Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про поновлення на роботі. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до Наказу АТ «Вінницяобленерго» від 26.12.2023 року №1026-к позивача було звільнено 31.12.2023 року з посади директора структурної одиниці «Жмеринські електричні мережі», у зв`язку з закінченню строку трудового договору, згідно п.2 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає даний наказ протиправним та таким, який порушує його права. Позивач зазначив, що його трудові відносини з відповідачем розпочалися з 20.10.2014 року коли він був прийнятий на посаду директора СО «Шаргородські електричні мережі». При цьому, в момент підписання трудового договору було обумовлено, що він приймався на посаду безстроково. Про зазначений факт свідчить запис у трудовій книжці. Крім того, його було повідомлено відділом кадрів, що фактично він приймається на роботу згідно звичайного трудового договору безстроково, однак, за необхідності підприємства з ним можуть бути укладені додаткові угоди на переукладення первинного договору. Фактично за період роботи із позивачем було переукладено тредовий договір 5 разів, при цьому, позивач вважав, що займає посаду безстроково.Посилаючись на ст.39-1 КЗпП України, позивач просив суд скасувати Наказ АТ «Вінницяобленерго» №1026-к від 26.12.2023 року та поновити [PERSON] на посаді директора СО «Жмеринські електричні мережі». Ухвалою суду від 08.01.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній вказав, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Вказує, що позивач помилково вважає, що трудові відносини між сторонами були встановлені на невизначений строк. Зазначає, що позивач за власним волевиявленням написав заяву та уклав з відповідачем трудовий договір з визначеним строком дії, підписавши його. Разом з тим, позивач вважає, що він був прийняти на посаду безстроково, а після переукладення трудового договору набув статусу працівника, який прийнятий на роботу на невизначений строк, тому не міг бути звільнений на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Проте, між сторонами не було переукладено трудовий договір, а було укладено новий трудовий договір на визначений строк, встановлений за їхнім погодженням, який міг бути продовжений лише якщо трудові відносини тривали й жодна із сторін не вимагала їх припинення. Однак, АТ «Вінницяобленерго» відмовилося від переукладення чи продовження строку дії трудового договору з позивачем. Таким чином, при укладенні строкового договору за погодженням сторін АТ «Вінницяобленерго» вимоги ст.23 КЗпП України були дотримані і як наслідок, звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просили позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, надала аналогічні змісту відзиву на позов пояснення, просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази встановив наступне. Відповідно до Трудової книжки Серія [NUMBER] [PERSON] працював в АТ «Вінницяобленерго» з 2014 року, 25.04.2014 року Наказом №96-к ві 24.04.2014 прийнятий в СО «Шаргородські електричні мережі» на посаду заступника директора з питань забезпечення бізнесу. 21.10.2014 року на підставі Наказу №281-к від 20.10.2014 року переведений на посаду директора СО «Шаргородську електричні мережі» (а.с.5-8). Також, згідно Трудового договору №105 від 20.10.2014 року ПАТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] укланий цей трудовий договір, відповідно до п.1.1 якого цей договір регулює трудові відносини між працівником і товариством, в рамках яких працівник зобов`язується виконувати роботу в ПАТ «Вінницяобленерго» на посаді директора СО «Шаргородські електричні мережі» з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а товариство зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та цим договором. Відповідно до п. 1.2 на підставі заяви працівника цей договір є строковим і укладається на строк з 21.10.2014 року по 20.04.2015 року (включно). Відповідно до п.10.1 договір діє з 21.10.2014 року по 20.04.2015 року (включно) (а.с.9-12). 30.11.2018 року між ПАТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] була укладена Додаткова угоди №19 від 30.11.2018 року до трудового договору від 20.10.2014 року з [PERSON] . Дана додаткова угода стосувалася виплати заробітної плати та інших платежів [PERSON] (а.с.13). 24.06.2019 року між АТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] було укладено Трудовий договір №31/2019, відповідно до п. 1.1. цей договір регулює трудові відносини між працівником і товариством, в рамках яких працівник зобов`язується виконувати роботу в АТ «Вінницяобленерго» на посаді директора СО «Шаргородські електричні мережі» з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а товариство зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та цим договором. Відповідно до п. 1.2 на підставі заяви працівника цей договір є строковим і укладається на строк з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року (включно). Відповідно до п.10.1 договір діє з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року (включно) (а.с.14-15). 26.06.2020 року між АТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] було укладено Трудовий договір №16/2020, відповідно до п. 1.1. цей договір регулює трудові відносини між працівником і товариством, в рамках яких працівник зобов`язується виконувати роботу в АТ «Вінницяобленерго» на посаді директора СО «Шаргородські електричні мережі» з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а товариство зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та цим договором. Відповідно до п. 1.2 на підставі заяви працівника цей договір є строковим і укладається на строк з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року (включно). Відповідно до п.10.1 договір діє з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року (включно). (а.с.16-17). 28.12.2020 року між АТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] було укладено Трудовий договір №13/2021, відповідно до п. 1.1. цей договір регулює трудові відносини між працівником і товариством, в рамках яких працівник зобов`язується виконувати роботу в АТ «Вінницяобленерго» на посаді директора СО «Жмеринські електричні мережі» з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а товариство зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та цим договором. Відповідно до п. 1.2 на підставі заяви працівника цей договір є строковим і укладається на строк з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року (включно). Відповідно до п.10.1 договір діє з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року (включно). (а.с.18-19). 23.12.2021 року між АТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] було укладено Трудовий договір №5/2022, відповідно до п. 1.1. цей договір регулює трудові відносини між працівником і товариством, в рамках яких працівник зобов`язується виконувати роботу в АТ «Вінницяобленерго» на посаді директора СО «Жмеринські електричні мережі» з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а товариство зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та цим договором. Відповідно до п. 1.2 на підставі заяви працівника цей договір є строковим і укладається на строк з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року (включно). Відповідно до п.10.1 договір діє з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року (включно). (а.с.20-23). Як вбачається з Заяви [PERSON] адресованої ГУ АТ «Вінницяобленерго» від 29.12.2022 року, [PERSON] просив укласти з ним трудовий договір в письмовій формі строком з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року про роботу в АТ «Вінницяобленерго» (а.с.35). 29.12.2022 року між АТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] було укладено Трудовий договір №04/2023-СО, відповідно до п. 1.1. цей договір регулює трудові відносини між працівником і товариством, в рамках яких працівник зобов`язується виконувати роботу в АТ «Вінницяобленерго» на посаді директора СО «Жмеринські електричні мережі» з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а товариство зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та цим договором. Відповідно до п. 1.2 на підставі заяви працівника цей договір є строковим і укладається на строк з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року (включно). Відповідно до п.10.1 договір діє з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року (включно). (а.с.24-25). Наказом АТ «Вінницяобленерго» №1026-к від 26.12.2023 року [PERSON] директора структурної одиниці «Жмеринські електричні мережі», звільнено 31.12.2023 року по закінченню строку трудового договору, згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Підстава: заява [PERSON] від 12.12.2022 року, трудовий договір №04/2023-СО від 29.12.2022 року, наказ №846-к від 29.12.2022 року (а.с.4). Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що усі вищевказані Договора сторонами були підписані, будь-яких заперечень до договорів не було. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] ніхто не примушував до підписання договорів, він власноруч їх підписував. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне. Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Строк, на який працівник приймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Так, судом встановлено, що на підставі останньої заяви позивача [PERSON] від 29.12.2022 року останній просив укласти з ним трудовий договір строком з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року на посаду директора СО «Жмеринські електричні мережі». Судом також встановлено, що на підставі попередніх заяв позивача з ним підписувалися нові трудові договори, а не продовжувались термін дії чи укладалися додаткові угоди про продовження терміну дії трудового договору. Останній трудовий договір був підписаний 29.12.2022 року терміном дії з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року (включно), про який [PERSON] просив у своїй заяві від 29.12.2022 року. Суд враховує, що при укладенні трудового договору сторонами було узгоджено строк його дії. Таким чином, волевиявлення позивача на укладення строкового трудового договору та продовження строку його дії на визначений строк підтверджується його заявою від 29.12.2022 року, особистими підписами позивача у трудовому договорі якими було за згодою сторін визначено строк його дії. Більше того, суд враховує, що протягом дії трудового договору позивач не оскаржував його умови з підстав порушення його трудових прав, не просив визнати недійсним трудовий договір або окремі його пункти, та не ініціював внесення змін та доповнень до положень трудового договору про його безстроковість, що свідчить про погодження позивача з умовами цього договору, зокрема щодо його строковості. Позивачем також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що строковий трудовий договір останній підписував за наказом керівництва чи відділу кадрів або його волевиявлення на момент укладання договору не відповідало його внутрішній волі або що він не усвідомлював значення договору чи перебував у хворобливому стані, внаслідок якого не міг розуміти значення своїх дій та їх оцінювати. Щодо доводів сторони позивача про застосування до спірних правовідносин положень ст.39-1 КЗпП України, то суд враховує, що такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами встановленого судом факту укладення трудових договорів, відповідно до п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Крім того, суд звертає увагу, що у період роботи позивача у АТ "Вінницяобленерго" відбулася реорганізація підприємства шляхом об`єднання та зміни СО Шаргородські електричні мережі" на СО "Жмеринські електричні мережі", де позивач займав посаду директора. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення його строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Закінчення строкового трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відноси. Аналогічного висновку дійшов у своїй постанові від 22 січня 2020 року Верховний Суд у справі №607/18964/18. Відтак, судом встановлено, що укладений\~29.12.2022 року між АТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] трудовий договір носив строковий характер, оскільки за взаємною згодою сторін був укладений на період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року включно, і після його закінчення трудові відносини між сторонами припинились. Доказів протилежного суду не надано. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про те, що звільнення позивача відповідно до положень пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку з закінченням строку дії строкового трудового договору є таким, що відповідає вимогам закону. Доводи сторони позивача про те, що\~трудові відносини між сторонами могли бути встановлені на невизначений строк оскільки так вважав позивач, суд вважає\~безпідставними, оскільки останній за власним волевиявленням уклав з відповідачем трудовий договір з визначеним строком дії договору, підписавши його. Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №369/7704/18 (провадження 61-18970св19), від 08 квітня 2010 року у справі №760/408/19 (провадження №№61-20368св19). Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позов до задоволення не підлягає. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed