Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулося до суду до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 12.08.2019 року між Акціонерним Товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № ПКК/1190, відповідно до умов якого банк зобов`язується, в межах встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим кредитним договором ліміту кредитування, відкрити позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах, обумовлених цим кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредити і сплатити проценти за користування ними, а також інші платежі, передбачені цим кредитним договором, у розмірах, визначених відповідно до умов цього кредитного договору та тарифів Банку (п.1 Договору). Відповідно до умов вказаного договору максимальний ліміт заборгованості становить 200 000 грн., строк повернення - 12.08.2022 року. Протягом строків, встановлених досудовою вимогою, [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості не виконала. Згідно розрахунку заборгованості по Договору кредитної лінії № ПКК/1190 від 12.08.2019 року станом на 11.06.2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 140 601,87 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 102 931,24 грн.; заборгованості за відсотками - 37 670,63 грн. Представник позивача також заявляє вимоги про відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі і написанням позовної заяви та супроводом представника в судових засіданнях у розмірі 14 060,18 грн. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 30.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 08.06.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача - адвокат Дуда П.В. зазначає, що відповідач категорично заперечує позовні вимоги. 20.08.2021 р. [PERSON] сплатила АТ «Кредобанк» 99 000,00 грн. загальної заборгованості, що підтверджується квитанцією № 47544693 від 20.08.2021 р., випискою про рух коштів за карткою за період з 01.08.2021 р. по 01.09.2021 р. Цього ж дня, 20.08.2021 р. АТ «Кредобанк» надіслано СМС-повідомлення про зарахування 99 000,00 грн. та про залишок несплаченого боргу в сумі 46 499,93 грн. Зазначену заборгованість [PERSON] погасила 23.09.2021 р., сплативши на картковий рахунок 49 220,00 грн., що підтверджується випискою за карткою за період з 01.09.2021-01.10.2021 р. Цього ж дня, 23.09.2021 р. АТ «Кредобанк» надіслано СМС-повідомлення про зарахування 49 220,00 грн. та вказано про повне погашення боргу за кредитом. Таким чином, [PERSON] станом на момент подання позивачем позову погасила повну суму заборгованості за кредитом, зокрема, розраховану у позовній заяві суму 140601,87 грн., що підтверджується також довідкою АТ «Кредобанк» № 8233/22 від 18.04.2022 р., з якої вбачається, що розмір поточної заборгованості станом на 18.04.2022 р. (яка виникла вже у 2022 р.) становить: 3382,75 грн. - основного боргу та 1180,23 грн. - прострочених відсотків. За наведених обставин представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити. Крім цього, подав клопотання про розподіл судових витрат, в якому просить, у випадку відмови в задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 14000,00 грн. 04.07.2022 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що довідки про закриття кредиту АТ «Кредобанк» не видавав клієнту [PERSON] , так як у неї наявна заборгованість по рахунку. Після 24.09.2021 року [PERSON] здійснювала оплати, збільшуючи ліміт заборгованості по рахунку, на прострочену суму заборгованості банк нараховував відсотки. Тому станом на 20.06.2022 року заборгованість за кредитним договором № ПКК/1190 від 12.08.2019 року становить 5 343 грн. 31 коп. Окрім того, представник позивача зазначає, що витрати відповідача, понесені на правову допомогу, є завищеними і такими, що не відповідають складності справи, є непропорційними. Відтак, просить відмовити у стягнені витрат на правову допомогу. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.09.2022 року відмовлено у прийнятті до розгляду клопотання представника позивача АТ "Кредобанк" Павленка С.В. від 23.06.2022 року про уточнення позовних вимог у справі № 465/142/22 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позивачем заявлено про зменшення розміру позовних вимог до рівня 5343,31 грн., і повернуто таке клопотання позивачу. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.02.2024 року залучено до участі у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в якості позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ - 35625014), яким, як правонаступником, замінено позивача Акціонерне товариство «Кредобанк». В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, представником подано клопотання про розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши їх в сукупності, доходить переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що 12.08.2019 року між Акціонерним Товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № ПКК/1190, відповідно до умов якого банк зобов`язується, в межах встановленого у розмірі та на умовах, обумовлених цим кредитним договором ліміту кредитування, відкрити позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах, обумовлених цим кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредити і сплатити проценти за користування ними, а також інші платежі, передбачені цим кредитним договором, у розмірах, визначених відповідно до умов цього кредитного договору та тарифів Банку (п.1 Договору). Як зазначає представник позивача та не заперечується відповідачем, позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме відкрив [PERSON] кредитну лінію, в межах якої надавав їй кредити у розмірі та на умовах, обумовлених договором. Представником АТ «Кредобанк» направлено [PERSON] досудову вимогу № 253/2021 від 13.05.2021 року у зв`язку із неналежним виконанням нею зобов`язань по договору, відповідно до якої зазначалося, що станом на 30.04.2021 року у відповідача перед банком наявна заборгованість в розмірі 134 220 грн. 42 коп., яку банк вимагає сплатити. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1, 2 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із наданих представником відповідача доказів, [PERSON] 20.08.2021 року сплатила АТ «Кредобанк» 99 000,00 грн. загальної заборгованості, що підтверджується квитанцією № 47544693 від 20.08.2021 року, а також випискою про рух коштів за карткою за період з 01.08.2021 року по 01.09.2021 року. Окрім того, 23.09.2021 року відповідач сплатила на картковий рахунок 49 220,00 грн., що підтверджується випискою за карткою за період з 01.09.2021-01.10.2021 року. Як наслідок, АТ «Кредобанк» видано [PERSON] довідку № 8233/22 від 18.04.2022 року, відповідно до якої банківською установою зазначено, що заборгованість за кредитним договором відповідача [PERSON] станом на 18.04.2022 року становить 3382,75 грн. - основного боргу та 1180, 23 грн. - прострочених відсотків. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 140 601,87 грн. заборгованості за невиконання зобов`язань по кредитному договору № ПКК/1190, оскільки така заборгованість, яка обчислена згідно позовної заяви станом на визначену дату - 11.06.2021 року, відповідачем була повністю погашена впродовж серпня-вересня 2021 року і на час пред`явлення позову - 12.01.2022 року не існувала. Наведене підтверджується також наданим АТ "Кредобанк" розрахунком заборгованості за договором кредиту ПКК/1190 від 12.08.2019 року, в якому зазначено, що станом на 30.09.2021 року сума заборгованості (поточна) відповідача [PERSON] - 0, сума заборгованості (прострочена) відповідача [PERSON] - 0. Що стосується вказівки позивача на облікування за відповідачем заборгованості станом на 20.06.2022 року в сумі 5343,31 грн., з яких 3682,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1660,56 грн. - заборгованість за відсотками, то суд звертає увагу на те, що вказана заборгованість нарахована позивачем поза межами періоду, заявленого в позовній заяві, не являється заборгованістю станом на 11.06.2021 року, яку просить стягнути позивач, і обрахована банком після жовтня 2021 року, відповідно, її розрахунок у позовній заяві не наведено та підставами позову стягнення такої не обумовлено. Відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову та відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України заявлені стороною позивача витрати на правову допомогу відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. Щодо вимоги представника відповідача про стягнення суми витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved