Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

04.01.2024 року позивач [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути судові витрати. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та довіри сім`я розпалася, подружні відносини між ними припинені з лютого 2020 року. Вказала, що шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, подальше збереження шлюбу є недоцільним. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС не є можливим, оскільки відповідач відмовляється зустрічатися з цього приводу, тому змушена звернутися до суду. 09.01.2024 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 05.03.2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони у судове засідання не прибули. Від представника позивача надійшла письмова заява, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно з ст.ст.\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони у справі 13 березня 2019 року зареєстрували шлюб у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 287, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.12/.\~ У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач прізвище не змінювала. У сторін неповнолітніх дітей немає. Розірвання шлюбу через органи ДРАЦС сторони не погодили. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї,\~ поступово втратили\~ зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд дійшов до наступного висновку. Так, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., оскільки їх розмір є співмірним та підтверджений належними документами : договором № 04-12/23 про надання професійної правничої допомоги від 18.12.2023 року, ордером, квитанцією до прибуткового касового ордеру на суму 2000 грн, детальним розрахунком витрат /а.с.6-10/. Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавав.

Outcome: approved