Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] 13.12.2023 звернулась з позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, просила визнати за позивачем, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , право власності на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] . Вимоги мотивувала тим, що означений будинок належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті останнього останнім членом колгоспного двору була його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином на означений будинок відкрилась спадщина, оскільки помер останній член колгоспного двору. 28.12.2007 [PERSON] склала заповіт посвідчений Монастирецькою сільською радою Городоцького району Львівської області, за яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . Позивач фактично прийняла спадщину, звернувся до нотаріуса для її оформлення, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначений будинок нотаріус відмовила. В інший спосіб, як звернутись до суду, позивач оформити спадщину не може, просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, 11.03.2024 його представник адвокат Струс Н.Я. подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 15.01.2024 міський голова подав відзив на позовну заяву, при вирішенні спору покладається на рішення суду, просив про розгляд справи за відсутності представника міської ради. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ч. 4 ст.\~3\~ЗУ "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~№ 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Матеріалами справи\~встановлено,\~що житловий\~будинок по\~ [ADDRESS] \~належав колгоспному\~двору,\~головою якого\~був [PERSON] ,\~членом колгоспного\~двору також\~була його\~дружина [PERSON] (а.с.22-28). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON] останнім членом колгоспного двору була його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.9). Таким чином, на означений будинок відкрилась спадщина, оскільки помер останній член колгоспного двору. 28.12.2007 [PERSON] склала заповіт посвідчений Монастирецькою сільською радою Городоцького району Львівської області, за яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] (а.с.19). З довідки Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області від 19.10.2023 убачається, що [PERSON] , після смерті [PERSON] , доглядає та стежить за благоустроєм будинковолодіння по [ADDRESS] (а.с.28), а отже, позивач фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця. Постановою приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М. від 09.05.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищеозначений будинок, через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.18). З урахуванням вищенаведеного й з огляду на те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, суд вважає, що позов слід задовольнити. З огляду на положення ст. 133, 141 ЦПК України, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача в дохід держави 1073 грн. 60 коп. судових витрат.

Outcome: approved