Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

11 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту. Позовна заява мотивована тим, що 05 травня 2015 року за реєстраційним номером 9564578 на підставі постанови Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ від 29.04.2015 накладено арешт на нерухоме майно позивача в рамках виконавчого провадження № 46454669 з примусового виконання вимоги № Ф-378У від 05.07.2013 виданого Управлінням Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 5721,68 грн, що перебувало на виконанні з 10.02.2015 по 23.09.2015. Листом Центрально-Міського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Кривому Розі\~Криворізького району\~Дніпропетровської області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~від 08.11.2023\~встановлено,\~що відкритих\~виконавчих проваджень\~відносно [PERSON] не виявлено. Листом ГУПФУ в Дніпропетровській області від 04.12.2023 повідомлено, що Пенсійним фондом України передано Державній податковій службі України борг по єдиному соціальному внеску по ФОП [PERSON] в розмірі 6504,46 грн. На теперішній час виконавчі документи про стягнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби не перебувають. Відповідно до листа ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 08.12.2023 [PERSON] немає заборгованості зі спати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Посилаючись на вищевказані обставини позивачпросила суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.11.2023, 05 травня 2015 року за реєстраційним номером 9564578 на підставі постанови Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ від 29.04.2015 накладено арешт на нерухоме майно позивача в рамках виконавчого провадження № 46454669 з примусового виконання вимоги Управлінням Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу № Ф-378У від 05.07.2013. На звернення позивача, Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 08.11.2023 повідомив, що 05.05.2015 за реєстраційним номером 9564578, державний реєстратор Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 46454669 від 29.04.2015 виданої Центрально-Міським ВДВС Криворізького МУЮ, накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Вищевказане обтяження було накладено у рамках виконавчого провадження № 46454669 з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу № Ф-378 У від 05.07.2013, про стягнення з [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу заборгованості у розмірі 5721,68 грн, що перебувало на виконанні з 10.02.2015 по 23.09.2015 та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Також зазначено, що відповідно до п. 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. Повідомлено, що майно належне на праві власності боржникові, може бути звільнено з-під арешту лише за рішенням суду. Листом ГУПФУ в Дніпропетровській області від 04.12.2023 повідомлено позивачу, що відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 04.07.2013 № 406-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» Пенсійним фондом України передано Державній податковій службі України борг по єдиному соціальному внеску по ФОП [PERSON] в розмірі 6504,46 грн. На теперішній час виконавчі документи про стягнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби не перебувають. Відповідно до листа ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 08.12.2023, згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 08.12.2023 платник податків [PERSON] немає заборгованості зі спати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Крім того, Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Вказаний правовий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19). Частиною 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 своєї Постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року надав судам роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Оскільки судом встановлено, що виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на майно позивача, на виконанні у виконавчій службі не знаходиться, позивач позбавлена права розпорядження майна, тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved