна шкода полягає у душевних стражданнях через порушення звичайного способу життя позивача, адже довелось неодноразово звертатися до ГУПФУ та суду з метою реалізації свого права на підвищення розміру пенсії, а потім виконання рішення суду щодо отримання доплати ( заборгованості) пенсії. Також за визначений період щоразу при зверненні до суду за захистом своїх прав у позивача щоразу погіршується стан здоров`я, яке тягне за собою медичне лікування у стаціонарному відділенні лікарні та витратою коштів на купівлю ліків. Просив суд стягнути з Державного бюджету України на його користь 100\~000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26.12.2023 року до суду від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що Управлінням добровільно виконано рішення суду від 28.09.2021 року у справі №440/9329/21, у межах покладених зобов`язань та відповідно до чинного законодавства. Зазначив, що викладені у позовній заяві обставини не були доведені позивачем, а доводи щодо спричинення моральної шкоди є безпідставними і нічим не доведеними як і визначений ним розмір шкоди, яка на думку позивача підлягає відшкодуванню. Посилався на те, що [PERSON] не надано жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення йому моральної шкоди та жодних доказів в обґрунтування заявленого розміру відшкодування, а тому просив у задоволенні позову відмовити. 01.01.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначив, що відповідач не спростував правомірність вимог позивача, а лише навів норми закону. Також посилання про те, що ГУПФУ добровільно виконано рішення суду в межах покладених зобов`язань, але більше 2 років позивач не може добитися повного виконання зобов`язального характеру щодо прийнятого рішення суду, а тому викладена позиція у відзиві є хибною та спростовується. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.09.2021 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду справа №440/9329/21 визнано протиправним та скасовано розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.08.2021 №25/1600-0207-15 про відмову [PERSON] у перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 09.07.2021 №33/37-4/659. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 грудня 2019 року відповідно до вимог статтей\~\~\~43\~\~ та\~63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ\~\~\~\~\~\~ на підставі\~\~ довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 09.07.2021 №33/37-4/659, у розмірі 80 відсотків сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №440/9329/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати протягом місяця з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №440/9329/21. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року встановлено новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №440/9329/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області\~протягом шістдесяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №440/9329/21. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року встановлено новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №440/9329/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протягом шестидесяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №440/9329/21. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року встановлено новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №440/9329/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протягом\~шестидесяти днів з дня\~набрання законної сили цією ухвалою подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №440/9329/21. Згідно розрахунку на доплату ( виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою №1603002586, пенсіонер [PERSON] , підставою якого є рішення суду, сума виплати складає 109126,47 грн.. Із звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до Пенсійного фонду України вбачається, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 по справі №440/9329/21 Головним управлінням було здійснено перерахунок пенсії та нарахована заборгованість по пенсійній справі [PERSON] на загальну суму 109126,47 грн.. Дану заборгованість обліковано в Пенсійному фонді України. З метою повного виконання ухвали від 04.05.2022 року просили розглянути питання виплати заборгованості пенсії, нарахованої на виконання рішення суду. Із відповіді фінансово економічного департаменту ПФУ вбачається, що сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік після його затвердження. Відповідно до частин першої-другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~\~Збитками є:\~\~1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);\~\~2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 23 ЦК України\~передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.\~\~Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.\~\~Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.\~\~Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою\~статті 1167 ЦК України\~визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Стаття 1173 ЦК України\~передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За таких обставин основною умовою відшкодування, зокрема моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 804/2252/14, від 31 січня 2018 року у справі № 813/5138/13-а, від 12 лютого 2018 року у справі № 800/500/16, від 01 березня 2018 року у справі № 9901/377/18, від 10 листопада 2022 року у справі № 607/2071/17 та від 09 лютого 2021 року\~\~ у справі № 425/793/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі\~\~№ 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) вказано, що «згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими та справедливими висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що відповідачем протиправно не сплачувалась пенсія, на яку позивач має право на підставі судового рішення.» За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Суд, враховуючи ступінь вини відповідача та його поведінку, небажання мирним шляхом врегулювати спір, також те, що внаслідок протиправних дій з боку відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у тривалому позбавленні останнього на отримання грошових коштів, які стягнуті на його користь судовим рішенням, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, оцінює моральні страждання позивача в розмірі 5000 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тому, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»\~виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до\~статті 25 Бюджетного кодексу України\~Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з підпунктом 1 пункту 9\~Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України\~рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання. Відповідно до пункту 23-1 частини першої\~статті 2 Бюджетного кодексу України\~єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215\~(далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення). Згідно із пунктом 9 Положення Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до підпункту 14 пункту 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого\~наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 року № 1280, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. На підставі аналізу наведених нормативно-правових актів слід зробити висновок про те, що Державна казначейська служба України, діючи від імені держави в цілому, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Правовий статус цього органу визначається функціями з обслуговування єдиного казначейського рахунку держави, пов`язаними з консолідацією та обслуговуванням Державного бюджету України, зокрема й з безспірним списанням коштів державного бюджету. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, провадження № 12-110гс18). Позивач звільнений від сплати судового збору, отже судові витрати необхідно віднести\~ на рахунок держави.

Outcome: partial