Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

15.01.2024 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 3\~417,00 грн та моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн, завдану ушкодженням здоров`я позивача та членів його сім`ї. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 07.03.2023, о 19 год. 30 хв., за адресою: [ADDRESS] , собака породи «Ягдтер`єр», власником якого є відповідач, спричинила тілесні ушкодження [PERSON] шляхом укусу, внаслідок чого йому була заподіяна шкода здоров`ю, а також загризла його курей, чим завдала матеріальних збитків. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.06.2023 у справі № 750/6044/23 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1\~700,00 грн з конфіскацією тварини собаки породи «Ягдтер`єр». Неправомірні дії відповідача заподіяли [PERSON] та членам його сім`ї матеріальні збитки, а також моральну шкоду, яка полягала у душевних хвилюваннях, перенесенні сильного психологічного стресу, погіршенні емоційного стану. Заподіяну майнову шкоду позивач оцінив у розмірі 3\~417,00 грн, а моральну шкоду - у розмірі 10 000,00 грн та просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 17.01.2024 дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ній недоліків. Ухвалою судді від 29.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 14.02.2024. 14.02.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.02.2024. 27.02.2024 продовжено перерву у судовому засіданні до 07.03.2024. У судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідач позов визнав частково. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.06.2023 у справі № 750/6044/23, яка набрала законної сили 13.06.2023, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 154 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1\~700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп. з конфіскацією тварини собаки породи «Ягдтер`єр». За змістом постанови, 07.03.2023, о 19 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS] , собака породи «Ягдтер`єр», власником якого є [PERSON] , спричинила тілесні ушкодження [PERSON] шляхом укусу, внаслідок чого була заподіяна шкода здоров`ю потерпілого, а також заподіяла матеріальні збитки, а саме: загризла курей, власником яких є [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не підлягають доказуванню обставини, що мали місце 07.03.2023, о 19 год. 30 хв., за адресою: [ADDRESS] , коли позивачу було заподіяно тілесні ушкодження та матеріальні збитки. Позивач зазначає, що неправомірні дії відповідача заподіяли йому та членам його сім`ї матеріальні збитки у розмірі 3\~417,00 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. За змістом\~частини першої,\~пункту 8\~частини другої\~статті 16\~Цивільного кодексу\~України (далі\~за текстом\~ ЦК\~України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з частинами першою-третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У частині п`ятій статті 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до статей 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі Закон) особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Дозволяється утримувати собак без поводків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Необхідною умовою відповідальності за заподіяння шкоди, є причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи. Відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили. Для встановлення існування причинного зв`язку слід довести, що: 1) протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; 2) шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи-заподіювача шкоди. Обов`язковою умовою виникнення деліктних зобов`язань є причинно-наслідковий зв`язок між діями особи і заподіянням шкоди. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавача, а викликана якимись іншими обставинами. Відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди: протиправну поведінку заподіювана шкоди: причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана: вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для встановлення існування причинного зв`язку необхідно довести, що протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків, шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювана шкоди. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вказані висновки в частині необхідності встановлення винної особи та безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та цієї шкодою. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір. Вина [PERSON] підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.06.2023 у справі № 750/6044/23. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до довідки з Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради, [PERSON] звертався в травматологічний пункт 07.03.2023 о 19 год. 05 хв. в результаті заподіяння побутової травми, встановлений діагноз «укушені рани (4 шт.) різних розмірів правої кисті» (а.с. 13). За твердженням позивача, для лікування він придбав медичні препарати на загальну суму 416,75 грн, що підтверджується товарними чеками з аптек, доданими до матеріалів позовної заяви (а.с. 14). Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач у ході судового розгляду визнав необхідність придбання ліків на лікування зазначених у довідці КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради травм згідно чеків на суми 191,00 грн, 16,95 грн, 150,00 грн, 11,00 грн, а також 17,71 грн із чека на суму 47,81 грн. Доказів необхідності придбання диклоберлу 75 мг на суму 29,60 грн позивач не надав, а тому кошти в цьому розмірі не підлягають відшкодуванню. Також, [PERSON] стверджує, що собака відповідача під час інциденту задавила 12 курей, вартість яких позивач оцінив в розмірі 3\~000,00 грн, тобто 250 грн за одну штуку як їхню середню ринкову вартість на сервісі оголошень України «OLX.ua» (а.с. 15-18). У ході судового розгляду сторони дійшли згоди, що вартість однієї курки складає 150 грн. Щодо кількості задавлених собакою відповідача курей суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили доводи позивача про смерть від укусів собаки відповідача 12 курей. Натомість, відповідач на підтвердження своїх пояснень про те, що під час інциденту 07.03.2023 загинуло тільки 3 курки, не надав суду жодних належних та допустимих доказів. Таким чином, з урахуванням вказаних обставин та правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено завдання йому матеріальної шкоди на суму 1\~800,00 грн, завданої загибеллю курей, та на суму 386,66 грн, завданої витратами на лікування, а всього на загальну суму 2\~186,66 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. На позивача здійснила напад собака породи «Ягдтер`єр». Внаслідок недбалого використання відповідачем свого права власності на собаку, а саме вигул собаки без поводка та намордника, позивачу були завдані укушені рани різних розмірів правої кисті, що спричинили короткочасний розлад його здоров`я. Таким чином,\~з урахуванням\~обставин справи,\~суд вважає,\~що діями\~відповідача позивачу\~безумовно була\~завдана моральна\~шкода,\~оскільки напад\~собаки та\~його наслідки\~стали для [PERSON] психотравмуючими факторами, що спричинили хвилювання та душевні страждання. Проте, позивач ступінь своїх страждань у грошовому виразі явно завищив, а тому суд, оцінивши глибину фізичних та душевних страждань потерпілого внаслідок ушкодження його здоров`я, хвилювань за психологічне здоров`я дитини, ступінь вини відповідача, із врахуванням принципів розумності та справедливості, доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5\~000,00 грн. Правових підстав для відшкодування шкоди, завданої членам сім`ї позивача, суд не знаходить, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається його звернення з позовом виключно в своїх інтересах. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог (54%).

Outcome: partial