Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач звернулався до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Померлий перебував на обліку та отримував страхові виплати у Мирноградському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області як тимчасово переміщена особа. Після смерті чоловіка залишилась спадщина у вигляді недоотриманих страхових виплат за період з 01.06.2016 по 28.10.2019. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на недоотриману за життя пенсію, проте, відповідач нотаріусу повідомив, що за період з 01.06.2016 по 28.10.2019 суми, що були нараховані та не виплачені Фондом відсутні. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить визнати за нею право власності на грошові кошти, які входять до складу спадщини у вигляді соціальних виплат [PERSON] за період з 01.06.2016 по 28.10.2019, зобов`язати відповідача здійснити нарахування страхових виплат [PERSON] за вказаний період з коригуванням заборгованості відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та сплатити на її користь зазначені страхові виплати в порядку спадкування. Ухвалою суду від 15.01.2024 у справі було замінено відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як правонаступника відповідача у зв`язку з реорганізацією фонду шляхом їх приєднання до Пенсійного фонду України. Позивач до судового засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву та заяву про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з перебуванням у відпустці. Враховуючи, що справа тривалий час не знаходить свого вирішення по суті, приймаючи до уваги, що позиція відповідача викладена у відзив на позовну заяву, а явка відповідача судом не визнавалася обов`язковою, суд не вбачає поважності причин неявки представника відповідача та вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього. Згідно\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В відзиві\~на позовну\~заяву представник\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Донецькій області\~ зазначив,\~що позовні\~вимоги не\~визнає у\~повному обсязі,\~оскільки [PERSON] з лютого 2015 року по травень 2016 року як внутрішньо переміщення особа отримував щомісячні страхові виплати у Мирноградському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01.06.2016 року [PERSON] нарахування та виплата страхових виплат припинено у зв`язку з закінчення терміну довідки внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] повторно до будь-яких органів Фонду соціального страхування України не звернувся. Щомісячні страхові виплати [PERSON] за період з 01.06.2016 по 28.10.2019 року (день смерті) не нараховувалися та не сплачувалися, а тому, ці суми не можуть входити до складу спадщини. Чоловік позивача помер [INFO] , тобто понад три роки від початку припинення виплати допомоги, а отже, позивач, як спадкоємець, не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховане. Оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми згідно із ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входить, тому вимоги спадкоємця [PERSON] є безпідставними, оскільки вона не набула такого права. Просять відмовити в задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2019. [PERSON] доводилась дружиною [PERSON] та є спадкоємицею останнього, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 17.08.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області на недоотриману за життя пенсію у розмірі 307750 грн. 29.08.2021 року листом № К-01-04/19-553 Фонд соціального старування України Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області повідомив, що [PERSON] з 01.06.2016 року за поновленням виплати повторно до будь-яких органів Фонду соціального страхування України не звертався, тобто не скористався своїм правом на отримання страхових виплат за життя, тому суми, які йому нараховані та виплачені відсутні. Також Фондом соціального старування України Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області № К-01-04/19-757 від 05.10.2021 було надано відомості про нараховані та виплачені страхові виплати [PERSON] за період з 01.06.2016\~по 28.10.2019 у розмірі\~0,00\~грн. З копії спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області № 100/2019 до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємцем всього належного померлому майна є [PERSON] . На ухвалу суду про витребування доказів відповідачем було надано інформацію щодо не нарахування страхових виплат [PERSON] за період з 01.06.2016 по 28.10.2019, разом з тим зазначено, що сума доходу за вказаний період складає 129440,48 грн, що вбачається\~з листа\~№ 24.03.1/1962\~від 14.12.2021.\~ Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме, права на отримання спадкового майна у вигляді невиплачених страхових сум спадкодавцю. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї права на отримання успадкованих страхових сум. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виплатити в добровільному порядку зазначену заборгованість відповідач відмовляється, що підтверджено ним у наданому відзиві. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та у передбаченому законом порядку отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка. На запит нотаріуса відповідачем не було надано відомостей про розмір страхових виплат, які були належні [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України дає підстави зробити висновок, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до\~Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~(далі - Закон № 1105-XIV), який з 01 січня 2015 року діє у редакції\~Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII\~та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-ХІV (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. Згідно зі\~статтею 28 Закону № 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) зазначено, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20). Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, право на такі страхові виплати у спадкодавця зберігається і відповідно до\~статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець [PERSON] відповідно має право на отримання страхових виплат у порядку\~спадкування за законом. В постанові ВС № 642/6946/18 від 12.02.2020 року зроблено висновок, що ненадання особі, яка не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території з заявою про нарахування виплат, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке права закріплене за особою положеннями Закону № 1105-ХІV(з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України. Враховуючи зазначені вище положення законів суд вважає, що, оскільки, потерпілому [PERSON] страхові виплати були призначені все життєво, тому останній мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду про продовження виплат. [PERSON] за життя право на отримання страхових виплат не втратив, тому, позивач як спадкоємець, відповідно до положень\~статті 1227 ЦК України,\~має право на вказані страхові виплати та на їх отримання в порядку спадкування за законом, тому, вимоги позивача про визнання за нею права власності на грошові кошти у вигляді страхових виплат за період з 01.06.2016 по 28.10.2019 недоотриманих за життя [PERSON] та зобов`язання відповідача виплатити їх в порядку спадкування - підлягають задоволенню. Щодо вимоги виплатити спірні грошові кошти у вигляді страхових виплат згідно зі\~статтею 34 ЗУ «Про оплату праці» суд зазначає наступне. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статей\~1-3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, до яких відноситься і заробітна плата (грошове забезпечення). Статтею 1227\~ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачена компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надала суду жодних належних доказів на підтвердження нарахування вказаної компенсації спадкодавцю [PERSON] та щодо розміру такої компенсації, крім того, статтею 1227 ЦК України не передбачено, що така компенсація підлягає спадкуванню, тому в цій частині необхідно відмовити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial