Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,\~ третя особа - Прилуцький відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~відповідно до\~судового наказу\~від 12.04.2023\~виданого Прилуцьким\~міськрайонним судом\~Чернігівської області\~з неї\~на користь\~відповідача стягнуто\~аліменти на\~утримання сина[PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до даного судового наказу Прилуцьким ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження №71944610. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.11.2023 визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір`ю, тобто з позивачкою [PERSON] . Зважаючи на те, що дане рішення набрало законної сили 14.12.2023, яким визначено місце проживання дитини з позивачкою, і [PERSON] перестав проживати разом з батьком, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить звільнити її від сплати аліментів, стягнутих згідно судового наказу від 12.04.2023, відкликати судовий наказ та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина[PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду і до його повноліття, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 26.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 24.01.2024. 08.01.2024 до Прилуцького міськрайонного суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову. В якій остання просила забезпечити її позов до [PERSON] , третя особа - Прилуцький відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу виданого 12.04.2023 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, провадження №2-н/742/293/23 (єдиний унікальний №742/1521/23) у відповідності до якого з [PERSON] стягуються щомісячно з 30.03.2023 на користь [PERSON] , аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, по виконавчому провадженню №\~АСВП: 71944610 відкритому 05.06.2023 до набрання рішенням суду у даній справі законної сили. Ухвалою Прилуцького\~міськрайонного суду\~від 09.01.2024заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. 24.01.2024 ухвалою Прилуцького міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2024. Позивач у судове засідання не з`явилася, протее надіслала заяву про розгляд справи у її вчідсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1610,40 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений шляхом направлення йому повідомлення на адресу реєстрації, також не подав відзив щодо суті позову. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності при вирішення данного питання покладається на розсуд суду. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксуваннясудового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з пунктом 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Враховуючи відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів та з огляду на положення ст.273 СК України, можна дійти висновку, що вона має на меті скасування їх присудження. Згідно з частиною 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданої повторно 28.03.2023 вбачається, що сторонни [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до судового наказу Прилуцького міськрайонного районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2023 року провадження №2-н/742/293/23 (єдиний унікальний №742/1521/23) стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] проживаючої за адресою: [ADDRESS] щомісячно з 30 березня 2023 року на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Відповідно до роздруківки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 27.12.2023 вбачається, що 05.06.2023 відкрито виконавче провадження №71944610, боржником є [PERSON] , [INFO] , стягувачем є [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої 12 грудня 2023 року [PERSON] вбачається, що зареєстрованими за адресою : [ADDRESS] є: [PERSON] співвласник, [PERSON] співвласник та сини - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 листопада 2023 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком залишено без розгляду. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце\~проживання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженця міста\~Прилуки,\~разом із\~матір`ю [PERSON] .Рішення набрало законної сили 14 грудня 2023 року(а.с.12-13). Згідно листа Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.12.2023 за №27.15-32/99815 вбачається, що станом на 18.12.2023 заборгованості зі сплати аліментів у [PERSON] немає (а.с.8). Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 009 листопада 2023 року визначено місце проживання дитини з позивачем [PERSON] , і спільний син сторін [PERSON] перестав проживати разом з батьком, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а тому враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення [PERSON] від стягнення аліментів на підставі судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 квітня 2023 року. Відповідачем заявлені\~позивачем вимоги\~не спростовано. Сам по собі тимчасовий факт проживання дитини з одним із батьків, за наявності рішення суду про визначення місця проживання з іншим із батьків, не може бути підставою для стягнення аліментів на його користь. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Беручи до уваги загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, вимоги статті 181 СК України та статті 273 ЦПК України, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 квітня 2023 року, провадження №2-н/742/293/23 (єдиний унікальний №742/1521/23). Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів. Враховуючи, що аліменти є щомісячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою уникнення необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась на утриманні платника аліментів, суд вважає, що припинення стягнення аліментів має бути здійснене з дати подання позову до суду, тобто з 22 грудня 2023 року. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про припинення стягнення з неї аліментів є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, суд вважає за необхідне відкликати з Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судовий наказ від 12 квітня 2023 року виданий Прилуцьким міськрайонним судом, на підставі якого було відкрито 05.06.2023 виконавче провадження №71944610. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина, суд виходить з наступного. Частинами 2, 3 статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. А саме розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що неповнолітній син сторін проживає разом з позивачкою, оскільки рішенням суду визначено місце проживання дитини з матір`ю та перебуває на її утриманні і даний факт відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що дитина потребує стабільної, щомісячної матеріальної допомоги з боку батькаі, який має обов`язок по утриманню свого неповнолітнього сина. При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог частини 1 статті 182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою. Відомостей про незадовільний стан здоров`я останнього, а також про наявність на його утриманні інших дітей та непрацездатних осіб суду не надано. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина та не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у запропонованому позивачем розмірі. З огляду на вказане, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, у повній мірі може забезпечити дитині належний рівень життя та умови для розвитку, які гарантовані державою, та водночас, не стане надмірним тягарем для батька у понесених витратах. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за предметом спору про звільнення від сплати аліментів та 536,80 грн за подачу заяви про забезпечення позову про звільнення від сплати аліментів. Так, за правилами ст.141\~ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати в розмірі 1610,40 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved