Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який зареєстрований 02.06.2017 року Київським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, до суду звернулася [PERSON] . Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. Ухвалою суду від 23.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В матеріалах справи міститься заява позивача [PERSON] про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримані та позивач наполягає на розірванні шлюбу також в заяві зазначено щодо проживання спільних дітей після розірвання шлюбу з нею. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву про визнання позову, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за його відсутності, а також зазначив, що заперечень щодо проживання дітей з матір`ю не має. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 червня 2017 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 1071. Від шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У позові не зазначено, щодо наявності спору про розподіл спільного майна подружжя, визначення місця проживання дітей та їх утримання. Суд приймає до уваги той факт, що сторони дійшли згоди про проживання спільних дітей разом з матір`ю. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved