Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовом 25.09.2023 року, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.05.2011 року станом на 23.08.2023 року в розмірі 32233,27 грн., а також судові витрати по справі 2684,00 грн. судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та ним кредитного договору є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України. Виконання\~відповідачем кредитного договору також вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 28000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості. У зв?язку з заначеними порушеннями зобов?язаня за кредитним договором відповідач станом на 23.08.2023 має заборгованість, яка складається з наступного: 25906,21 грн - заборгованість за кредитом, 6427,06 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. На доний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає добровільно заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 26\~вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 30 жовтня 2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на вищевказану позовну заяву. 31 жовтня 2023 року у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують направлення позивачу копії заперечення, суд направив лист на адресу [PERSON] для надання відповідних доказів. Станом на 11.03.2024 від відповідача [PERSON] надійшли докази направлення позивачу заперечення на позов. На підставі ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. 25.05.2011 [PERSON] підписав анкету-заяву №б/н, в якій зазначено, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що він ознайомився та погодивя з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення з отриманням екземпляру в один із визначених у заяві способів (а.с.24). Цього ж дня [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, в якій міститься узагальнена інформація щодо умов кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», порядку повернення кредиту та безпосередньо Витяг з умов та правил надання банківських послуг (Преамбула) (а.с.49-56). Додатково позичальник підписала умови кредитування, в яких відображено інформацію про кожен з типів продукту за карткою «Універсальна»: «Універсальна» та «Універсальна Голд» (а.с.24). Деталізації, який конкретно тип продукту було обрано позичальником, заяви витяги не містять. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» б/н вбачається, що між позивачем та [PERSON] 25.05.2011 року був підписаний кредитний договір б/н, за яким позичальнику було надано кредитні картки, остання з яких від 10.02.2021 року за № [NUMBER] з терміном дії до 11/24 (а.с.13). Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що 25.05.2011 року відбувся старт карткового рахунку; 25.05.2011 відбулось встановлення кредитного ліміту; 25.05.2011 кредитний ліміт зменшено до 300,00 грн.; 17.09.2011 збільшено кредитний ліміт до 800,00 грн.; 16.05.2013 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.; 10.02.2021 кредитний ліміт збільшено до 15000,00 грн.; 01.06.2021 кредитний ліміт збільшено до 18000,00 грн.; 22.09.2021 кредитний ліміт збільшено до 23000,00 грн.; 13.12.2021 кредитний ліміт збільшено до 28000,00 грн.; 30.09.2022 кредитний ліміт збільшено до 27080,00 грн.; 25.01.2023 кредитний ліміт зменшено до 26162,41 грн.; 04.04.2023 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.12). За даними виписки за договором б/н за період з 25.05.2011 29.08.2023, виданої на ім`я [PERSON] , підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с.61-77). Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.5-11), заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 25.05.2011 станом на 23.08.2023 складає 32333, 27 грн, яка складається з наступного : 25906,21 грн - заборгованість за кредитом; 6427,06 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628\~ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг, розміщені на сайті банку в мережі Інтернет, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Умови не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву позичальника. Наявна в матеріалах справи та підписана відповідачем заява про приєднання до умов та правил надання банківських, у преамбулі якої викладено витяг з Умов та правил надання банківських послуг, містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розмір процентної ставки для карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна конкард», «Універсальна голд», не містить жодної деталізації, який конкретно тип продукту було обрано позичальником [PERSON] , який розмір процентів за користування кредитом з ним узгоджений та обсяг відповідальності за невиконання чи неналежне виконання кредитно-договірних зобов`язань. З огляду на зазначене, суд доходить висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк при наданні кредиту саме за кредитним договором №б/н від 25.05.2011. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, в той час як викладання у заяві короткого витягу з Умов не може свідчити про повну поінформованість відповідача з умовами кредитування. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, але вчасно їх не повернув. Станом на 23.08.2023 року заборгованість за кредитом становить 25906,21 грн. Отже, враховуючи те, що є доведеним факт отримання відповідачем у вказаний період 25906,21 грн. кредиту, який відповідач [PERSON] в добровільному порядку не повертає, то право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25906,21 грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд не погоджується із розміром заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 6427,06 грн з огляду на таке. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст.628 ЦК України. Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог банку. Частина 1 статті 1049\~ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Дослідженням змісту підписаної відповідачем анкети-заяви та заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг судом встановлено, що відомості про погоджений сторонами розмір процентної ставки при укладенні кредитного договору відсутні. Так, підписана відповідачем анкета-заява містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, видачу кредитної картки, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги, сплату процентів за користування кредитом. Аналогічно має місце з паспортом споживчого кредиту, де зазначений перелік усіх типів кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», однак не деталізовано, який з них обрано саме відповідачем. Довідки банку також містить інформацію про видачу позичальникові кредитної картки та її перевипуск за типом «Універсальна», однак без деталізації за яким конкретно типом кредитування. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність дій банку з приводу нарахування відповідачеві процентів за користування кредитом без погодження їх ставки. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог із стягненням з відповідача [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25906,21 грн станом на 23.08.2023 за кредитним договором №б/н від 25.05.2011 та відмовою у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 6427,06 грн за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2150,48\~грн судового збору, виходячи з розрахунку (сума позову задоволена судом 25906,21 х 100%/ 32333,27 грн (загальна сума позову)=80,12%, 80,12%*2684,00/100%= 2150,48). На підставі викладеного,

Outcome: partial