Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Служба у справах дітей Виконавчого комітету Великодобронської сільської ради звернулася в суд із позовною заявою в інтересах дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] та [PERSON] , в якій просила позбавити їх батьківських прав. Заява мотивована тим, що відповідачі систематично ухиляються від належного виконання батьківських обов`язків. Здоров`ям, фізичним та духовним розвитком дітей належним чином не займаються. Внаслідок злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків малолітні опинились в умовах, які стали загрозливими для їх життя та здоров`я. Залишення малолітніх з їх батьками є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. У заяві представник також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив у визначений судом строк не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК ЦПК України, суд розглянув справу заочно. Дослідивши та оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 2019 року, виданого виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, встановлено що [INFO] в с. В. Добронь Ужгородського району Закарпатської області народився [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Четвертого листопада 2016 року у відповідачів народився син [PERSON] , що також підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.11.2016. Розпорядженням Великодобронського сільського голови від 08 серпня 2023 року за № 143-ОС вирішено негайно відібрати дітей [PERSON] та [PERSON] від батьків - [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з виявленням під час виїзду комісії з питань захисту прав дитини неочікуваних та шокуючих фактів щодо дітей зі сторони їх батьків, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю неповнолітніх дітей. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] та [PERSON] , в будинку за місцем проживання останніх антисанітарні умови. На підлозі розкидані речі та пляшки з горілкою. Батьки систематично знаходяться у стані алкогольного сп`яніння. Діти погано розмовляють, вимовляють слова незрозумілою мовою. На тілі дітей та їх батьків наявний невідомий висип. У будинку немає ні ванни, ні туалету, ні кухні, ні кухонного приладдя, ліжко брудне, вхідні двері вибиті, одягу чистого немає, мати для них не готує. Восьмого серпня 2023 року в.о. начальника служби у справах дітей [PERSON] винесені накази № 25 та № 26, якими взято на облік дітей відповідачів, як дітей, залишених батьківського піклування. Згідно з довідками КНП "Закарпатської обласної клінічної лікарні" № 351 та № 352, дітям поставлений діагноз "короста" З характеристик, виданих Великодобронською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють. На поведінку останніх з активу села неодноразово поступали скарги та критичні зауваження щодо неналежного виховання дітей. В громадському житті села не приймають участь. Рішенням виконавчого комітету Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 16 серпня 2023 року за № 61 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Згідно з даним висновком, орган опіки та піклування виконавчого комітету Великодобронської сільської ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів та стягнення з них аліментів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вказаної вище статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом, на підставі наданих позивачем доказів, встановлено, що відповідачі свідомо не бажають виконувати батьківські обов`язки, пне піклуються про їхнє здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймають участі у їхньому вихованні, не надають матеріальної допомоги, не забезпечують здобуття ними повної загальної освіти, не готують їх до самостійного життя. Вказане є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дітей. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved