Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи його тим, що відповідач є його батьком. Він перебуває на утриманні матері, оскільки навчається на денній формі навчання у Вінницькому національному технічному університеті, а тому не має змоги влаштуватись на роботу та мати самостійний заробіток. У нього є проблеми зі здоров`ям, тому вимушений витрачати кошти на лікування та регулярні обстеження голови (МРТ голови). В нього діагностовано вертебро-базилярну недостатність. Просить стягати з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частки доходу відповідача, починаючи з дати подання позову до суду і до закінчення навчання і одночасно до досягнення 23 років. (а.с. 1-3) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Зубань О.О. позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити, а також стягнути судові витрати з відповідача. Додатково суду пояснив, що позивач стипендії не отримує, хворіє, власності не має, тому потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 92-93) З"ясувавши думку представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] (а.с. 10) Позивач [PERSON] є студентом денної державної форми навчання другого курсу факультету будівництва, цивільної та екологічної інженерії Вінницького національного технічного університету, що підтверджується довідкою від 09.08.2023 р. №02-941. Термін навчання з 19.09.2022 по 30.06.2026. (а.с. 11) Позивач [PERSON] має проблеми зі здоров"ям (а.с. 12-15), діагноз: вертебро-базилярна недостатність. Згідно інформації Уладівського старостинського округу Іванівської сільської ради Вінницької області від 25.08.2023 р. №674 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На даний час проходить службу в ЗСУ. (а.с. 33, зворот) Згідно інформації Головного управління ДПС у Вінницькій області від 18.09.2023 станом на 14.09.2023 відповідач за період з 1 кварталу 2022 по 2 квартал 2023 отримав дохід в розмірі 180795,47 грн. (а.с. 41-42). На а.с. 64 - копія звіту про здійснені відрахування та виплати щодо [PERSON] , військова частина [NUMBER] , від 22.09.2023 №1540. Згідно відповіді командира військової частини [NUMBER] [PERSON] від 19.01.2024 р. №693/1453 [PERSON] з 13.10.2023 самовільно залишив частину, на телефонні дзвінки не відповідає, місце знаходження не відоме. (а.с. 94) Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Згідно ст. 199 ч. 1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки/сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати (постанова Верховного Суду від 26.06.2019 р., справа №199/9339/16-ц ). Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина, який продовжує навчання (позивача), і платника аліментів - відповідача (відповідно до ст.182 СК України), суд вважає можливим стягати з відповідача аліменти на користь і утримання позивача в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, починаючи з 17.08.2023, але лише на період до досягнення 23 річного віку сина і одночасно лише на час його навчання. Судом встановлено, що 16.08.2023 між позивачем [PERSON] та адвокатом Зубанем О.О. укладено договір про надання правничої допомоги. Зазначене підтверджується копією договору про надання правничої допомоги від 16.08.2023, ордером на надання правничої допомоги від 16.08.2023. (а.с. 19, 20) Відповідно до квитанції прибуткового касового ордера №9 від 16.08.2023 та акта приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 16.08.2023, загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 5000,00 грн. (а.с. 22) Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №9 від 16.08.2023 р. позивач [PERSON] за договором про надання правничої допомоги від 16.08.2023 сплатив адвокату 5000,00 грн. (а.с. 21) Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 4, 5 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, що розглядається, не є складною, з незначною кількістю письмових доказів, суд вважає заявлений розмір витрат сторони позивача не співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 2000,00 грн витрат на правничу допомогу, а в стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави потрібно стягнути 1073,60 грн судового збору.

Outcome: approved