Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [PERSON] , [INFO] (надалі - Позивач), та [PERSON] , [INFO] (надалі - Відповідач), перебували у громадянському шлюбі, від якого мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Батьківство сторін підтверджується відомостями свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 10.1 1.2015 року по справі № 367/4091/15-ц було стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] у тверді грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 08.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Рішення є чинним, відповідачем не оспорювалось, однак ним і не виконується. Також зазначила, що по примусовому виконанні виконавчого листа по справі № 367/4091/1 5-ц у провадженні Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області перебуває виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам по ВП № [NUMBER], станом на 01.06.2023 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становила 96 376,00 грн. Крім того зазначила, що щомісячний розмір аліментів у розмірі 1 000,00 грн. є нижчим за встановлений законодавством України можливий мінімум розміру аліментів, який визначений ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2833 грн. Тобто, станом на день подання позову 50% від прожиткового мінімуму для дитини вказаної вікової категорії складає 1 416,5 00грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам по ВП № [NUMBER]. державний виконавець перерахунок щомісячного розміру аліментів, з метою дотримання вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, не здійснює. Вказала, що позивач самостійно виховує спільну з відповідачем малолітню дитину. Дитина перебуває на повному утриманні позивача, що потребує значних коштів, зокрема на навчання, позашкільний розвиток, достатнє та збалансоване харчування, одяг та інші поточні щомісячні витрати, які з кожним роком зростають. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, не виконує жодних батьківських обов`язків. Позивач одна несе витрати по утриманню дитини, а тому не має достатніх коштів для забезпечення належних та необхідних умов проживання та виховання дитини, а також її нормальний психологічний та інтелектуальний розвиток. Рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 10.11.2015 року визначено розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Однак, даний розмір аліментів на теперішній час не є об`єктивно достатнім для гармонійного розвитку дитини 11 років, тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з Відповідача на тримання спільної з ним дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) Відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 12 жовтня 2023 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відправкою судових повісток, та довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», відзиву на позовну заяву не подавав. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 листопада 2012 року, сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 588, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області. (а.с.9). Рішенням Ірпінського міського суду київської області від 10 листопада 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн, щомісячно, починаючи з 08.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ( а.с.10-11). Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментам, у провадженні Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області перебуває виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 367/4091/15-ц, та заборгованість відповідача по аліментам по ВП № [NUMBER], станом на 01.06.2023 року становила 96 376,00 грн. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час аліментів, що сплачує відповідач недостатньо для утримання сина та забезпечення його повноцінного розвитку. До того ж, відповідач фізично здоровий та працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в збільшеному розмірі, оскільки аліментів у сумі 1000,00 грн на місяць, які відповідач зобов`язаний сплачувати, не вистачає для гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив: по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 та ст.184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс14. Позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, його гармонійного розвитку. В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, враховує, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до приписів п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved