Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з вимогою про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що судовим наказом, який був виданий Солом`янським районним судом міста Києва від 19.08.2019 із [PERSON] на користь [PERSON] було присуджено аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.05.2019 і до досягнення дитиною повноліття. У позові позивач зазначає, що після ухвалення вказаного судового рішення він одружився із [PERSON] та у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , однак шлюб припинено, а за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 із нього, [PERSON] , на користь матері дитини [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, у позивача є ще одна малолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] , обов`язок щодо утримання якої позивач виконує добровільно та надає матеріальну допомогу щомісячно в розмірі по 10 000 грн. Вказані обставини свідчать про зміну як матеріального так і сімейного стану позивача, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому він просить суд зменшити розмір присуджених до стягнення аліментів за вищевказаним судовим наказом на утримання їх спільного із відповідачем сина з 1/4 частки на 1/8 частку його заробітку (доходу). У визначений судом строк відповідач надала до суду відзив у якому зазначила, що заперечує щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища, у зв`язку із стягненням з нього аліментів на двох дітей та добровільного утримання третьої дитини, на противагу тому, що позивач проходить службу в ЗСУ, у зв`язку із чим отримує достойну заробітну плату, відтак змінився його матеріальний стан в бік поліпшення, тобто збільшення доходу. Доказів добровільної сплати аліментів на першу дитину позивачем не надано взагалі, тому відповідач не вбачає відповідно до чинного законодавства підстав, для зменшення розміру аліментів на сина [PERSON] , оскільки зміна сімейного стану позивача при одночасному покращенні його матеріального стану не є підставою для зменшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 30.05.2023 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалами суду від 10.07.2023 та 11.07.2023 було задоволено заяви представників сторін про їх участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. 26.09.2023 протокольною ухвалою було задоволено клопотання про приєднання нових доказів наданих стороною відповідача. 26.09.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, за саме з Військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) довідку про заробітну плату штаб - сержанта [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , ВЧ. Протокольною ухвалою від 07.03.2024 залишено без подальшого виконання ухвалу суду від 26.09.2023, у зв`язку із відмовою представника відповідача щодо витребування доказів про які він клопотав. У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що не доведено погіршання становища позивача, у зв`язку із змінами сімейного стану. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими. Відповідач направив в адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав просив задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Приймаючи до уваги те, що правові підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд проводить розгляд справи за відсутності сторін спору, за участі їх представників. Суд, вислухавши учасників цивільного процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.9), [PERSON] , [INFO] (а.с.17), [PERSON] , [INFO] (а.с.13), батьком дітей являється [PERSON] . Судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 19.08.2019 справа №759/9059/19 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). Судовий наказ набрав законної сили та був звернутий стягувачем до виконання. 15.06.2020 головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом №759/9059/19 від 19.08.2019. Як слідує із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.16), [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] [PERSON] зазначено батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 справа №554/1039/23 із [PERSON] на користь матері дитини [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18, 19). Рішення суду набрало законної сили 02.05.2023. Відповідно до постанови державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.10.2023 (а.с.102), на доходи [PERSON] було звернено стягнення. Згідно з довідками про доходи виданими в/ч [NUMBER] (а.с.124, 129, 130), [PERSON] дійсно працює у в/ч [NUMBER] старшим техніком, 10ТР, отримує дохід, останні відомості за жовтень 2023 року у розмірі 125 568,70 грн, утримання на аліменти відраховано у розмірі 31 392,18 грн. Відповідно до Звіту про здійснення відрахувань та виплат з ВЧ [NUMBER] від 13.04.023 №574 (а.с.20), встановлено, що відрахування по стягненню аліментів за судовим наказом №759/9059/19 від 08.04.2021 з березня по листопад 2021 року складали 50% від отриманого доходу та розмір становив 6 802,39 грн.; з грудня по жовтень 2022 року 25% від отриманого доходу та станом на жовтень становив 3 998,51 грн.; з листопада 2022 року по лютий 2023 року 50% та становив 28 330,00 грн. щомісячно. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження позовних вимог позивач надав до суду свідоцтва про народження дітей, батьком яких його зазначено, укладення нового шлюбу, наявність судових рішень про присудження аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] , тоді як жодних доказів на підтвердження позивачем несення витрат у добровільному порядку на утримання дитини [PERSON] , [INFO] матеріали справи не містять. Крім цього, відсутні буд-які належні та допустимі докази на підтвердження доводів представника позивача щодо несення позивачем витрат на військову амуніцію, у зв`язку із перебуванням його у складі Збройних Сил України, інших витрат пов`язаних із проходженням військової служби. Разом з тим, суд зауважує, що свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отож укладення позивачем нового шлюбу, в якому народилась ще одна дитина, після ухвалення рішення суду про присудження аліментів на користь відповідача, хоч і є зміною сімейного стану, утім такі факти самі по собі не можуть свідчити про погіршення матеріального становища позивача. Таку позицію було висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20 від 28.05.2021. Відповідно до судового наказу розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Окрім цього, зі змісту доданих доказів до справи вбачається про збільшення розміру доходу позивача, відтак така зміна сімейного стану як народження після прийняття Солом`янським районним судом міста Києва наказу про стягнення аліментів з позивача на утримання сина [PERSON] не впливає на його спроможність сплачувати аліменти у раніше встановленому розмір, адже матеріальний стан позивача зазнав змін у бік суттєвого покращення, навіть за наявності аліментного обов`язку. Отож, суд вважає, що зміна сімейного стану при одночасному покращення матеріального стану не є підставою для зменшення розміру аліментів. Також, слід звернути увагу, що позивачем не доведено що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Так, вказаною вище нормою передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Доводи представника позивача в частині необхідності поставити усіх трьох дітей у рівне становище щодо утримання, яке надається батьком, не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За змістом статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Отже, вказані норми передбачають, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується із конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному законодавстві. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору , суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина [PERSON] , відповідає вимогам сімейного законодавства, позивачем не доведено погіршення його майнового становища, отож відсутні підстави для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Судом враховано, що при зверненні до суду із вимогами про зміну розміру аліментів, відповідно до Закону України «Про судовий збір», позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073, 60 грн., а оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому такі витрати суд відносить на його рахунок.

Outcome: dismissed