Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Кредитсервіс» звернулося\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] ,\~в якій\~просить стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь заборгованість\~за Кредитним\~договором №210414-002\~від 14.04.2021\~за період\~з 14.04.2021\~по 09.10.2023\~у розмірі\~60\~225,00\~гривень. Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2 684,00 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 7 000,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що 14.04.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №210414-002, відповідно до п. 1.1 якого ТОВ «Кредитсервіс» надає [PERSON] кредит у розмірі 21000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Кредитний договір №210414-002 від 14.04.2021 був підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором F86528 (14.04.2021 09:41:30). Зазначив, що відповідно до Кредитного договору, [PERSON] було надано кредит у сумі 21000,00 гривень на строк дії договору до 14.04.2022. Відповідно до умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5%, що в грошовому еквіваленті становить 1575,00 гривень. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Посилався, що згідно з розрахунком кредитної заборгованості за Кредитним договором №210414-002 від 14.04.2021, станом на 09.10.2023 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 60 225,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 20\~850,00 гривень, простроченої заборгованості за комісією в розмірі 0,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 39\~375,00 гривень. Станом на 09.10.2023 зазначена заборгованість не погашена. Рух справи Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання по справі. Аргументи учасників справи Від представника\~відповідача [PERSON] \~ адвоката\~Куржумова М.О.\~12\~лютого 2024\~року через\~підсистему «Електронний\~суд» надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~представник відповідач\~зазначає,\~що частково\~визнає позовні\~вимоги ТОВ\~«Кредитсервіс»,\~не заперечує\~проти стягнення\~з нього\~на користь\~позивача тіла\~кредиту в\~сумі 20\~850,00\~гривень та\~процентів за\~користування кредитними\~коштами за\~період з\~14.04.2021\~по 14.04.2022\~в сумі\~18\~900,00\~гривень.\~Проти стягнення\~з нього\~на користь\~позивача процентів\~за користування\~кредитом,\~нарахованих позивачем\~за період\~з 15.04.2022\~по 09.10.2023\~заперечує,\~оскільки,\~на його\~думку,\~їх нарахування\~є безпідставним.\~Зазначив,\~що згідно\~з умовами\~договору №210414\~-\~002\~від 14.04.2021\~плата за\~користування кредитом\~є фіксованою\~та складає\~7,5%\~щомісячно.\~Загальна плата\~за користування\~кредитом складає\~20\~475,00\~грн.\~Згідно з\~умовами договору\~строк дії\~договору становить\~12\~місяців,\~тобто з\~14.04.2021\~до 14.04.2022.\~Відповідно до\~змісту позовної\~заяви та\~виписки з\~особового рахунку\~за кредитним\~договором №210414-002\~від 14.04.2021\~заборгованість [PERSON] \~перед ТОВ\~«Кредитсервіс» за\~кредитним договором\~№210414-002\~від 14.04.2021\~станом на\~09.10.2023,\~зокрема,\~складається із\~простроченої заборгованості\~за сумою\~кредиту 20\~850,00\~грн.\~та простроченої\~заборгованості за\~процентами в\~розмірі 39\~375,00\~грн.\~Згідно з\~розрахунком заборгованості\~за кредитним\~договором №210414\~-\~002\~від 14.04.2021\~заборгованість відповідача\~ [PERSON] ,\~зокрема складається\~з суми\~заборгованості по\~нарахованим відсоткам\~за користування\~кредитом в\~розмірі 39\~375,00\~грн.\~Однак відповідач\~зазначає,\~що термін\~дії договору\~становить 12\~місяців з\~14.04.2021\~до 14.04.2022\~і саме\~за цей\~період кредитор\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів. З огляду\~на викладене відповідач зауважує, що стягнення з нього процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 15.04.2022 по 09.10.2023 є необґрунтованим та безпідставним. Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яку позивачем заявлено в сумі 7 000,00 гривень, посилався, що не погоджується з визначеною позивачем сумою, вважає її необґрунтовано завищеною, посилався, що зазначена сума не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Кредитсервіс», у поданій заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Куржумов М.О., який приймав участь в судовому засіданні 05 березня 2024 року в режимі відеоконференції, просив частково задовольнити позовні вимоги позивача, посилався, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього тіла кредиту в сумі 20850,00 гривень та відсотків за користування кредитними коштами за період з 14.04.2021 по 14.04.2022 включно в сумі 18900,00 гривень, в іншій частині позовних вимог просив відмовити, в обґрунтування обраної позиції посилався на обставини, як вони зазначені у відзиві на позовну заяву. Висловлюючи свою позицію щодо розподілу судових витрат посилався, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката, визначені позивачем в сумі 7000,00 гривень, є необґрунтовано завищеними, розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору просив провести відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, у судовому засіданні був присутній повноважний представник відповідача адвокат Куржумов М.О. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд,\~беручи до\~уваги,\~що від\~представника позивача\~надійшла заява\~про розгляд\~справи за\~його відсутності,\~відповідач у\~справі належним\~чином та\~своєчасно сповіщений\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~вважає за\~можливе проводити\~розгляд заяви\~за відсутності\~представника позивача\~та відповідача.\~При цьому\~суд зважає\~на присутність\~у судовому\~засіданні повноважного\~представника відповідача\~та відсутність\~його заперечень\~щодо розгляду\~справи за\~відсутності представника\~позивача та\~відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 14.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений кредитний договір №210414-002, відповідно до умов якого [PERSON] надається кредит в сумі 21 000,00 гривень, строк дії договору до 14.04.2022, кількість щомісячних платежів 12, порядок сплати платежів щомісяця до 14 числа відповідного місяця включно, одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) 7,5%, сума одноразової комісії 1575,00 гривень, відсоткова ставка, в місяць від початкової суми кредиту 7,5%, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 97,5% (а.с. 7). Як це убачається з умов п. 2.1, 2.2 кредитного договору, строк дії договору вказаний на першій сторінці договору. Позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії договору згідно з графіком, передбаченим цим договором але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Зі змісту п. 3.1. кредитного договору вбачається, що за користуванням кредиту позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці договору. Щомісячна плата за користуванням кредиту нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Умовами п. 1.2. кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника. Укладений між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] кредитний договір №210414-00214.04.2021 підписано [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором F86528. Копією платіжного доручення №729 від 14.04.2021 знаходить своє підтвердження факт перерахування [PERSON] коштів, визначених умовами кредитного договору, згідно з якою, ТОВ «Кредитсервіс» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 19425,00 гривень (а.с. 24). Згідно з умовами договору, сума одноразової комісії становить 1575,00 гривень. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За правилами ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимогами ст. 639\~ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Правилами п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 3\~ст. 207 ЦК України\~використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України\~унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України\~визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Суд, вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, доходить висновку, що знаходить своє підтвердження обставина наявності у відповідача [PERSON] перед позивачем заборгованості за кредитним договором №210414-002 від 14.04.2021. Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитсервіс» щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище кредитним договором. У свою чергу, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується таким. Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру заборгованості, позивачем надано виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 210414-002 від 14.04.2021 та розрахунок кредитної заборгованості за Кредитним договором № 210414-002 від 14.04.2021 за період з 14.04.2021 по 09.10.2023, відповідно до яких сума заборгованості становить 60\~225,00 гривень, з яких: 20\~850,00 гривень - сума заборгованості по тілу кредиту, 39\~375,00 гривень - сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом. Зі змісту розрахунку кредитної заборгованості за Кредитним договором № 210414-002 від 14.04.2021 за період з 14.04.2021 по 09.10.2023 убачається, що [PERSON] \~07.07.2021 здійснив платіж в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору в розмірі 3300,00 гривень, з них відраховано в рахунок тіла кредиту 150,00 гривень, в рахунок процентів за користування кредитом 3150,00 гривень. З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що відповідачем [PERSON] в порушення умов кредитного договору №210414-002 від 14.04.2021 не здійснювалося внесення грошових коштів в рахунок сплати основної суми боргу, яка становить 20 850,00 гривень, та, як наслідок, така сума основної суми боргу підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Кредитсервіс». Водночас, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком процентів за користування кредитними коштами, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як дійшла висновку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, прийнятій у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України\~він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Аналогічного змісту правові висновки також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, прийнятій у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 лютого 2020 року, прийнятій у справі №912/1120/16, провадження № 12-142гс19, дійшла висновку, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Зі змісту Кредитного договору №210414-002 від 14.04.2021 убачається, що строк дії кредитного договору до 14.04.2022. Жодних посилань та доказів на те, що після 14.04.2022 кредитний договір було пролонговано матеріали справи не містять. Таким чином, вирішуючи питання щодо позовних вимог ТОВ «Кредитсервіс» про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору №210414-002 від 14.04.2021, як плати за надану позику (кредит) за стандартною процентною ставкою 7,5%, та яка, відповідно, становить 1575,00 гривень на місяць, то, в розумінні вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, заборгованість відповідача зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 14.04.2021 по 14.04.2022 включно, тобто в межах строку кредитування, становить 18 900,00 гривень (1575,00 грн. х 12 = 18900,00). У свою чергу, що стосується прострочення відповідачем грошового зобов`язання, починаючи з 14.04.2022, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за весь час прострочення, а також річні відсотки від простроченої суми, як це визначено положеннями ст. 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Водночас, позивачем такі позовні вимоги не заявлялися, а суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України. Розподіл судових витрат Згідно з платіжною інструкцією №4936 від 07 листопада 2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1771,44 гривень (39\~750,00 гривень (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 60\~225,00 гривень (загальна сума позовних вимог) = 66% х 2684,00 гривень (сума сплаченого судового збору). Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7 000,00 гривень. Так, судом встановлено, що позивачем ТОВ «Кредитсервіс» 25 січня 2023 року укладено договір про надання правової допомоги №25-01/2023 з адвокатським об`єднанням «Правовий діалог». Умовами п. 4.5 розділу 4 договору про надання правової допомоги сторонами погоджено, що винагорода на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданої правової допомоги, виплачується у гривнях, шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок Об`єднання, вказаний в цьому договорі, протягом 5 банківських днів від дати підписання сторонами Акту приймання-передачі наданої правової допомоги. Згідно з Додатком №2 до Договору №25-01/2023 про надання правової допомоги від 25 січня 2023 року Актом приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 11.04.2023 ТОВ «Кредитсервіс» передав, а Адвокатське об`єднання «Правовий Діалог» прийняло на себе зобов`язання надати таку правову допомогу щодо таких справ: форма правової допомоги - представництво та захист законних інтересів АО «Правовий Діалог» в суді, найменування юридичної особи/ПІБ фізичної особи [PERSON] , реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] , характер спору стягнення проблемної заборгованості, стадія вирішення спору судове провадження, найменування судової інстанції Московський районний суд м. Харкова. Відповідно до Акту №32 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023 від 09 червня 2023 року за надані послуги з правової допомоги ТОВ «Кредитсервіс» сплачує адвокатському об`єднанню «Правовий Діалог» винагороду в розмірі 7000,00 гривень. Як убачається зі змісту платіжної інструкції №4581 від 15.06.2023, ТОВ «Кредитсервіс» сплатило на користь АО «Правовий діалог» як оплату правничої допомоги за підготовку і направлення позовної заяви відповідно до акту №32 від 09.06.2023 до Договору №25-01/2023 від 25.01.2023 грошову суму 7 000,00 гривень. За змістом\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як це унормовано вимогами ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями ч. 3\~ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 8\~ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогами\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. З огляду на викладене вище, можна дійти висновку, що\~ЦПК України\~унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Водночас, суд зважає на те, що правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В розумінні п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 66% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4620,00 гривень (7000 х 66% : 100% = 4620). На підставі викладеного,

Outcome: partial