Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на користь банка заборгованість у розмірі 58490, 42 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг № б\\н від 18.03.2013 року. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б\\н від 18.03.2013 року. Відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі по тексту - договір), що підтверджується підписом у заяві. Також позивач вказав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту, яку додано до позовної заяви. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач [PERSON] , отримавши кредитну картку, користуючись кредитними коштами, порушила зобов`язання за кредитним договором, а саме, несвоєчасно і не в повному обсязі погашала заборгованість за кредитом. Станом на 07.07.2023 року відповідач має заборгованість за кредитом 58490, 42 грн., а саме, це заборгованість за простроченим тілом кредиту. Заборгованість за відсотками погашена. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить позов задовольнити у повному обсязі - стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 58490, 42 грн. та судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2684, 00 грн. 07.08.2023 року ухвалою судді в справі відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду на 31.10.2023 року 31.10.2023 року судове засідання було відкладено на11.01.2024 через відсутніст даних про сповіщення відповідача. В судове засідання 11.01.2024 учасники справи не з`явилися, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Судове засідання відкладено на 14.03.2023. У судове засідання 14.03.2023 представник позивача не з`явився, але у клопотанні, доданому до позовної заяви, вказав, що не заперечує проти розгляду справ за його відсутності та винесення заочного рішення. (а.с. 7). Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлявся про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Також правом відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву, яку отримав 11.01.2024. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Вивчивши позовну заяву та дослідивши надані докази, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг уклала договір б\\н від 18.03.2013 року з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (яке з 14.06.2018 року має назву АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») (виписка з Єдиного державного реєстру та копія Статуту - а.с. 127; 128-129). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у Анкеті- заяві та у відповідному додатку - Паспорті споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування (а.с. 90-91; 92-96). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, 18.03.2013 року видав [PERSON] кредитну картку № [NUMBER] , термін дії якої до 02/17 року. По закінченню терміну дії даної картки банку видав відповідачу нову картку № [NUMBER] , термін дії якої до 05/20 року, а по закінченню терміну її дії було видано ще картку за № [NUMBER] , термін дії якої до 04.2022 р. Згодом, за анкетою-опитувальником, підписаною відповідачем 17.11.2021 року їй було видано картку № [NUMBER] , термін дії якої до 12/25 року. Також банк надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту (а.с. 87-88; 89). З наданої позивачем Виписки за договором № б/н за період 22.05.2010 - 19.06.2023 року вбачається, що відповідач [PERSON] станом на день укладання договору № б/н від 18.03.2013 року не мала заборгованості за попередніми кредитами (а.с. 83). Після підписання договору відповідач користувалася наданими банком кредитними коштами та здійснювала нерегулярні платежі в рахунок часткового погашення заборгованості. Судом досліджені всі значні перекази відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитом, які були здійснені в розмірі від 1000 грн. до 16450 грн. різними платежами за період з 18.03.2013 р. по 19.06.2023 р. Зокрема, станом на 18.04.2013 року відповідач практично погасила заборгованість, залишок непогашеного кредиту складав лише 406, 24 грн. (а.с. 82-на звороті). Станом на 01.08.2014 року, на 24.09.2014 року та на 24.12.2014 року у відповідача заборгованості за кредитом не було (а.с. 79 - на звороті ; а. с.80). Також станом на 21.05.2015 року, на 28.03.2016 року та на 06.09.2016 року відповідач повністю погасила заборгованість за кредитом (а.с. 78; 75; 72-на звороті). Починаючи з 06.09.2016 року відповідач здійснювала нерегулярні часткові платежі в рахунок погашення заборгованості, проте зняття коштів (готівкою та оплатою товарів та послуг у безготівковій формі) перевищувало розмір цих платежів, тому сума боргу за кредитом, зменшуючись в деякі періоди часу, зокрема, станом на 17.05.2018 року заборгованість була найменшою за увесь вказаний період - складала 389, 56 грн. (а.с. 60 - на звороті), загалом мала тенденцію до зростання. Останні платежі в рахунок погашення заборгованості відповідач здійснила у січні, лютому, березні, травні та у червні 2023 року і станом на 19.06.2023 року заборгованість за кредитом склала 58490, 42 грн. (а.с. 30-72). Це свідчить про те, що відповідач визнавала умови кредитного договору та виконувала його. Оцінюючи письмові докази, надані позивачем за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором, банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 18.03.2013 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у Анкеті- заяві та у відповідному додатку - Паспорті споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування (а.с. 90-91; 92-96). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд бере до уваги обставини стосовно того, що [PERSON] визнавала дійсність цього кредитного договору, оскільки отримувала і витрачала кошти, надані кредитором у вигляді кредитного ліміту на кредитні картки. З Виписки за договором № б/н за період 22.05.2010 - 19.06.2023 року вбачається, що відповідач [PERSON] на день укладання договору № б/н від 18.03.2013 року не мала заборгованості за попередніми кредитами, користувалася кредитними коштами, наданими банком у відповідності до умов договору № б/н від 18.03.2013 року, здійснювала нерегулярні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом і в певні періоди часу навіть не мала боргу за кредитом. Проте, починаючи з 06.09.2016 року відповідач здійснювала нерегулярні часткові платежі в рахунок погашення заборгованості і загалом сума боргу мала тенденцію до зростання, а станом на 19.06.2023 року заборгованість за кредитом склала 58490, 42 грн. (а.с. 30-83). Крім того, [PERSON] не заперечувала проти збільшення лімітного кредиту (з дати укладання договору кредитний ліміт встановлено 18000 грн., з 17.07.2017 р. кредитний ліміт збільшено до 25000 грн.; останнє збільшення лімітного кредиту до 75000 грн. відбулося 05.11.2020 р.), оскільки продовжувала користуватися кредитними коштами та до 19.06.2023 року частково погашала заборгованість. Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами: Довідкою про надання кредитних карток (а.с. 88); довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 87); випискою про рух коштів за договором б/н за період 22.05.2010 - 19.06.2023 року ( а.с. 30-86). З виписки за договором б/н за період 22.05.2010 - 19.06.2023 року вбачається наступне: - баланс на початок періоду (на дату укладання договору) - 0 (а.с. 30; 83); - усього витрат 2980925, 73 грн.; усього надходжень 2922435, 31 грн.; баланс на 19.06.2023 року - (мінус) 58490, 42 грн. (а.с. 30). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.03.2013 року видно, що відповідачем погашено заборгованості за тілом кредиту 1481702, 45 грн.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 17633, 85 грн.; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 940, 00 грн.; погашено заборгованості по простроченим відсоткам 16135, 73 грн.; залишилась непогашеною заборгованість за тілом кредиту у сумі 58490, 42 грн. (а.с. 9-29). При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM8BJ391 від 18.07.2023 року (а.с. 131). Положеннями ст. ст. 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі. Тобто, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 58490, 42 грн. та у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати у розмірі 2684, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved