Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Адвокат Голуб Г.С., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся в Тлумацький районний суд Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 41767 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» укладені договірні відносини, а саме у позивача знаходиться банківська карта № [NUMBER] (карта «Універсальна»), яка обслуговується відповідачем. Протягом 2021 року та до лютого 2022 року позивач практично не користувалася своєю банківською карткою «Універсальна» та не використовувала будь-які банківські додатки. У період із 03.02.2022 року по 07.02.2022 року позивач намагалася зайти у мобільний додаток «Приват24» з метою виготовлення електронного цифрового підпису, однак, як виявилося, пароль для входу у мобільний додаток «Приват24» став значитися невірним, при цьому і пін-код до банківської картки також був невірним (хоча пароль та пін-код банківської картки позивач до того часу не змінювала). 07.02.2022 року позивач звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м. Тлумачі, де працівники відділення повідомили, що її банківські картки заблоковані. У подальшому за проханням позивача банківські картки були розблоковані та працівники банку допомогли їй змінити пін-код до банківських карток. 15.02.2022 року близько 16 год. 00 хв. позивачем був здійснений вхід у мобільний додаток «Приват24» з допомогою нового паролю, і вона побачила, що 02.01.2022 року без її відома з її банківської картки № [NUMBER] (карта «Універсальна») знято, перераховано, оплачено, кредитні грошові кошти на загальну суму 41767 грн. 00 коп. Вказав, що [PERSON] коштів не знімала, жодних транзакцій не проводила, оплат не здійснювала, жодних персональних даних, паролів до банківських карток вона нікому не повідомляла, будь-яких підтверджень через додаток «Приват24» або іншим способом позивач не здійснювала. Крім того, повідомлень або телефонних дзвінків від банку про зняття коштів з її банківської картки позивачу не приходило, а також ненадходило повідомлень про те, що в додаток «Приват24» здійснено вхід з іншого невідомого пристрою. Зазначив, що в період з 13.12.2021 року по 31.01.2022 року позивач знаходилася на лікарняному зі зламаною ногою, тому постійно перебувала вдома. 16.02.2022 року позивач звернулася до відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області із протокол-заявою, в якій повідомила, що 02.01.2022 року невідома особа шляхом обману заволоділа її грошовими коштами у сумі 41767,00 грн., які містилися на банківській картці № [NUMBER] (карта «Універсальна»), які були кредитними коштами, наданими їй банком за кредитним лімітом встановленим на цю картку. За даним фактом розпочато досудове розслідування, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022095240000024, а позивача визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування було проведено ряд слідчих розшукових дій, на даний час досудове розслідування триває. Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-230106/4776 від 11.01.2023 року по банківській картці позивача було здійснено такі операції: -транзакція № 1: дата транзакції: 02.01.2022 20:03:13 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 7277 UAN, код авт.: 160174, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: LigPay, KYIV, UA. Перевід з картки на картку від 02-01-2022 id платежу: 1872357676 ; -транзакція № 2: дата транзакції: 02.01.2022 20:06:55 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 3482 UAN, код авт.: 898177, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: LigPay, KYIV, UA. Перевід з картки на картку від 02-01-2022 id платежу: 1872360617 ; -транзакція № 3: дата транзакції: 02.01.2022 20:10:51 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 1208 UAN, код авт.: 533180, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: LigPay, KYIV, UA. Перевід з картки на картку від 02-01-2022 id платежу: 1872363707 ; -транзакція № 4: дата транзакції: 02.01.2022 20:11:57 год. P10 S DB. Сума вал. авт.: 2055 UAN, код авт.: 104183, ММС: 7311, термінал: І01303F1, країна: UKR, опис транзакції: LigPay, DNEPR, UA. Рекламні послуги: VIBER.NET.UA id платежу: 1872362765; -транзакція № 5: дата транзакції: 02.01.2022 23:11:57 год. P10 R CR. Сума вал. авт.: 2055 UAN, код авт.: 104183, ММС: 7311, термінал: І01303F1, країна: UKR, опис транзакції: LigPay, DNEPR, UA. VIBER.NET.UA. Скасування операції VIBER.NET.UA; -транзакція № 6: дата транзакції: 02.01.2022 19:59:12 год. P10 F DB. Сума вал. авт.: 29800 UAN, код авт.: 488171, ММС: 7994, термінал: Е2216894, країна: UKR, опис транзакції: SMARTPAY, KYIV, UA. Розваги: SMARTPAY, KYIV. Також роз`яснено, що по данійтранзакції покупки в Інтернеті була попередня аутентифікація в 3-D SecureAutentification, Poscondition 82. З вказаного листа вбачається, що невідома особа здійснювала перекази коштів з різних мобільних телефонів та вірогідно з різних комп`ютерів, завалодівши доступом до додатку «Приват24», починаючи з 19 год. 52 хв. по 20 год. 14 хв. 02.01.2022 року. Даним листом Банк відмовив позивачу у поверненні коштів. ПрАТ «Київстар» позивачу усно повідомило, що у період із 01.12.2021 року по 02.01.2022 року мобільний номер телефону [NUMBER] , який належить оператору мобільного зв`язку компанії ПрАТ «Київстар», перебував у користуванні [PERSON] , знаходився у її мобільному телефоні в IMEI № [NUMBER] та знаходився на терирії м. Тлумача Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Отже, грошові кошти, які належали позивачу, були зняті з її банківської картки [NUMBER] за допомогою електронної платіжної системи «LigPay», материнською компанією якої є АТ КБ «ПриватБанк», без будь-якої на те згоди позивача. При цьому, такі платежі здійснювалися вірогідно у м. Києві, а платіж на суму 2055 грн., який повернуто, здійснювався у м. Дніпро, або ж такі платежі були прив`язані до таких міст. Враховуючи вищевказане, вважає, що дії АТ КБ «ПриватБанк» є такими, що порушують права та законі інтереси позивача, списання кредитних коштів у розмірі 41767,00 грн. з банківської карти позивача № [NUMBER] (карта «Універсальна») без її згоди, є неправомірним та безпідставним. З метою недопущення нарахування відсотків, сплати позивачем пені та штрафів, позивачем було повністю погашено кредитну заборгованість, яка виникла внаслідок крадіжки коштів з її карти. Позивач кілька разів зверталася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» як в м. Тлумач, так і в м. Івано-Франківську, щодо врегулювання питання щодо повернення коштів, проте їй повідомили, що іншого способу, окрім як звернення до суду з позовною заявою, немає. Просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 41767 грн. 00 коп. та сплачений нею судовий збір. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2023 року вирішено розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження о 10 год. 00 хв. 23.12.2023 року без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Однак, розгляд справи було неодноразово відкладено та викликано сторони в судове засідання, з метою заслухання їх усних пояснень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 04.01.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - адвокат Рокецька С.В. подала відзив на позовну заяву (а.с. 42-45), в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтувала тим, що головним спеціалістом УБ ГО із захисту електронних платежів та послуг по Західному макрорегіону Карабіновичем Б.Я. було проведено службову перевірку щодо обставин несанкціонованих транзакцій з карткового рахунку клієнта [PERSON] , в результаті якої встановлено, що шахраї, отримавши від клієнта повну інформацію, зайшли в її акант в Приват24 на своєму мобільному пристрої, отримали дані за її карткою [NUMBER] та через термінал Е2216894 (процесинг Банк Південний), платіжна система SMARTPAY, перевели кошти в сумі 29800 грн. на карту іншого банку, шляхом ручного вводу номеру карти, введенням cvv-коду з використанням «3D-Secure» (підтвердження клієнтом проведення платежу кодом з SMS-повідомлення). В подальшому, маючи доступ до аканту Приват24 клієнта, кошти в загальній сумі 11967 грн. перевели за купівлю товару на сайті smartiway.ua (магазин [INFO] , рахунок одержувача [NUMBER] ). Шахрайські дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку [PERSON] , в результаті яких 02.01.2022 року з її картки [NUMBER] були списані грошові кошти в загальній сумі 41767,00 грн., відбулися внаслідок розголошення конфіденційності інформації самим клієнтом. Таким чином, факт шахрайства у відношенні клієнта [PERSON] став можливим через порушення клієнтом «Умов і правил надання банківських послуг», а саме п.п. 2.1.4.48.1. Вказала, що право власності на кошти після їх перерахування на розрахункові рахунки набуває одержувач і в разі безпідставного їх отримання несе відповідальність за ст. 1212 ЦК України. Також, триває кримінальне провадження за зверненням позивача, за результатами якого мають бути встановлені відповідні факти або особи, що здійснили протиправні дії, якщо такі мали місце. Таким чином, оскільки обставини вчинення порушень і неправомірних дій з боку банку позивачем не доведено, вказане виключає відповідальність відповідача згідно з умовами договору та вимогами законодавства. Таким чином сторона відповідача вважає вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2024 року клопотання представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - Рокецької С.В. задоволено. Забезпечено представнику відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - Рокецькій С.В. можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції о 13 год. 00 хв. 05.03.2024 року. Проведення відеоконференції доручено Івано-Франківському апеляційному суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Голуб Г.С. позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рокетська С.В. позов не визнала, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в його задоволенні. Вислухавши думку представників сторін, проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що також не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, між позивачем [PERSON] та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» 10.03.2020 року був укладений Договір № SAMDNWFC00058756389. Як вбачається із виписки про рух коштів по картці [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковими рахунками договору № SAMDNWFC00058756389 від 10.03.2020 року, який належать [PERSON] (позивач) за період з 01.01.2022 року по 31.01.2022 року (а.с. 12) та повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-230106/4776 від 11.01.2023 року (а.с. 15-17) по банківській картці позивача було здійснено такі операції: -транзакція № 1: дата транзакції: 02.01.2022 20:03:13 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 7277 UAN, код авт.: 160174, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: SMARTIWAYP2PDVISA, KYIV, UA. Перевід з картки LigPay на картку від 02-01-2022 ID платежу: 1872357676 ; -транзакція № 2: дата транзакції: 02.01.2022 20:06:55 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 3482 UAN, код авт.: 898177, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: SMARTIWAYP2PDVISA, KYIV. Перевід з картки LigPay на картку від 02-01-2022 ID платежу: 1872360617 ; -транзакція № 3: дата транзакції: 02.01.2022 20:10:51 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 1208 UAN, код авт.: 533180, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: SMARTIWAYP2PDVISA, KYIV, UA. Перевід з картки LigPay на картку від 02-01-2022 ID платежу: 1872363707; -транзакція № 4: дата транзакції: 02.01.2022 20:11:57 год. P10 S DB. Сума вал. авт.: 2055 UAN, код авт.: 104183, ММС: 7311, термінал: І01303F1, країна: UKR, опис транзакції: LIQPAY*VIBER.NET.UA, DNEPR UA. Покупка Рекламні послуги: VIBER.NET.UA, ID платежу: 1872362765; -транзакція № 5: дата транзакції: 02.01.2022 19:59:12 год. P10 F DB. Сума вал. авт.: 29800 UAN, код авт.: 488171, ММС: 7994, термінал: Е2216894, країна: UKR, опис транзакції: SMARTPAY, KYIV, UA. Покупка Розваги: SMARTPAY, KYIV. Один платіж повернуто дата транзакції: 02.01.2022 23:59:59 год. P10 R CR. Сума вал. авт.:2055 UAN, код авт.: 104183, ММС: 7311, термінал: І01303F1, країна: UKR, опис транзакції: LIQPAY*VIBER.NET.UA, DNEPR UA. Покупка повернення рахунків відміна операції VIBER.NET.UA. По платежу на суму 29800,0 грн. о 19:59:12 POSTCONDITION 82 3-D Secure Autentification транзакція покупки в Інтернет, по якій була попередня аутентифікація в 3-D Secure. Звертаючись з вказаним позовом, представник позивача зазначав, що вказані платіжні операції були проведені без згоди та відома позивача, остання дізналася про них тільки 15.02.2022 року близько 16 год. 00 хв. здійснивши вхід у мобільний додаток «Приват24». Разом з цим, позивач не отримувала від відповідача жодного запиту для підтвердження про проведення платіжних операцій, а також не отримувала повідомлення про їх проведення та списання коштів з рахунку. Як встановлено в судовому засіданні, після того, як позивач виявила проведення оспорюваних операцій, остання відразу повідомила про це АТ КБ «ПриватБанк». Також, 16.02.2022 року позивач [PERSON] звернулася до відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області із протокол-заявою, в якій повідомила, що 02.01.2022 року невідома особа шляхом обману та зловживання довірою, а також незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами у сумі 41767,00 грн., які їй належать. За даним фактом 16.02.2022 року розпочато досудове розслідування, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022095240000024, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 76). Листом № 20.1.0.0.0/7-230106/4776 від 11.01.2023 року (а.с. 15-17) АТ КБ «ПриватБанк» повідомило представника позивача Голуба Г.С., що чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення проведеного переказу, тому Банк не може повернути переказані кошти. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо спимання грошових коштів, позивачу рекомендовано звернуися до правоохоронних органів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом (ч. 3 ст. 1068 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року №705 (далі - Положення № 705) банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705). Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. За п. 11 Розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18 (провадження №61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18 (провадження № 61-18544св19). Відповідно до розділу 1.1.2. Умов і правил надання банківських послуг, яким визначені права та обов`язки клієнта - клієнт зобов`язаний негайно інформувати Банк , а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера РауРаss, ПІН-кода, SІМ-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні. Відповідно до п. 1.1.5.29 Умов і правил держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією до моменту звернення власника карти в Банк та блокування карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, а в разі підключення до послуги «Екстрені гроші» також протягом часу блокування платіжної карти. За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Посилання банку на порушення позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, сприяння позивача незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій не доведені банком шляхом надання відповідних доказів. Окрім того, відповідачем не доведено вжиття банком всіх можливих заходів для запобігання порушенню прав позивача та їх поновлення, зокрема, щодо використання у коректного введення ПІН-коду, здійснення СМС-інформування позивача про всі операції, сповіщення позивача через Приват24. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) зазначено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Банком не надані докази, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду, його розголошенню або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, матеріалами справи встановлено факт звернення позивача до банку про скасування спірних транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. За таких обставин, Банк не мав права приймати до виконання будь-які дистанційні розпорядження про перерахування коштів, зроблені через вказаний сервіс, без ідентифікації клієнта згідно Умов та Правил надання банківських послуг (через фінансовий номер телефону клієнта, одноразові динамічні паролі, QR-код, тощо). Доводи представника відповідача про те, що оскільки позивач повідомила Банк про списання спірних транзакцій вже після їх проведення, тому саме вона має нести цивільно-правову відповідальність судом відхиляються, оскільки про спірні платіжні операції позивач дізналась 15.02.2022 року близько 16 год. 00 хв., коли зайшла у мобільний додаток «Приват24», після того, як у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» їй допомогли змінити пін-код та розблокували банківські картки. Раніше вказаного часу позивач не могла дізнатись про вказані платіжні операції, оскільки не отримувала від Банку попередніх запитів (через смс, телефонний дзвінок, повідомлення в додатку Приват24) про підтвердження згоди на проведення оспорюваних операцій, а також не отримувала від відповідача після кожної проведеної операції повідомлення про фактичне списання коштів з рахунку позивача, відразу після списання коштів позивач повідомила про це Банк. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. За таких обставин не заслуговують на увагу й посилання сторони відповідача про те, що спірні операції відбулись з вини позивача, оскільки не підтверджені належними та достовірними доказами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (квитанція ID: 6695-3116-4406-1613 від 20.11.2023 року, а.с. 22). На підставі викладеного,

Outcome: approved