Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Кредитсервіс» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 листопада 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір №211113-007, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 15 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Вказаний кредитний договір було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5% (1 125 грн.); разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника; позичальник має зробити 18 щомісячних платежів; позичальник повинен вносити платежі щомісячно до 13 числа відповідного місяця включно. На банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 13 875 грн. з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором, у розмірі 7,5 %, що в грошовому еквіваленті 1 125 грн. На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання з видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором станом на 21 вересня 2023 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 46 176,52 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 13 873,89 грн.; простроченої заборгованості за процентами 32 302,63 грн., а вказана заборгованість станом на 21 вересня 2023 року не погашена. Оскільки відповідачем грошові кошти не було повернуто позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитсервіс» суму заборгованості за кредитним договором №211113-007 від 13 листопада 2021 року за період з 13 листопада 2021 року по 21 вересня 2023 року у розмірі 46 176,52 грн., а також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 684 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача сформував у системі «Електронний суд» клопотання, в якому просив провести розгляд справи без участі представника, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без її участі та ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, однак заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 29 лютого 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13 листопада 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитсервіс» було укладено договір про надання кредиту №211113-007, відповідно до умов якого (індивідуальна частина) [PERSON] (телефон [NUMBER] , номер картки: [NUMBER] ), було надано кредит з цільовим призначенням - «перекредитування», на суму 15 000 грн.; строк, на який надається кредит - 546 днів; кількість щомісячних платежів - 18; порядок сплати платежів: щомісяця до 13 числа місяця закінчення відповідного розрахункового періоду користування кредитом; одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) - 7,5%, сума одноразової комісії - 1 125 грн.; плата за користування кредитом у середньому за місяць від початкової суми - 8,5% (1 275 грн.); орієнтовна реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 368,16%; сума щомісячного платежу - 2 108,33 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту - 37 950,16 грн. (а. с. 7). Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі вказаному у договорі на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Згідно із п. 1.2 договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника. Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за договором (понад 7 календарних днів) позичальник на вимогу кредитодавця за кожне таке порушення зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 10% від загальної суми простроченої заборгованості. Сукупна сума штрафів не може перевищувати половини суми кредиту. Відповідно до паспорта споживчого кредиту на умовах кредитного продукту «18 місяців_ReCredit» від 13 листопада 2021 року, який підписаний сторонами, а відповідачем із застосовуванням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора, клієнту запропоновані такі умови: сума кредиту у розмірі 15 000 грн.; строк кредитування 18 міс.; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб надання кредиту - безготівковий розрахунок; процентна ставка, відсотків річних - 164,22%, 148,68% (при дотриманні акційних умов); тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом - 24 075,16 грн., 21 375,13 грн. (при дотриманні акційних умов); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та ін.) - 37 950,16 грн., 35 250,13 грн. (при дотриманні акційних умов); реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 368,16%, 307,83% (при дотриманні акційних умов); процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - у разі, якщо протягом 7 календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредиту, що визначається виходячи з терміну кредитування, кредит не був повністю погашений, нараховується щомісячна плата за користування кредитом у розмірі плати за користування кредитом в середньому за місяць від початкової суми кредиту до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту. Наведені проценти нараховуються в якості плати за фактичне користування кредитом до моменту його повернення (проценти за неправомірне користування кредитом) у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України і можуть бути звернені до стягнення на підставі письмової вимоги кредитодавця, направленої в порядку, згідно п. 13.2 публічної частини договору (оферта) (а. с. 11-12). Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки про укладення договору за №21/09/-2 від 21 вересня 2023 року ТОВ «Кредитсервіс» підтверджує, що клієнт [PERSON] уклала договір №211113-007 від 13 листопада 2021 року; сума кредиту: 15 000 грн.; строк кредитування: 546 днів; процентна ставка: 0,283% за кожен день користування кредитом; номер телефону: [NUMBER] подав до ТОВ «Кредитсервіс» заявки на кредит 13 листопада 2021 року о 15:51:35 год. Ідентифікація позичальника здійснювалась в інформаційно - телекомунікаційній системі https://recredit.ua: одноразовий ідентифікатор - S12269, ідентифікатор відправлено позичальнику 13 листопада 2021 року о 15:59:58 год., номер телефону [NUMBER] , ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству 13 листопада 2021 року о 16:00:25 год. (а. с. 20). Згідно з квитанцією за сплату №119499015 від 13 листопада 2021 року ТОВ «Кредитсервіс» перерахувало на картку [NUMBER] грошові кошти в сумі 13 875 грн. (а. с. 26). Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №211113-007 від 13 листопада 2021 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» за вказаним кредитним договором становить 46 176,52 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 13 873,89 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами 32 302,63 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. (а. с. 19). Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно із ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що існування заборгованості відповідача за кредитним договором №211113-007 від 13 листопада 2021 року в загальному розмірі 46 176,52 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано власного розрахунку з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог. Отже, судом встановлено факти укладення між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] вищевказаного кредитного договору та отримання відповідачем коштів за умовами кредитного договору, а також беручи до уваги факт непогашення відповідачем заборгованості за вказаним у справі кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 684 грн. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7 000 грн., що підтверджуються договором №25-01/2023 про надання правової допомоги від 25 січня 2023 року, який укладений між АО «Правовий діалог» та ТОВ «Кредитсервіс»; додатком №4 Актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 09 червня 2023 року за договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25 січня 2023 року на суму 7 000 грн. (а. с. 29-35). Проаналізувавши матеріали справи і вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховує, що співмірність цих витрат позивачем не спростовано, а тому вважає, обґрунтованим стягнення витрат за надання правничої допомоги, які поніс позивач, у зв`язку з чим, дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Кредитсервіс».

Outcome: approved