Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 31.07.2021 року між нею та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено Попередній Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів № 166ПП/07/20, за умовами якого сторони взяли на себе зобов`язання укласти в термін з 32 по 34 тиждень вагітності Основний договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів. На виконання умов договору вона сплатила авансовий платіж в розмірі 61834,00 грн. 14.01.2022 року між сторонами укладено договір № 26Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» та Згідно додаткової угоди № 1 до цього договору нею сплачено грошові кошти в розмірі 19100,00 грн. 09.03.2022 року нею надіслано на електронну адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» лист про ініціювання розірвання договору, оскільки пологовий будинок не може її прийняти та просила повернути сплачені кошти в розмірі 80 934,00 грн. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.05.2023 року стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на її користь 80 234 грн. 00 коп. Оскільки ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» належним чином не виконало своє зобов`язання з повернення коштів, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь 21 654 грн. 20 коп. інфляційних втрат та 3 152 грн. 00 коп. трьох процентів річних за період з 09.03.2022 року по 30.06.2023 року. У поданому відзиві на позовну заяву ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» просило залишити позов без розгляду зважаючи на наявне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.05.2024 року, зазначивши, що цим рішенням вже вирішені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» трьох процентів річних та інфляційних втрат за вказаними правочинами. Ухвалою суду від 11.03.2024 року закрито провадження у цій справі в частині вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 09.03.2022 року по 07.11.2022 року. У судовому засіданні представниця позивачки - адвокат Дем`янова К.О. позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача - Прокопенко К.М. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що 31.07.2021 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та [PERSON] укладено Попередній договір № 166ПП/07/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) Пакет «Комфорт» (а.с. 7-8). Згідно п. 1.4 Договору, при підписанні попереднього договору пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 61 834 грн. 00 коп. 14.01.2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та [PERSON] укладено договір № 26Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт» (а.с. 9-12). Цього ж дня, між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, за умовами якої медичний заклад за бажанням пацієнта призначає лікаря для індивідуального проведення пологів. Вартість даної послуги сплачується пацієнтом додатково в розмірі 19 100 грн. 00 коп., одноразово, у формі 100 % передплати, в день підписання даної Додаткової угоди. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.05.2023 року стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь [PERSON] 80 234 грн. 00 коп., з яких 61 134 грн. 00 коп. коштів, сплачених за попереднім договором № 166ПП/07/2021 від 31.07.2022 року та 19 100 грн. 00 коп. коштів, сплачених за надання медичних послуг (а.с. 58-65). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що обставина щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачкою знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення на її користь з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦК України є правомірними. З огляду на закриття провадження в частині позовних вимог за період з 09.03.2022 року по 07.11.2022 року, розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних розраховується без врахування вказаного періоду в межах зазначеного у позові строку, тобто до 30.06.2023 року наступним чином: Інфляційні витрати за листопад місяць 2022 року - 100.7 Інфляційні витрати за грудень місяць 2022 року - 100.7 Інфляційні витрати за січень місяць 2023 року - 100.8 Інфляційні витрати за лютий місяць 2023 року - 100.7 Інфляційні витрати за березень місяць 2023 року - 101.5 Інфляційні витрати за квітень місяць 2023 року - 100.2 Інфляційні витрати за травень місяць 2023 року - 100.5 Інфляційні витрати за червень місяць 2023 року - 100.8 (100,7 : 100) х (100,7 : 100) х (100,8 : 100) х (100,7 : 100) х (101,5 : 100) х (100,2 : 100) х (100,5 : 100) х (100,8 : 100) = 1,06049665 - загальний індекс інфляції. 80 234 х 1,06049665 - 80 234 = 4 853 грн. 89 коп. - інфляційні витрати; Оскільки прострочення зобов`язання тривало 234 дні, то розрахунок 3 % річних відбувається наступним чином: 80 234 х 3 х 234 : 365 : 100 = 1 543 грн. 13 коп. - 3% річних. Оскільки в частині позовних вимог провадження закрито, а задоволено лише іншу їх частину, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу підлягають стягненню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. З урахуванням указаних положень закону, обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим на їх надання, документально підтвердженим розміром цих витрат, інших обставин, установлених ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 276 грн. 86 коп. сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 644 грн. 70 коп.

Outcome: approved