Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Адвокат Бем Ю.Ю. в інтересах позивачки звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди землі посилаючись на те, що позивачка є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3523686500:02:000:0804, що розташована на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. 10.10.2007 року між позивачкою та відповідачем в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки №063 площею 5,3407 га кадастровий номер 3523686500:02:000:0804, який зареєстровано у Новоархангельському відділі КПФЦДЗК від 25.12.2007 року за номером №73. 25 грудня 2007 року укладено додаткову угоду до договору оренди землі, яка зареєстрована у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП ЦДЗК 06.11.2009 року за номером 040937600114. Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 2% нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовому або натуральному вигляді в сумі 1333,02 грн. Пунктом 11 передбачено, що орендна плата вноситься у строк з 15 серпня по 25 грудня щорічно. Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки №73 від 25 грудня 2007 року до пункту 9 внесені зміни в частині розміру орендної плати, яку збільшено до 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Звернення на адресу відповідача із адвокатським запитом №8 від 27 березня 2023 року щодо отримання примірника договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3523686500:02:000:0804 площею 5,3407, отримання інформації з посиланням на розділ договору оренди земельної ділянки щодо розміру та порядку виплати орендної плати договору оренди земельної ділянки, а також отримання доказів (копії документів) виплати орендної плати за період дії договору оренди земельної ділянки відповідачем по справі проігноровано. Станом на момент звернення із позовом до суду, позивачка від відповідача орендної плати не отримувала, чим порушено умови договору оренди земельної ділянки та її права. Факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо не сплати орендної плати є вагомою підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду і застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Отже, договором оренди пунктом 11 передбачено, що орендна плата вноситься у строк з 15 серпня по 25 грудня щорічно, орендної плати за користування земельною ділянкою не отримано, доказів виконання умов договору відповідачем позивачці - не надано. На підставі викладеного, позивачка вважає обґрунтованими доводи позовної заяви про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки. Представник позивачки просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 10.10.2007 року, укладений між позивачкою та відповідачем /а.с.1-4/. Представник відповідача скористався своїм правом та надіслав суду відзив, в якому зазначив, що позивачка в позові зазначає, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3523686500:02:000:0804, що розташована на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. 10.10.2007 року між позивачем та Фермерським господарством Баліцького Миколи Васильовича в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки № 063 площею 5,3407 га кадастровий номер 3523686500:02:000:0804, який зареєстровано у Новоархангельському відділі КПФЦДЗК від 25.12.2007 року за номером №73. 25 грудня 2007 року укладено додаткову угоду до договору оренди землі, яка зареєстрована у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП ЦДЗК 06.11.2009 року за номером 040937600114. Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 2% нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовому або натуральному вигляді в сумі 1333,02 грн. Пунктом 11 передбачено, що орендна плата вноситься у строк з 15 серпня по 25 грудня щорічно. Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки № 73 від 25 грудня 2007 року до пункту 9 внесені зміни в частині розміру орендної плати, яку збільшено до 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. При цьому, відповідно до пункту 5 договору в редакції відповідно вказаної додаткової угоди нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 78959,00 грн. Таким чином, орендна плата складає 2368,77 грн. (3 % від 78959,00 грн.) Позивачка зазначає, що «договором оренди пунктом 11 передбачено, що орендна плата вноситься у строк з 15 серпня по 25 грудня щорічно, орендної плати за користування земельною ділянкою не отримано, доказів виконання умов договору ФГ БАЛІЦЬКОГО М.В. [PERSON] - не надано.» Зазначені твердження позивачки не відповідають дійсності, оскільки остання отримувала орендну плату, яка за її проханням сплачувалась їй і за майбутні періоди. Про вказані факті (як і про факти сплати орендної плати їй за майбутні періоди) позивачці відомо, оскільки отримані кошти остання відповідачу не повертала. На сьогоднішній день відповідач має переплату з орендної плати за вказаним договором, про яку позивачка свідомо замовчує. Як зазначає позивачка, 10.10.2007 року між позивачем та Фермерським господарством Баліцького Миколи Васильовича в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки №063 площею 5,3407 га кадастровий номер 3523686500:02:000:0804, який зареєстровано у Новоархангельському відділі КПФЦДЗК від 25.12.2007 року за номером №73. За 2007 рік відповідач мав сплатити позивачу орендну плату за 6 днів (з 26.12.2007 р. по 31.12.2007р.) в розмірі 21,91 грн. (1333,02 грн. / 365 днів х 6 днів = 21,91 грн.) Як вказує позивачка, додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки № 73 від 25 грудня 2007 року до пункту 9 внесені зміни в частині розміру орендної плати, яку збільшено до 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Дану додаткову угоду до договору оренди землі зареєстровано у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП ЦДЗК 06.11.2009 року за номером 040937600114. Виходячи з викладеного, за період з 01.01.2008 року по 06.11.2009 року (по дату реєстрації додаткової угоди у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП ЦДЗК) розмір орендної плати має складати 2 % від нормативної грошової оцінки, що складає 1333,02 грн. та відображено в договорі. Таким чином, розмір загальний орендної плати за 2008 рік складав - 1333,02 грн. Розмір орендної плати за період з 01.01.2009 року по 06.11.2009 року (по дату реєстрації додаткової угоди в Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП ЦДЗК) обраховується за період дії договору в первісній редакції (тобто зі ставкою орендної плати 2%). Так, за період з 01.01.2009 року по 06.11.2009 р. (тобто 309 днів) розмір орендної плати складає 1128,51 грн. (1333,02 грн./365 днів х 309 днів = 1128,51 грн.). Розмір орендної плати за період з 06.11.2009 року по 31.12.2009 року обраховується за період дії договору в редакції згідно додаткової угоди (тобто зі ставкою орендної плати 3%, що складає 2368,77 грн.). Так, за період з 07.11.2009 р. по 31.12.2009 (тобто 54 дні) розмір орендної плати складає 350,45 грн. (2368,77 грн. / 365 днів х 309 днів = 350,45 грн.) Таким чином, загальний розмір орендної плати за 2009 рік вкладає 1478,96 грн. (1128,51 грн. + 350,45 грн. = 1478,96 грн.) Представник відповідача навів розрахунок орендної плати за весь період з урахуванням вищевказаних періодів. Вказані кошти було отримано позивачкою готівкою в касі відповідача (про що свідчать відповідні відомості) шляхом поштових переказів та шляхом внесення готівки відповідачем на розрахунковий рахунок позивачки за її проханням. Факт знаходження платіжних документів у відповідача беззаперечно свідчить про здійснення вказаних платежів відповідачем. Виходячи з наведеного, загальна сума орендної плати за всі періоди складає 33627,90 грн.; загальна сума отриманих позивачем коштів за всі періоди складає 187577,13 грн.; загальна сума переплати за майбутні періоди складає 153949,23 грн. При цьому, обрахунок сум, що підлягав сплаті для зручності здійснено без вирахування податків, які відповідач утримує від визначеної суми орендної плати та сплачує як податковий агент. Таким чином, сума орендної плати, що мала отримувати позивачка «на руки» має бути зменшено на суму утриманих податків, які сплачуються та вираховуються із суми орендної плати, зазначеної в договорі. Відповідач стверджує, що в 2007 році орендна плата також сплачувалась. Надання доказів сплати орендної плати за 6 днів 2007 року в сумі 21,91 грн. фактично є неможливим в зв`язку із закінченням строку зберігання документів. Представник відповідача посилався на наказ № 41 від 20.07.1998р. «Про затвердження Переліку типових документів», відповідно до якого первинні документи та додатки до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і є підставою для записів у реєстрах бухгалтерського обліку та податкових записах касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна і матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти та ін.) мають строк зберігання 3 роки. Відповідач звертає увагу та наводить вищевказані норми права з метою доведення того, що позивачка діє недобросовісно. Наголосив, що жодного разу з моменту укладення договору вимог щодо заборгованості з орендної плати позивачка не пред`являла, позови про стягнення заборгованості не подавала. Крім вказаного, факт отримання орендної плати підтверджено і постановою Кропивницького апеляційного суду від 1 лютого 2023 року по справі № 394/98/21 за позовом [PERSON] до Фермерського господарства Баліцького Миколи Васильовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційної служби Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області, Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області про усунення перешкод у здійсненні права власності та повернення земельних ділянок. У вказаній справі позивачка наголошувала, що ніяких домовленостей з відповідачем щодо укладання будь-яких договорів оренди або додаткових угод не існувало. Зазначений спір також стосувався земельної ділянки площею 5,3404 га № 063, під кадастровим номером 3523686500:02:000:0804 як і в даній справі. Вказаною постановою суду встановлено преюдиційний факт щодо отримання позивачкою орендної плати. Так, в постанові зазначено: «Суд апеляційної інстанції також звернув увагу на пояснення [PERSON] , яка заперечує угоди на використання відповідачем земельної ділянки за 2012 та 2013 роки, але нею щорічно і навіть в період судового провадження отримується орендна плата, на яких підставах пояснити не змогла, хоча за її міркуваннями термін дії договорів закінчився досить давно». Таким чином, факт отримання позивачкою орендної плати підтверджується як наданими доказами, так і постановою Кропивницького апеляційного суду від 1 лютого 2023 року по справі № 394/98/21. За таких обставин, позивачка діє недобросовісно і вказаний позов подано з припущенням того, що у відповідача відсутні докази сплати орендної плати у зв`язку з закінченням строку зберігання відповідних документів. Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Зазначене однозначно та безсумнівно доводить недобросовісну та нечесну поведінку позивачки. Відповідач просить звернути увагу суду, що не збереглись документи про сплату орендної плати за 6 днів 2007 на суму 21,91 грн. Факт сплати вказаної суми підтверджується постановою Кропивницького апеляційного суду від 1 лютого 2023 року по справі № 394/98/21. Якщо припустити, що вказана сплата здійснена не була (з чим відповідач не погоджується), то з урахуванням значних щорічних переплат по орендній платі загальної переплати те, що вказане «порушення» є єдиним та несуттєвим, вказане «порушення» не є істотним та не може бути підставою для розірвання договору оренди. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог /а.с.49-57/. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Окрім того зазначив, що з [PERSON] та [PERSON] будь-яких правових угод позивачка не укладала та у них були відсутні будь-які фінансові зобов`язання. Йому невідомо чи отримувала позивачка кошти від зазначених вище осіб. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням аргументів, наведених у відзиві. Також вказав, що [PERSON] та [PERSON] на момент перерахування коштів позивачці офіційно працювали у відповідача. Представники сторін не наполягали на виклику позивачки в судове засідання, а навпаки наголосили про розгляд справи за її відсутності. Суд, з урахуванням думок представників сторін, на місці ухвалив проводити судове засідання за відсутності позивачки. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України наголошує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України законодавець закріпив, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Даний позов підсудний Новоархангельському районному суду, оскільки нерухоме майно (земельна ділянка) розташоване на території Голованівського району (до зміни адміністративного поділу Новоархангельського району) Кіровоградської області. Предметом спору в даній справі є правовідносини щодо договірних зобов`язань, які регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним Кодексом України та Цивільним Кодексом України. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачці у справі належить земельна ділянка № [NUMBER] , розміром 5,34 га, розташована на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області (до зміни адміністративного поділу Новоархангельського району) /а.с.5/. 10 жовтня 2007 року між позивачкою та відповідачем у справі було укладено договір вищевказаної ділянки, відповідно до п. 8 договору - строком на 5 років /а.с.6-8/. В п. 38 договору сторони передбачили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п.39 договору). 25 грудня 2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду №73 до вищевказаного договору оренди земельної ділянки, відповідно якої пункти 5, 8 та 9 було викладено в новій редакції. Дані пункти стосувалися нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 78959 грн., строку договору оренди земельної ділянки - 20 років та орендної плати - 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовому, або натуральному вигляді в сумі 2368,77 грн. /а.с.9/. З інформації, наданої відділом Держгеокадастру у Новоархангельському районі Кіровоградської області Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 31.01.2018 року №988/117/-18 вбачається, що згідно Книг записів державної реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю, постійного користування землею, договорів оренди землі за гр. [PERSON] зареєстровано: - державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії КР № 030054 від 23.05.2008 року на земельну ділянку площею 5,3404 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:0062; - державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 3523686502:02:00:063 від 05.11.1998 року на земельну ділянку площею 5,3407 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:0804. Відомості про право власності гр. [PERSON] на земельну ділянку № 063 перенесено з державного реєстру земель до державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно кадастровий номер 3523686500:02:000:0804 /а.с.10/. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі - стаття 2 Закону України «Про оренду землі». Спеціальним законом, що регулює орендні відносини щодо земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі». Ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Ст. 13 Закону вказує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі й за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (ст.14 цього закону). В ст. 31 Закону України «Про оренду землі» йде мова про те, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на що вказує ст. 35 Закону України «Про оренду землі». Частинами 1 та 2 статті 93 Земельного Кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків - ч. 1 ст. 626 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Як встановлено в судовому засіданні між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, дію якого в подальшому було продовжено на 20 років на підставі додаткової угоди, а також змінено нормативно грошову оцінку збільшено розмір орендної плати. В період користування земельної ділянкою відповідач, як титульний володілець своєчасно та у встановленому розмірі протягом певного періоду перераховував (сплачував) орендну плату позивачці через уповноважених ним осіб (працівників господарства [PERSON] та [PERSON] ). Факт того, що зазначені особи працювали, чи навпаки не працювали у відповідача представник позивачки в судовому засіданні не оспорював. На погляд суду, керівник господарства мав повне право усно уповноважувати своїх працівників на здійснення перерахунків коштів позивачці та іншим особам від господарства на користь орендодавців. П. 9 зазначеного договору орендна плата повинна вноситись орендарем, а саме сплачуватись відповідачем у встановленому за домовленістю сторін розмірі. З договору оренди землі та додаткової угоди до нього не вбачається конкретне визначення, хто повинен здійснювати відповідне перерахування, виплату, передачу орендної плати. Вона (оплата), на погляд суду, повинна здійснюватись за усною або письмовою домовленістю сторін угоди. В нашому випадку, як слідує з матеріалів справи форма перерахування коштів позивачці іншими особами протягом тривалого часу повністю влаштовувала її (позивачку) та не викликала будь-яких нарікань, до часу звернення до суду з даним позовом. Як слідує з поданих відповідачем суду доказів з відповідним розрахунком (не оспорювалось стороною позивачки) /а.с.51-52/ кошти за оренду земельної ділянки було отримано позивачкою готівкою в касі відповідача (про що свідчать відповідні відомості) шляхом поштових переказів та шляхом внесення готівки відповідачем на розрахунковий рахунок позивача за її проханням. Сам факт знаходження платіжних документів у відповідача беззаперечно свідчить про здійснення ним вказаних платежів /а.с.66-124/. Разом з тим відповідачем не надано доказів стосовно виплати орендної плати за шість днів 2007 року в сумі 21,91 грн., але, на погляд суду, ця сума не є суттєвою, та такою, що може вплинути на розірвання укладеного договору. На погляд суду, в період дії договору оренди землі факт отримання коштів від працівників відповідача позивачкою виразився у пасивній на той час (до часу звернення до суду) поведінці поєднаною з мовчазною згодою. Суд окремо констатує, що позовна вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки є похідною позовною вимогою задоволення, якої залежить від задоволення основної вимоги, а саме стягнення заборгованості по орендній платі, яка позивачкою перед судом не заявлялась, що саме по собі вказує на те, що позивачка отримувала орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою. Як вбачається зі змісту (мотивувальна частина) постанови Кропивницького апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, питання вирішувалось стосовно зазначеної в даному рішенні земельної ділянки, суд апеляційної інстанції встановив, по тексту: «Суд апеляційної інстанції також звернув увагу на пояснення [PERSON] , яка заперечує угоди на використання відповідачем земельної ділянки за 2012 та 2013 роки, але нею щорічно і навіть в період судового провадження отримується орендна плата, на яких підставах пояснити не змогла, хоча за її міркуваннями термін дії договорів закінчився досить давно». В розумінні ч. 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його прийняття. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти встановлені у судовому рішенні, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносин. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно мають такі умови - обставина встановлена судовим рішенням, судове рішення набрало законної сили, у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, чим забезпечується єдність судової практики та запобігання появи протилежних за змістом рішень. Встановлені в вищезазначеному судовому рішенні обставини з приводу отримання орендної плати позивачкою від відповідача за користування земельною ділянкою є обов`язковими для суду, який розглядає дану справу. З огляду на викладене, суд приймаючи встановлений судом апеляційної інстанції преюдиційний факт отримання орендної плати позивачкою від відповідача за користування земельною ділянкою, приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог та відмови в задоволенні цивільного позову в повному обсязі. Понесені позивачкою витрати суд відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України відносить за її рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed