Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Лівобережний ВДВС у м. Запоріжжі) про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування вимог вказує, що згідно з протоколом проведення прилюдних торгів від 31.08.2012, Акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 11.09.2012р. Позивач придбав квартиру за 288 900,00 гри., з яких 245 853,90 грн. було перераховано на рахунок Відповідача як сплата за лот № 5 (зазначену квартиру) згідно протоколу прилюдних торгів, а 43 028,67 грн. (раніше внесений переможцем аукціону гарантійний внесок) залишився як винагорода спеціалізованої організації в рахунок оплати наданих нею послуг з реалізації цього майна. Відповідно до платіжного доручення №33365224 від 04.09.2012 р. Позивач перерахував на рахунок Відповідача 245 853,90 грн. у якості сплати за лот №5 відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. Позивачу було видано свідоцтво на право власності на зазначену квартиру, що раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.03 2008р. №4079. Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав від 14.09.2012 р. №35505507 право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Позивачем 14.09.2012р. Не погоджуючись з результатами прилюдних торгів, колишня власниця квартири [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого іпотечного нерухомого майна, а саме вказаної квартири, проведені 31.08.2012 року ПП. «СП «Юстиція». Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2014р. у справі № 22-ц/778/4515/14 позов [PERSON] задоволено частково: визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого іпотечного нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65,18 кв.м, проведені Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 31.08.2012р., та визнано недійсним акт №512/5 державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 11.09.2012р., а також визнано недійсним свідоцтво від 11.09.2012р., видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., зареєстроване в реєстрі за №3787 на ім`я [PERSON] . Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.11.2021 року у цивільній справі № 334/4600/15-ц (провадження № 61- 1045св20) стягнуто з Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь [PERSON] 218 493,51 грн. та судові витрати на сплату судового збору в сумі 9 832,19 грн. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, а саме з 03.11.2021 р. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Норма статті 124 Конституції України визначає обов`язковість виконання усіма суб`єктами прав судового рішення у вказаній справі. В силу вимог статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду. Таким чином, остаточне судове рішення у цивільній справі № 334/4600/15-ц не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити. 04.07.2022 позивачем отримано виконавчий лист № 334/4600/15-ц виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 04.07.2022. 11.11.2022 позивачем було подано заяву до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про виконання рішення суду, а саме, щодо стягнення коштів у розмірі 218493,51 грн. та судових витрат у розмірі 9832,19 грн. на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), код ЄДРПОУ 35037170, правонаступником якого на сьогоднішній день є Лівобережний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДРПОУ 45028225, на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.07.2022 року у справі № 334/4600/15-ц з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2022 року у справі № 334/4600/15-ц про виправлення помилки у виконавчому листі № 334/4600/15-ц виданого 04.07.2022. 04.05.2023 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснено безспірне списання коштів на користь [PERSON] платіжною інструкцією № 19 від 04.05.2023 року на суму 218 493,51 грн. основного боргу та 9 832,19 грн. судових витрат на сплату судового збору. 05.05.2023 кошти в сумі 218493,51 грн. основного боргу та 9832,19 грн. судових витрат на сплату судового збору надійшли від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області до банківського рахунку Позивача, що підтверджується Випискою з особового рахунку, сформованою АТ «ОТП БАНК», м. Київ станом на 05.05.2023 року. Отже, з огляду на вказане, рішення суду у цивільній справі № 334/4600/15-ц виконано у повному обсязі 05.05.2023 шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника. Проте, починаючи з 17 грудня 2014 року (дата набрання законної сили рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2014р. у справі № 22-ц/778/4515/14, яким визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого іпотечного нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65,18 кв.м, проведені Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 31.08.2012р., та визнані недійсним акт №512/5 державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 11.09.2012р., а також визнані недійсним свідоцтва від 11.09.2012р., видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., зареєстрованого в реєстрі за №3787 на ім`я [PERSON] ), боржник, з часу виникнення зобов`язання у поверненні Позивачу коштів перерахованих останньому платіжним „дорученням №33365224 від 04.09.2012 р. на рахунок Відповідача в сумі 245 853,90 грн. у якості сплати за лот №5 відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів по день фактичного виконання рішення суду про стягнення коштів - 05.05.2023 року, тривалий час фактично та безпідставно утримував на своїх рахунках кошти в сумі 218 493,51 грн., що призвело до порушення майнового права та інтересу Позивача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення 3% річних та індексу інфляції на суму коштів, що підлягала стягненню згідно рішення суду у цивільній справі № 334/4600/15-ц. З урахуванням викладеного та внаслідок дій Відповідача щодо не повернення у добровільному порядку вказаних коштів Позивачу, останній вважає, що йому спричинено шкоду майновим інтересам, яка полягає у знеціненні незаконно утримуваних коштів внаслідок дії інфляційних процесів, що у розумінні положень п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України вважається його збитками, і розмір яких за період з вересня 12.07.2020 до 05.05.2023р. склав 123 303,61 грн. та які підлягають стягненню з Державного бюджету України через орган Державної казначейської служби України. Наказом Міністерства юстиції України «Про відділи державної служби у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)» № 932/5 від 10.03.2023 утворено Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), реорганізувавши шляхом злиття в тому числі Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з іншими відділами прилеглих районів. Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником відповідних реорганізованих відділів державної виконавчої служби, в тому числі Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а тому саме Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є належним відповідачем у даній цивільній справі. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.11.2019 у цивільній справі № 127/15672/16-ц (14-254цс19), суд роз`яснив, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. \~ \~ \~ \~ З огляду на викладені положення законодавства та судової практики Верховного Суду, позивач має право вимагати від відповідача сплатити на його користь інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Дана позовна заява подається позивачем до суду 12.07.2023 року. Розрахунок 3% річних та індексу інфляції, враховуючи строки позовної давності, здійснюватиметься за останні три роки починаючи з 12 липня 2020 року по день фактичного виконання рішення суду - 05.05.2023 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Окремо звертаю увагу, що остаточне рішення у цивільній справі № 334/4600/15-ц прийнято судом касаційної інстанції 03.11.2021 року, а тому заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних та індексу інфляції подані з дотриманням встановлених нормами матеріального права строків позовної давності. \~ \~ \~ \~ Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Outcome: approved