Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 05.02.2024 року [PERSON] звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 22.10.2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що одруження виявилось невдалим, відповідач з часом почав зловживати спиртними напоями, що призводило до частих сварок та непорозумінь, взаємовідносини між подружжям погіршились, це негативно вплинуло на позивача та їхню доньку, шлюбних відносин подружжя не підтримує більше шести місяців. Вказує, що шлюб носить формальний характер, перебування у шлюбі суперечитиме інтересам позивача, вважає примирення неможливим, а тому просить даний шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », неповнолітню дочку залишити проживати разом із нею, вирішити питання розподілу судових витрат. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в судове засідання не заявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного рішення. До суду також надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позов підтримує, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 06.02.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 29.02.2024 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб виданим 22.10.2010 року серія [NUMBER] , сторони 22.10.2010 року зареєстрували шлюб у Загвіздянській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №23(а.с.5). У сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.05.2011 року Виконавчим комітетом Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що зроблений актовий запис №18(а.с.6). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.\~104\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В порядку ч.2 ст.115\~СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між [PERSON] та [PERSON] 22.10.2010 року у Загвіздянській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №23, слід розірвати. Водночас суд зазначає, що згідно\~ст. 113 СК України\~вказано, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Здійснивши системний аналіз вищенаведеної норми суд дійшов висновку, що право на вибір прізвища є правом особи, яка його самостійно змінила, що реалізується на власний розсуд відповідною особою. При цьому зміна прізвища фізичної особи здійснюється на підставі її волевиявлення та виключно у порядку, що встановлений\~Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відповідними органами реєстрації актів цивільного стану. Одночасно слід роз`яснити, що відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України суд наділений повноваженнями зазначати про вибір прізвища у рішенні суду про розірвання шлюбу виключно у разі розгляду такої справи в порядку окремого провадження. При розгляді справи в позовному провадженні до компетенції суду вирішення даного питання не відноситься. Стосовно прохання позивача щодо залишення дитини проживати з матір`ю, то суд зазначає, що у позовній заяві позивачем вказано, що донька на даний час проживає із нею, відомостей щодо наявності будь-якого спору з даного приводу між сторонами у позовній заяві не має, а матеріалами справи не підтверджено, відтак з урахуванням положень ст. 4 ЦПК України до задоволення не підлягає. З огляду на зазначене, позов підлягає до задоволення. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1\~211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за подання позовної заяви. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що згідно договору про надання правничої допомоги від 05.02.2024 адвокат Лютан З.Й. надавав правничу допомогу [PERSON] (а.с.9). Відповідно до даного договору, акту передачі-приймання виконаних робіт №08/1 від 05.02.2024 року, квитанції розмір витрат становить 2700 грн., який визначався за домовленістю сторін з розрахунку необхідності надання консультацій, складання процесуальних документів та оформлення додатків до них. Виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт та послуг по даній справі, витраченого ним часу, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2700 грн. не є співрозмірним, тому підлягає зменшенню. Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення відшкодування витрат на правничу допомогу, отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 1500 грн. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved