Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті батьків: померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] . До розгляду справи по суті змінила предмет позову та просить внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за заповітом №192 виданого 09.03.2010 державним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Георгієвою Л.В. на ім`я [PERSON] , в якому визначити розмір її частки у спадковому майні частини та №499 виданого 22.04.2010 державним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Георгієвою Л.В. на ім`я [PERSON] , в якому визначити розмір її частки у спадковому майні частини. Внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за заповітом №358 виданого 05.04.2012 державним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Георгієвою Л.В. на ім`я [PERSON] , в якому визначити розмір її частки у спадковому майні частини та №358 виданого 05.04.2012 державним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Георгієвою Л.В. на ім`я [PERSON] , в якому визначити розмір її частки у спадковому майні частини. При цьому не просить визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті батьків. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Вже досить довгий період часу позивач тяжко хворіє, у зв`язку з чим у 2001 році отримала першу групу інвалідності, яку спочатку треба було періодично підтверджувати, а з 2006 року інвалідність встановлена безстроково. У зв`язку з цією хворобою вона постійно потребує стороннього догляду і прийому ліків, при цьому суттєво обмежена у своїх фізичних можливостях. [INFO] померла її мати [PERSON] . Маючи на руках заповіт, посвідчений від імені матері, відповідач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не повідомила нотаріуса про наявність після смерті [PERSON] ще одного спадкоємця, який мав право на обов`язкову частку у спадщині - непрацездатну доньку померлої [PERSON] . Відповідач після смерті матері отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом: зареєстроване в реєстрі за № 192, на спадкове майно у вигляді права власності на земельну ділянку № [NUMBER] кадастровий номер 3522284200:02:000:0930; зареєстроване в реєстрі за № 499 на спадкове майно у вигляді вкладів із відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходяться у філії Знам`янське відділення № 3015/031 ВАТ «Державний ощадний банк України». [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Маючи на руках заповіт, посвідчений від імені батька, відповідач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не повідомила нотаріуса про наявність після смерті [PERSON] ще одного спадкоємця, який мав право на обов`язкову частку у спадщині - непрацездатну доньку померлої [PERSON] . Відповідач після смерті батька отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом: зареєстроване в реєстрі за № 358, на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарсько побутовими будівлями в [ADDRESS] ; зареєстроване в реєстрі за № 361 на спадкове майно у вигляді земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3522284200:02:000:0931. Після смерті батьків, які позивач психологічно дуже тяжко переносила, що негативно позначилося на її, і так дуже незадовільному стані здоров`я, тривалий час приходила до тями, взагалі не могла рухатися та говорити. Цей і було тією об`єктивною нездоланною причиною, з якої вона пропустила строк подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Крім того, відповідач [PERSON] переконувала, що все своє майно, батьки ще за життя переписали на неї. Але на даний час, звернувшись за консультацією адвоката, позивач з`ясувала, що все майно батьків увійшло до складу спадкового майна після їх смерті. Тож позивач, як особа, яка була непрацездатною на момент відкриття спадщини, мала право на обов`язкову частку у цій спадщині. Тому для захисту свої прав непрацездатного спадкоємця першої черги, який має право на спадкування обов`язкової частки у спадщині після смерті матері та батька, позивач звернулася до суду з позовною заявою про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за заповітом виданих нотаріусом Георгієвю Л.В. після смерті батьків. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні, так як особа яка претендує на обов`язкову частку у спадщині не подала заяви до нотаріуса про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , про що Мошоринською сільською радою Новопразького району Кіровоградської області 02.09.1961 зроблено відповідний актовий запис № 53. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 2-18 ВБ №107120 [PERSON] має першу групу інвалідності за загальним захворюванням встановлену безстроково, потребує стороннього догляду. Відповідно до актового запису про смерть №26 від 05.08.2009 вчиненого Мошоринською сільською радою [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після її смерті Першою Знам`янською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №694/2009. Відповідно до вказаної спадкової справи із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася донька спадкодавця [PERSON] . За життя [PERSON] заповіла все своє майно, права та обов`язки [PERSON] , про що складений заповіт посвідчений 03 серпня 2009 року секретарем Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за №50. Відповідно до довідки №1159 виданої Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області 17.11.2009 встановлено, що [PERSON] по день своєї смерті проживала в [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] . Останній відмовився від одержання обов`язкової частки у спадщині як непрацездатна особа, оскільки його частка забезпечена не заповідальним заповітом майном. Також надав заяву відповідно до якої вказав, що не претендує на частину спадкового майна як спільного сумісного майна подружжя, так як майно являється особистою власністю померлої. [PERSON] 09.03.2010 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право власності на земельну ділянку № [NUMBER] кадастровий номер №3522284200:02:000:0930, загальною площею 4,16 га в межах згідно з планом, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстроване в реєстрі за №192. Також 22.04.2010 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходяться у філії Знам`янське відділення №3015/031 ВАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках № [NUMBER] та №3298, зареєстроване в реєстрі за №499. Відповідно до актового запису про смерть №36 від 18.10.2010 вчиненого Мошоринською сільською радою [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після його смерті Першою Знам`янською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №631/2010. Відповідно до вказаної спадкової справи із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса звернулася донька спадкодавця [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся онук спадкодавця [PERSON] . За життя [PERSON] заповів все своє майно, права та обов`язки [PERSON] , про що складений заповіт посвідчений 03 серпня 2009 року секретарем Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за №217. Відповідно до довідки №735 виданої Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області 04.05.2011 встановлено, що [PERSON] по день своєї смерті проживав в [ADDRESS] один. [PERSON] 05.04.2012 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право власності на земельну ділянку № [NUMBER] кадастровий номер №3522284200:02:000:0931, загальною площею 4,51 га в межах згідно з планом, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстроване в реєстрі за № 361. Також 05.04.2012 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №358. Під час розгляду справи представник позивача надала в якості доказів копії заяв [PERSON] до нотаріуса Першої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області про видачу свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі №631/2010 та у спадковій справі 684/2009. Заяви направлені на адресу нотаріуса 23.03.2023. Результати розгляду нотаріусом таких заяв позивач та її представник не надали, клопотань по витребування доказів щодо таких результатів суду не подавали. Допитані в судовому засіданні свідки надали наступні показання. Свідок [PERSON] вказав, що позивач є його дружиною. В 2001 році вона сильно захворіла та внаслідок хвороби перебувала у без свідомому стані, не розмовляла, перебувала три місяці в лікарні в лежачому стані. В неї була порушена координація рухів, ходити, приймати їжу довелося вчитися заново. В 2006 році дружина отримала першу групу інвалідності. В 2009-2011 роках злягла та не могла ходити, про смерть батька їй ніхто не повідомив. [PERSON] намагався нікуди не відпускати дружину через стан її здоров`я. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач не приймала участь у догляді за батьками, іноді приходила до них. Батьки потребували постійного догляду, допомоги, [PERSON] взяла всі хлопоти на себе. Вона пропонувала [PERSON] спільно доглядати батьків, або винайняти працівника по догляду за ними, на що [PERSON] повідомила про відсутність в неї коштів. Свідок [PERSON] пояснила, що до хвороби батьків позивач разом з чоловіком приїздили до батьків [PERSON] . Після хвороби батьків перестали до них навідуватися. Відповідач самостійно здійснювала догляд за батьками, вела в них господарство, готувала їжу. Свідок [PERSON] надала пояснення, що надавала медичну допомогу батькам сторін, коли ті хворіли. Здоров`ям батьків займалася тільки [PERSON] . Тамара не приймала участь у догляді за хворими батьками, так як на той час була сама хвора, пересувалась за допомогою палиці. На похорон до батьків не приходила. Частиною першою\~статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. За змістом норми\~статті1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, \~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,2 ст. 1727 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Суб`єкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обов`язків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235,\~статті 1236,\~1237,\~1240,\~1254 Кодексу). За своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому вона не є абсолютною. Кодексом визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов`язкову частку у спадщині. Право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (абзац перший частини першої статті 1241 Кодексу). Отже, принцип свободи розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту передбачає широкий обсяг правомочностей заповідача, згідно з якими він своїм волевиявленням може вплинути на зміст спадкових правовідносин. Однак застосування цього принципу обмежується законодавчо встановленою для окремої категорії спадкоємців гарантією, за якою, незалежно від змісту заповіту, особи, визначені в\~частині першій статті 1241 Кодексу, спадкують половину частки, яка належала б їм у разі спадкування за законом. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлений указаними положеннями Кодексу, є вичерпним і дає підстави віднести цих осіб до членів сім`ї чи найближчих родичів спадкодавця. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~1241\~ЦК України,\~малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти спадкодавця,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов`язкова\~частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України, \~малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Стаття 1268 ЦК України має виключний перелік осіб, які вважаються такими, що прийняли спадщину. Серед даного переліку відсутні непрацездатні особи. Таким чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач на момент смерті спадкодавців була їх повнолітньою непрацездатною дитиною, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, але не є такою, що прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. Заяву про прийняття спадщини після смерті батьків в установленому законом порядку протягом шести місяців після їх смерті до нотаріуса не подавала, разом з ними на момент смерті не проживала. Тому вважається такою, що спадщину не прийняла. Суд не приймає до уваги надані позивачем копії заяв [PERSON] до нотаріуса Першої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області про видачу свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі №631/2010 та у спадковій справі 684/2009, так як останні подані із пропущенням строку для прийняття спадщини. Заяву про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, який пропущений із поважних причин, до суду не подавала, письмова згода спадкоємця, яка прийняла спадщину, на подачу такої заяви відсутня. Показання свідків не беруться судом до уваги, так як не спростовують неприйняття позивачем спадщини після смерті батьків. Порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України. Так, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Отже, застосування цього правила є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтв про право на спадщину з`являться інші спадкоємці. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач є такою, що спадщину не прийняла в установленому законом порядку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed