Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь 3 % річних та інфляційні втрати в розмірі 86\~242 грн. 81 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між відповідачем та АКБ «Форум» 28 січня 2008 року був укладений Кредитний договір № 0036/08/16-CL, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 32 000 доларів 00 центів зі сплатою 13 % річних. 24 листопада 2014 року рішенням по справі № 569/15696/14-ц, що виніс Рівненський міський суд Рівненської області, стягнуто з відповідача 482\~104 грн. 72 коп. заборгованості за Кредитним договором, 3\~600 грн. 00 коп. судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Інвестохіллс Веста» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0036/08/16-CL. У відповідності до ухвали, що виніс Рівненський міський суд Рівненської області, від 03 вересня 2019 року замінено стягувача у справі № 569/15696/14-ц на ТОВ «Інвестохіллс Веста». Таким чином, ТОВ «Інвестохіллс Веста» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Банк Форум» втратив такі права. З огляду на те, що відповідачем після набрання законної сили рішенням суду, вищевказане рішення суду не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 08 грудня 2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 86\~242 грн. 81 коп., з яких: нараховані 3% річних 17\~553 грн. 89 коп.; втрати від інфляції 68\~688 грн. 92 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак разом з позовною заявою позивач подав клопотання, в якому просив розглядати справу без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, позов підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив не подала і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 24.11.2014 року позовні вимоги справі № 569/15696/14-ц задоволено частково, стягнуто із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0036/08/16-СL від 28.01.2008 року у загальній сумі 37 142,12 доларів США 12 центів, що по курсу НБУ станом на 17.09.2014 року становило 482 104, 72 грн. 72 коп. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2019 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» у справі № 569/15696/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до відповідачів, якими є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0036/08/16-CL в частині стягнення заборгованості з [PERSON] . Згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста», яке оформлено протоколом № 06/08-2019 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста» від 06 серпня 2019 року, ТОВ «ФК «Веста» перейменовано на ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Веста». Таким чином, усі права кредитора за Кредитним договором № 0036/08/16-CL від 28.01.2008 року на даний час належать ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Доказів повного чи часткового виконання вищевказаного рішення суду не подано і згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» станом на 08 грудня 2023 року за період з 08 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року 3% річних на суму заборгованості згідно рішення суду в сумі 482\~104 грн. 72 коп. становлять 17\~553 грн. 89 коп., інфляційні втрати 68 688 грн. 92 коп., загалом 86\~242 грн. 81 коп. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні\~\~положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за\~\~змістом\~\~наведеної\~\~норми\~\~закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати\~\~Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.\~\~ Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та три проценти річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року (справа №127/15672/16-ц, провадження № 14-254цс19). [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором № 0036/08/16-CL від 28 січня 2008 року, у зв`язку із чим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення з нього заборгованості за кредитом. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 листопада 2014 року в справі №569/15696/14-ц позов АКБ «Форум» до [PERSON] задоволено та стягнуто з неї заборгованість за Кредитним договором № 0036/08/16-CL від 28 січня 2008 року. Рішення суду відповідачем не виконано в повному обсязі, протилежного суду не доведено. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2014 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває по час розгляду даної справи. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за\~\~увесь час прострочення. У цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», яке набуло всіх прав кредитора по Кредитному договору № 0036/08/16-CL від 28 січня 2008 року, пред`явило позов і в межах строку позовної давності, перебіг якого зупинений в період дії воєнного стану в Україні, просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати в сумі 68\~688 грн. 92 коп. та три проценти річних в сумі 17\~553 грн. 89 коп. Позивачем проведено та надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 68\~688 грн. 92 коп. та три проценти річних в сумі 17\~553 грн. 89 коп., який відповідачем не спростований, перевірений судом, а тому приймається судом як належний. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 68\~688 грн. 92 коп. та три проценти річних в сумі 17\~553 грн. 89 коп., загалом 86\~242 грн. 81 коп. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 20 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме позивачем надано Договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 03 січня 2023 року, Заявку на надання юридичної допомоги №1 від 07 листопада 2023 року та Акт № 72 приймання-передачі наданих послуг від 21 листопада 2023 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved