Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, посилаючись на те, що 25.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1565, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СОНАТІ» заборгованості в сумі 22153 грн 38 коп. Вказував, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом допущено порушення, кредитний договір не був посвідчений нотаріально, виконавчий напис вчинено без з`ясування безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. З цих підстав позивач просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Крім того, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» пред`явило виконавчий напис № 1565 від 25.06.2021 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги Володимира Васильовича, на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 66827965 від 14.09.2021. Згідно відповіді приватного виконавця №7060 від 13.07.2023, на виконання виконавчого напису № 1565 від 25.06.2021, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 66827965 від 14.09.2021, з [PERSON] стягнуто 795,08 грн. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис № 1565 від 25.06.2021, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, сума в розмірі 795,08 грн вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, зареєстрований в реєстрі за № 1565, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СОНАТІ» заборгованості в сумі 22153 грн 38 коп.; стягнути з\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«СОНАТІ» на\~його користь безпідставно отримані кошти за виконавчим написом нотаріуса в сумі 795 грн 08 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» на його користь 5500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, направив суду відзив. У відзиві на позов представник ТОВ «СОНАТІ» посилався на те, що між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» було укладено договір про надання банківських послуг №014/380805/82/661327 від 20.09.2019, відповідно до якого [PERSON] було отримано кредит на картку ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». 09.04.2020 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-21-F від 09.04.2020. В подальшому між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» було укладено договір про відступлення права вимоги №07-12/20-S від 07.12.2020. На підставі укладеного договору між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» до останнього перейшло право вимоги за зобов`язаннями, які виникли з моменту укладання кредитного договору №014/380805/82/661327 від 20.09.2019, а саме зі сплати заборгованості в розмірі 21 310,30 грн. з урахуванням штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням умов вказаного кредитного договору. 25.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1565, яким запропоновано звернути стягнення заборгованості з [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.08.2023 року в справі № 688/3046/23 задоволено позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Сонаті», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави та стягнуто з відповідача на корить [PERSON] безпідставно набутих коштів в сумі 795,08 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4339,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2499,34 коп., на користь держави. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17.01.2024 року частково задоволена апеляційна скарга ТОВ «ФК «Сонаті» та скасовано рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.08.2023 року, а позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без розгляду. Оскільки залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє позивача права знову звернутися із позовною заявою до суду, [PERSON] скористався свої правом і вдруге звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Сонаті», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. Не дивлячись на скасування рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.08.2023 року в справі № 688/3046/23, на його виконання були видані виконавчі листи від 19.09.2023 р. та пред`явлені на виконання до приватного виконавця Сідоренко А.С. та відкриті виконавчі провадження: № 72917917 від 02.10.2023 р. про стягнення з ТОВ «ФК «Сонаті» на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 4339,50 грн.; № 72918465 від 02.10.2023 р. про стягнення з ТОВ «ФК «Сонаті» на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів в сумі 795,08 грн. А також відкрито виконавче провадження № 73008156 від 11.10.2023 р. про стягнення з ТОВ «ФК «Сонаті» на користь держави витрат по сплаті судового збору в розмірі 2499,34 коп. Вся заборгованість за вищезазначеними виконавчими провадженнями була сплачена ТОВ «ФК «Сонаті» в повному обсязі та виконавчі провадження завершені у зв`язку із фактичним виконанням. Отже, задоволення позову [PERSON] у справі № 688/485/24 призведе до подвійного стягнення з ТОВ «ФК «Сонаті», що прямо заборонено згідно зі ст. Конституції України. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу за відсутності представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31.01.2024 судом постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.02.2024. 23.02.2024 надійшов відзив на позов. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 25 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1565, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором - заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/661327 від 20.09.2019 року, укладеним [PERSON] з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Ел.Ен. Груп», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ФК «Сонаті». У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 17.12.2020 року по 25.06.2021 року, сума заборгованості складає 21653,38 грн., в тому числі: 18127,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3182,38 грн. - проценти за користування кредитом, 343,08 грн. - прострочена заборгованість за пенею. Плата за вчинення виконавчого напису - 500 грн. На виконання виконавчого напису № 1565 від 05.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В 14.09.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66827965. Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. № 7060 від 13.07.2023 року протягом примусового виконання виконавчого провадження № [NUMBER] на депозитний рахунок приватного виконавця з місця праці боржника надійшли грошові кошти в сумі 1375,07 грн., які були перераховані : 795,08 грн. - на задоволення вимог стягувача, 79,51 грн. - винагорода приватного виконавця, 500,48 грн. - витрати виконавчого провадження. Згідно повідомлення Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Мінвістерства юстиції (м.Київ) наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М.» №693/6 від 13.09.2022 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. з 14.09.2022 року на підставі наказу Міністерства юстиції України від 12.09.2022 року №3852/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] ». Разом з тим, виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено 25 червня 2021 року, тобто до припинення нотаріальної діяльності та анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією виконавчого напису № 1565 від 25.06.2021 року, копією постанови приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. від 1.09.2021 та іншими матеріалами справи. 4.Норми права, які застосував суд. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18), від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19).Оцінка суду. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. 5.Оцінка суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року, з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21). Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виконавчий напис було вчинено на підставі договору про надання банківських послуг №014/380805/82/661327 від 20.09.2019 між [PERSON] та ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», який було укладено у простій письмовій формі. Таким чином, враховуючи, що укладений між банком та позичальником кредитний договір, на підставі якого видано оспорюваний виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду який викладено, зокрема, у постановах: від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), від 21.10.2020 року у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19), від 08.08.2022 року у справі №752/16820/19 (провадження №61-20408св21), від 19.10.2022 року у справі №278/2416/21 (провадження №61-5756св22). Оскільки виконавчий напис, вчинений 25.06.2021 року приватним нотаріусом визнаний таким, що не підлягає виконанню, то суд дійшов висновку, що отримані відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 795 грн 08 коп. підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18. Посилання відповідача на те, що задоволення позову [PERSON] у справі № 688/485/24 призведе до подвійного стягнення з ТОВ «ФК «Сонаті», суд відхиляє з таких підстав. Встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.08.2023 року в справі № 688/3046/23 задоволено позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Сонаті», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави та стягнуто з відповідача на корить [PERSON] безпідставно набутих коштів в сумі 795,08 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4339,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2499,34 коп., на користь держави. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17.01.2024 року частково задоволена апеляційна скарга ТОВ «ФК «Сонаті» та скасовано рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.08.2023 року, а позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без розгляду. На виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.08.2023 року в справі № 688/3046/23, видані виконавчі листи від 19.09.2023 р. та пред`явлені на виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Сідоренко А.С. та відкриті виконавчі провадження: № 72917917 від 02.10.2023 р. про стягнення з ТОВ «ФК «Сонаті» на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 4339,50 грн.; № 72918465 від 02.10.2023 р. про стягнення з ТОВ «ФК «Сонаті» на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів в сумі 795,08 грн. А також відкрито виконавче провадження № 73008156 від 11.10.2023 р. про стягнення з ТОВ «ФК «Сонаті» на користь держави витрат по сплаті судового збору в розмірі 2499,34 коп. Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Сідоренка А.С. від 04.10.2023 виконавчі провадження № 72917917 та № 72918465 закінчені у зв`язку з виконанням, а постановою цього виконавця від 13.10.2023 закінчено виконавче провадження № 73008156 з тих же підстав. Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Верховного Суду у справі № 522/12153/19 від 01 березня 2023 року, провадження № 61-9847св22). Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень у такому поверненні, установлених законом. Отже, ТОВ «ФК «Сонаті» не позбавлене можливості вирішити питання щодо повернення стягнутих з нього коштів за скасованим судовим рішенням із застосуванням інституту повороту виконання рішення, що унеможливить подвійне стягнення. 6.Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~422 грн 40 коп. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Згідно договору про надання правничої допомоги між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та [PERSON] від 10.07.2023, додатку №1 до договору від 10.07.2023, гонорар визначається сторонами в додатках до договору та з урахуванням Рекомендованих ставок адвокатського гонорару, затвердженого рішенням засновника цього бюро від 17.07.2018, та становить 5500 грн. Згідно копії платіжної інструкції від 11.07.2023 на суму 1500 грн, [PERSON] частково оплатив гонорар адвокату в розмірі 1500 грн. Правничу допомогу для позивача надавав адвокат Калінін С.К., який надав суду акт виконаних робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання допомоги від 27.01.2024. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані адвокатом Калініним С.К. у даній справі, суд вважає, що розмір правничої допомоги заявленої позивачем до відшкодування у розмірі 5500 грн не є завищеним. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5500 грн.

Outcome: approved