Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін. Стислий виклад відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. Докази, відхилені судом Позовні вимоги [PERSON] до Переяславської міської ради викладені таким чином, а саме: визнати рішення Переяславської міської ради від 26.05.2020 № 200-85/2-VII, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] , із земель комунальної власності, - недійсним та скасувати його. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.08.2010 позивачка отримала державний акт про право вланості на земельну ділянку площею 0,0992 га, кадаcтровий номер 3211000000:01:086:0080, сусіднім землекористувачем є третя особа [PERSON] , який одержав у користування земельну ділянку площею 0,06 га по [ADDRESS] ) після смерті [PERSON] , про що свідчить витяг з наказу по радгоспу «Переяславський» від 12.04.1985. У зв`язку з необхідністю приватизації земельної ділянки попри співпадіння сусідніх земельних ділянок на 29,31%, набранням законної сили рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі № 373/1896/19 ( [PERSON] до [PERSON] , треті особи: ГУ Держгеокадастру у Київській області та Переяславська міська рада, про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3211000000:01:086:0080, скасування його державної реєстрації), яким у задоволені позову відмовлено, [PERSON] звернувся до Переяславської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, гоcподарських будівель і споруд площею 0,1000 га. Рішенням Переяславської міської ради від 26.05.2020 № 200-85/2--VII [PERSON] передано із земель комунальної власності у власність земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] . У позивачки та третьої особи є постійний спір щодо меж земельної ділянки та рішення щодо вирішення земельного спору міською радою не було прийнято. Попри розгляд спору судом 24.07.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Переяславської міської ради Боднар Л.В. видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,1 на ім я [PERSON] . При видачі рішення Переяславської міської ради порушено право власності позивача на її земельну ділянку, допущено порушення вимог земельного законодавстива в частині того, що [PERSON] передана частина земельної ділянки, що належить позивачці на праві власності, та при прийнятті рішення не було враховано вимоги кадастрового реєстратора щодо накладення меж земельних ділянок, не враховано висновку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за рішенням від 03.08.2020 у справі № 373/1896/19. Відзив на позов не подавався. Судом прийнято докази, долучені до позову. Представник позивача-адвокат Васюхно О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила задовольнити позов. Від представника третьої особи-адвоката Чубар Т.М. надійшли пояснення (а/с 117-129), зміст яких зводиться до того, що згідно з відповіддю ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 27.11.2023 за даними Державного земельного кадастру станом на 26.05.2020 та на теперішній час накаладення (перетин) між земельними ділянками з кадастровими номерами 3211000000:01:086:0080, 3211000000:01:086:0133, відсутнє. Зі змісту рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі від 03.08.2020 № 373/1896/19 вбачається, що у позові відмовлено через недоведеність посилання [PERSON] на наявність накладення двох сусідніх земельних ділянок - ділянки, що належить [PERSON] , та ділянки, яку він бажав отримати у власність. Після приведення у відповідність згідно вимог чинного законодавства картографічних документів усіх сусідів [PERSON] , що мало місце після складання рішення від 31.07.2019, за яким площа співпадіння становила 29,31%, ним отримано як погодженя місцевого управління Держгеокадастру проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, так і акт погодження земельної ділянки із сусідами, в тому числі з позивачем, що є підставою для прийняття міською радою рішення про затвердження такого проекту та передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON] . Станом на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення мало місце накаладення земельних ділянок одна на одну. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позову, у задоволенні якого просив відмовити з огляду на зміст заперечень. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17.03.2023 у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 28.02.2023 позовну заяву повернуто заявнику, ухвала суду від 17.03.2023 скасована за результатами апеляційного перегляду відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 24.05.2023. Матеріали справи повернуто до суду 20.07.2023 для продовження розгляду справи. Підготовче засідання від 29.08.2023 відкладено на 13.09.2023 у зв`язку з неявкою учасників сторін та інших справи. Підготовче засідання від 13.09.2023 відкладено на 03.10.2023 за клопотанням представника відповідача. Підготовче засідання від 03.10.2023 відкладено на 22.11.2023 за клопотанням третьої особи про відкладення судового засідання та у зв`язку з її неявкою. Підготовче засідання від 22.11.2023 відкладено на 08.12.2023 у зв`язку сторін та інших учасників справи. Підготовче засідання від 08.12.2023 відкладено на 10.01.2024 за клопотанням представника третьої особи. Підготовче засідання від 10.01.2024 відкладено на 17.01.2024 за клопотанням представника позивача. 17.01.2024 підготове провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті на 29.01.2024. У судовому засіданні від 29.01.2024 оголошено перерву до 28.02.2024 для надання можливості виступити зі вступном словом представнику відповідача. 3. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин з посиланням на докази В силу вимог частини 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями частини 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частин 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 ст. 81 ЦПК України). За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового парва та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. В судовому засіданні досліджено усі докази, що містяться у матеріалах справи, з яких встановлено, що власниками земельних ділянок за кадастровими номерами 3211000000:01:086:0080, 3211000000:01:086:0133, є [PERSON] та [PERSON] . Земельна ділянка, кадастровий № 3211000000:01:086:0080, перебуває у власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 397857 від 26.08.2010 ( [PERSON] ). [PERSON] зареєтровано та набуто у власність земельну ділянку, кадастровий № 3211000000:01:086:0133, з 26.05.2020 - державної реєстрації права власності на земельну ділянку відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 216140651 від 14.07.2020. Позивачем та третьою особою не оспорюються фактичні обставини земельного спору, що склався між ними, та обставини, що встановлені рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі від 03.08.2020 № 373/1896/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: ГУ Держгеокадастру у Київській області та Переяславська міська рада, про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3211000000:01:086:0080, скасування його державної реєстрації. Так, судом зроблено висновок про недоведеність позовних вимог в частині наявності або відсутності спору між [PERSON] та [PERSON] , та встановлено, що рішенням № РВ-3201883432019 від 31.07.2019 державного кадастрового реєстратора відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Савіку О.В. було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру в зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам (XSD схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 3211000000:01:086:0080. Площа співпадає на 29,3196%). Оскаржуваним рішенням Переяславської міської ради від 26.05.2020 № 200-85/2-VII із земель комунальної власності передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] . Позивачкою вказується про наявність спору між нею та третьою особою [PERSON] , проте попри це позовні вимоги стосуються Переяславського міської ради, якою винесено оскаржуване рішення від 26.05.2020 № 200-85/2-VII, яким у свою чергу передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] . Судом установлено на підставі долучених до позовної заяви доказів наявність спору між [PERSON] та [PERSON] стосовно можливого обмеження [PERSON] у володінні [PERSON] земельною ділянкою, кадастровий № 3211000000:01:086:0080. Суд не надає оцінку допустимості та належності інших доказів, що містяться у справі, з огляду на наведений нижче висновок суду. Спір між [PERSON] з Переяславською міською радою, на думку суду, є похідним від цивільного спору із [PERSON] - власником земельної ділянки, з якою межує земельна ділянка, що належить [PERSON] на праві приватної власності. Суд, вислухавши думку сторін та інших учасників справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. 4. Норми права та судова практика, застосовані судом Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною 1 ст. 316, частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у п. 58 постанови від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. 5. Загальний висновок у справі. Мотиви, з яких виходив суд; мотиви незастосування норм, на які посилались сторони Суд повинен реалізовувати своє основне завдання - справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 ЦПК України). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав та пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійними підставами для відмови у позові, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постановах від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 26.02.2020 у справі № 304/284/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19. Враховуючи зміст правовідносин між сторонами [PERSON] та Переяславської міською радою, третьою особою [PERSON] та [PERSON] , остання, пред`являючи вимогу до Переяславської міської ради про визнання недійсни рішення, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , будучи обізнаною та оспорюючи по суті право власності [PERSON] на земельну ділянку, на думку суду, обрала неефективний спосіб захисту права, не пред`являючи позов до [PERSON] та не скористалася своїм правом на залучення його співвідповідачем. З огляду на викладене вище, суд не надає оцінки доводам сторін та третьої особи з приводу предмета спору щодо їх обґрунтованості, та відмовляє у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача, відхиляючи формальне визнання позову відповідачем як таке, що порушує право власності третьої особи [PERSON] . Обґрунтовуючи судове рішення, суд керується положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.2004 Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 6. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги тощо. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачкою відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові. Питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених третьою особою, підлягає вирішенню додатково за участю позивачки для врахування процесуальних дій у справі, особи позивачки, заслуховування її позиції безпосередньо у судовому засіданні.

Outcome: dismissed