Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє, адвокат Панфілов П.Г. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 17 червня 2006 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради Тячівського району, Закарпатської області за актовим записом №17. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них з відповідачкою відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутне взаєморозуміння. Подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачкою спільного господарства не ведуть та на протязі останніх трьох років фактично перестали жити, як чоловік з дружиною. Позивач зазначає, що переїхав проживати окремо до будинку своєї матері, а відповідачка постійно виїжджає на сезонні роботи поза межі України. Разом з цим позивач зазначає, що вже більше року, як він познайомився з жінкою з якою вони стали проживати разом, хочуть створити справжню сім`ю, однак перебування у шлюбі з відповідачкою суперечить його життєвим принципам. У зв`язку з наведеним просить суд шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач та його представник, адвокат Панфілов П.Г. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява, представника позивача згідно якої просить розгляд справи проводити без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №0600087170010 у судове засідання не з`явилася та про причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради Тячівського району, Закарпатської області за актовим записом №17, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] виданого повторно 22.09.2023 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двоє дітей, синів [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.10-11). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що подружнє\~життя між\~сторонами не\~склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони на протязі трьох років разом не проживають та шлюбних стосунків не підтримують. Строк на примирення, який надався сторонам у даній справі, позитивного результату не дав. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved