Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

27 грудня 2023 року представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.23748.007197604. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 07072023, у відповідності до якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 60345,38 грн., з яких 31070,64 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7584,78 грн. сума заборгованості за відсотками, 21689,96 грн. заборгованості за комісіями; за кредитним договором № Р20.23748.007197604 від 20 листопада 2020 року. Відповідно до п. 2.2 Договору факторингу Права Вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання Сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Р20.23748.007197604 в розмірі 60345,38 грн., та понесені ним судові витрати.(а.с.1-4) Ухвалою судді від 10 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.(а.с.32-33) У судове засідання представник позивача не з`явився, заявив про проведення судового засідання у його відсутність у випадку заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує.(а.с.4) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерного товариства «Ідея Банк» про час і місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань чи заперечень від третьої особи на адресу суду не надходило. (а.с.44) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судова кореспонденція повернулась до суду без вручення з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою. (а.с.36,45) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив, з урахуванням згоди позивача, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (Кредитодавець), товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (Страховий Агент) та [PERSON] (Позичальник) уклали договір кредиту та страхування № Р20.23748.007197604, за яким банк відкриває рахунок та надає позичальнику [PERSON] кредит у сумі 44166,00 грн., зі змінюваною процентною ставкою 15 % річних строком на 48 місяців.(а.с.5,6,7) Згідно п. 1.7 Договору Банк надає позичальнику кредит у сумі 44166,00 грн. шляхом переказу коштів на рахунок, відкритий у Банку, та позичальник доручає банку сплатити страховий внесок у розмірі 00 грн. За п. 1.8 Договору змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5 % збільшена на маржу банку в розмірі 5,5% 07 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» та Акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено Договір факторингу № 07072023 за яким, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК» ЄАПБ» право грошової вимоги, право на одержання яких належить АТ «Ідея Банк». (а.с.13-14) За п. 5.1 Договору Факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 60345 грн. 38 коп., з яких: 31070,64 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7584 грн. 78 коп. - сума заборгованості за відсотками, 21689,96 грн. сума заборгованості за комісіями, за договором Р20.23748.007197604 від 20 листопада 2020 року.(а.с.15) Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У договорі про надання фінансового кредиту, укладеного з відповідачем, сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і типи процентних ставок. Договори про надання фінансового кредиту є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості за кожним договором з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначені розрахунки зроблено у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та підтверджують порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування цими коштами. Наданий позивачем розрахунок за кредитним договором в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростований відповідачем. (а.с.12) Відступлення права вимоги підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу, який містить інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості), актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При цьому, як убачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку, відповідач не сплачував заборгованості за укладеним ним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій у позові до стягнення сумі. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст.1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані докази та встановивши, що відповідач своєчасно не виконав, взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп., яка сплачена позивачем за подання позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved