Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

13 липня 2023 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «СК «Універсальна» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив 04.02.2021 року о 09 год. 30 хв. в м. Харкові поблизу буд. 327А по вул. Шевченка, [PERSON] керуючи транспортним засобом «BMW» р/н [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги в порушення вимог 16.11 ПДР України, не надав переваги в русі транспортному засобу «Honda» р/н [NUMBER] , що на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення останнього з транспортними засобами «Toyota» р/н [NUMBER] , «Tesla» р/н [NUMBER] , «Chevrolet» р/н [NUMBER] . Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2022 року провадження у справі №554/6232/22 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Цивільно-правова відповідальність якого на дату ДТП була застрахована згідно з чинним Полісом ОСЦПВВНТЗ №203139576, виданим ПрАТ «СК «Універсальна». [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» та надав усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», разом з заявою про страхове відшкодування. Однак листом від 24 листопада 2022 року №3353 позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з підстав того, що відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2022 р. про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП його вина, як водія забезпеченого транспортного засобу не досліджувалась та не встановлювалась. Постанови суду згідно якої винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія забезпеченого транспортного засобу BMW 523 р.п. [NUMBER] - [PERSON] , до ПрАТ «СК «Універсальна» не надходило. Відповідно, в зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували вину водія [PERSON] в настанні даної дорожньо-транспортної пригоди, його цивільно-правова відповідальність не наступає. Крім того, згідно наданої Постанови Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2021 р. по справі №953/2499/21 стостовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про наявність в діях водія [PERSON] ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП, а саме створення аварійної обстановки, наслідком якого, на відміну ст. 124 КУпАП не є спричинення пошкодження транспорт них засобів. В подальшому 10.02.2023 року позивач звернувся з заявою про перегляд рішення страховика, за наслідками якого відповідачем було виплачено лише частину належного страхового відшкодування, у розмірі 74 992,96 грн. Однак згідно висновку про вартість збитків який було заповлено позивачем, розмір страхового відшкодування належного до виплати позивачу становить 87 384,05 грн. (належний розмір страхового відшкодування) - 74 992,96 грн. (сплачене страхове відшкодування) = 12 391,09 грн., а відтак з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню несплачена частина страхового відшкодування. Разом з тим, як було зазначено вище, Страховик не здійснив виплату належного розміру страхового відшкодування у встановлений законом строк, виплата була здійснена - 11.04.2023 року, а тому останній вважається таким, що прострочив його виконання. Не здійснивши виплату страхового відшкодування потерпілому в строк, встановлений Законом, а відповідно своєчасно не виконавши своє грошове зобов`язання перед позивачем, відповідач зобов`язаний сплатити штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання у вигляді:пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня - на підставі п36.5. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 3 % річних та інфляційні втрати - на підставі ст.625 ЦК України. З урахуванням того, що страхове відшкодування було сплачено Страховиком лише - 11.04.2023 року, прострочення виконання зобов`язання складає з 27.11.2021 р. до 11.04.2023 р. (500 днів).Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню: пеня у розмірі - 39 885,40 грн. (належний розмір пені за прострочення виконання зобов`язання) - 9 142,98 грн. (розмір пені відшкодованої Відповідачем) = 30 742,42 грн.;3% річних у розмірі - 3 591,00 грн.;Інфляційні втрати у розмірі - 27 280,99 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 42000,00 гр., та судови витрати в розмірі 1073,60 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат, передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Харков (61168, м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 7-Б). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023 року позовну заяву передано судді Юрлагіній Т.В. Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі призначено справу до судового розгляду. 15 січня 2024 року від представника відповідача Пославської В.І. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просила у задоволені позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь Позивача, у розмірі 74 922, 96 грн. (245 913, 60 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 91 927, 69 грн. (вартість пошкодженого ТЗ) - 2 000, 00 грн. (франшиза) = 74 922, 96 грн.). Про що повідомило Позивача листом вих. № 1870/24-101 від. 11.04.2023 року. Крім того, ПрАТ «СК «Універсальна» сплатила на користь Позивача пеню у розмірі 9142,98 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування. Отже, враховуючи вищевикладене ПрАТ «СК «Універсальна» виконала свій обов`язок стосовно виплати страхового відшкодування у повному обсязі, відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, тому вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Витрати на надання правничої допомоги у розмірі 42 000 грн. є безпідставними, не підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами. Представник позивача адвокат Конюшко Д.Б. в судовому засіданні підтримав доводи зазначені у позовній заяві, проте з урахуванням того, що погоджується зі звітом який долучений представником відповідача в частині визначення вартості матеріального збитку спричиненого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає відшкодуванню, однак просив стягнути стягнути пеню, 3% річних та інфляційні втрати, оскльки виплату страхового відшкодування здійснено страховиком не своєчасно поза межами передбаченого законом строку, просив стягнути витрати на правову допомогу та судовий збір. Представник відповідача [PERSON] заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, оскільки вперше після надходження заяви від позивача про страхове відшкодування, [PERSON] не було долучено постанову суду яка б підтверджувала вину водія [PERSON] , тому за наслідками розгляду його заяви йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, листом від 24.11.2022 року № 3353/24-101. Після повторного надходження заяви позивача про перегляд рішення страховика, позивачу 11.04.2023 року було виплачено страхове відшкодування у повному обсязі, відповідно до вимог законодавства. Повідомити про проміжок часу за який було виплачено пеню не може, оскільки у неї відсутні відповідні документи та розрахунки. Підстави для стягнення стягнення пені, 3% річних та інфляційні втрат відсутні, розмір заявлених витрат на відшкодування правничої допомоги не підтверджений належними доказами є завищений. На підставі зазначеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог вповному обсязі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені наступні обставини. 04.02.2021 року о 09 год. 30 хв. в м. Харкові поблизу буд. 327А по вул. Шевченка, [PERSON] керуючи транспортним засобом «BMW» р/н [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги в порушення вимог 16.11 ПДР України, не надав переваги в русі транспортному засобу «Honda» р/н [NUMBER] , що на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення останнього з транспортними засобами «Toyota» р/н [NUMBER] , «Tesla» р/н [NUMBER] , «Chevrolet» р/н [NUMBER] . Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2022 року провадження у справі №554/6232/22 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова не оскаржена в апеляційному порядку і набрала законної сили. Згідно ч. 4 і 5 ст. 82 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, закриття провадження з підстави встановленою п. 7 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою та не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16, в постанові від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, в постанові від 10.04.2019 у справі Ка 335/8507/16-ц та в багатьох інших. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювана шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Таким чином, постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2022 року відносно водія [PERSON] встановлено факт вчинення цим водієм на вказаному автомобілі адміністративного правопорушення відносно позивача; вказаною постановою суду встановлено факт завдання діями вказаної винної особи шкоди позивачу, а також наявність причинного зв`язку між винними діями цього водія та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність [PERSON] в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на дату ДТП була застрахована згідно з чинним Полісом ОСЦПВВНТЗ №203139576, виданим ПрАТ «СК «Універсальна». 27.08.2021 року [PERSON] на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» та надав усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування. Листом від 24 листопада 2022 року №3353 [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з підстав того, що відповідно до наданої Постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2022 р. провадження по справі №554/6232/22 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП вина водія забезпеченого транспортного засобу не досліджувалась та не встановлювалась. Постанови суду згідно якої винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія забезпеченого транспортного засобу BMW 523 р.п. [NUMBER] - [PERSON] , до теперішнього часу до ПрАТ «СК «Універсальна» не надходило. Відповідно, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували вину водія [PERSON] в настанні даної дорожньо-транспортної пригоди, його цивільно-правова відповідальність не наступає. Крім того, згідно наданої Постанови Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2021 р. по справі №953/2499/21 стостовно притягнення позивача до адмінвідповідальності, суд прийшов до висновку про наявність в діях водія [PERSON] ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП, а саме створення аварійної обстановки, наслідком якого, на відміну ст. 124 КУпАП не є спричинення пошкодження транспорт них засобів. 09.02.2023 року представник позивача звернувся з заявою про перегляд рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування. Дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 04.02.2021 року не є наслідком дії одного її учасника, а викликана взаємопов`язаними, сукупними діями декількох осіб - [PERSON] та [PERSON] , що відповідно до ст. 36. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для визначення розміру шкоди шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок порожньо- транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця порожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент порожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Виходячи з п. 8.2.а «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» якщо вартість відновлювального ремонту, більше ринкової вартості до дорожньо-транспортної пригоди, тоді матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб Позивача автомобіль HONDA Insight, державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним, оскільки ринкова вартість транспортного засобу до ДТП становить 245 913 грн. 60 коп., а вартість віпновлювального ремонту транспортного засобу після ДТП складає 407136 грн. 57 коп. Згідно з п. 30. 2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Так, з метою встановлення розміру шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу Позивача, за заявою Відповідача були проведені оцінки вартості пошкодженого транспортного засобу до настання ДТП та оцінка для встановлення розміру матеріального збитку завданого Позивачу. Відповідно до Звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу № 32-D/12/88 від 10.04.2023 року ринкова вартість автомобіля HONDA Insight, державний реєстраційний номер [NUMBER] , до настання ДТП складає 245 913, 60 грн., а вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу HONDA Insight, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, відповідно до ремонтної калькуляції становить 407136, 57 грн. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 33- R/12/02 від 10.04.2023 року ринкова вартість пошкодженого автомобіля HONDA Insight, державний реєстраційний номер [NUMBER] , після ДТП становить 91 927, 69 грн. Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з умовами договору № ЕР 124589072 - франшиза складає 2 000, 00 грн. 11.04.2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь Позивача, у розмірі 74 922, 96 грн. (245 913, 60 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 91 927, 69 грн. (вартість пошкодженого ТЗ) - 2 000, 00 грн. (франшиза) = 74 922, 96 грн.). Крім того, ПрАТ «СК «універсальна» сплатила на користь Позивача пеню у розмірі 9142,98 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування. Про що повідомило Позивача листом вих. № 1870/24-101 від. 11.04.2023 року. Представник позивача в судовому засіданні визнав розмір вартості матеріального збитку відповідно до Звіту наданого відповідачем № 33-R/12/02 від 10.04.2023 року, тому дані обставини на підставі ч. 1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином у задоволенні позовної вимоги про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування в розмірі 12 391,09 грн. слід відмовити. Оцінюючи доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також заперечення представника відповідача, суд виходить з наступного: Після повторного надходження заяви позивача про перегляд рішення страховика, позивачу було виплачено страхове відшкодування у повному обсязі, відповідно до Звіту наданого відповідачем № 33-R/12/02 від 10.04.2023 року, а також пеню у розмірі 9142,98 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування. Прострочення виплати\~страхового відшкодування\~тривало з\~останнього дня\~коли,\~страховик був\~зобов`язаний\~здійснити виплату\~страхового відшкодування\~і до\~дня,\~коли відповідач\~фактично здійснив\~таку виплату,\~позивач звернувся\~з заявою\~про виплату\~страхового відшкодування\~27.08.2021\~року, страхове відшкодування\~було сплачено\~Страховиком -\~11.04.2023\~року,\~прострочення виконання\~зобов`язання складає\~з 27.11.2021\~року до\~11.04.2023\~року та\~становить 500\~днів і саме за цей період мають бути нараховані 3 % річних та інфляційні втрати. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля BMW 523 р.п. [NUMBER] - [PERSON] , згідно централізованої бази даних МТСБУ і наданих документів, застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів, страховик ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна». З метою компенсації спричинених в результаті даної ДТП збитків позивач звернувся до цього ПрАТ СК «Універсальна». Порядок та умови здійснення страхового відшкодування визначено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1 ст. 22 цього Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно абз. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або іншій особі, яка має право на отримання відшкодування. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Позивач зі\~страховим випадком\~і необхідністю\~виплати страхового\~відшкодування звернувся\~до ПрАТ\~СК «Універсальна»\~та надав\~необхідні документи\~(на\~автомобіль,\~поліс і\~інш.),\~вказане товариство\~розглянуло надані\~позивачем документи,\~та відмовило\~у виплаті\~страхового платежу,\~пославшись на\~відсутність постанови\~суду,\~відповідно до\~якої не\~встановлено винуватість [PERSON] та закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП. Лише після повторного звернення 11.04.2023\~року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на користь Позивача, у розмірі 74 922, 96 грн. (245 913, 60 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 91 927, 69 грн. (вартість пошкодженого ТЗ) - 2 000, 00 грн. (франшиза) = 74 922, 96 грн.). Крім того, ПрАТ «СК «універсальна» сплатила на користь Позивача пеню у розмірі 9142,98 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами)». Стороною позивача в судовому засіданні визнано вартість матеріального збитку визначеного відповідно до Звіту про визначення вартості № 33- R/12/02 від 10.04.2023 року, наданого відповідачем при подачі відзиву. Тому він є належним та допустимим доказом, який може бути враховано під час розгляду справи та вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування. Згідно із положеннями статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. У п. 1.8. ст. 1 Закону зазначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. В цьому випадку договором страхування є поліс ОСЦПВВНТЗ №203139576, Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування»: страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Оскільки зобов`язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати і є грошовим, то в разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати па суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошово і санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Також згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що простреш в, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування: встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-438/12 зазначено, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Порядок та умови виплати страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку, за участю транспортного засобу, забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регламентом та спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Окрім наведеного, згідно п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано: «Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК Укріпи, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу». Крім цього, варто також звернути увагу на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-91 Зсв17), у якій йдеться про те, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до вищенаведеного вважаємо, що відповідач, прострочивши виконання грошового зобов`язання за полісом ОСЦПВВНТЗ №203139576, (здійснення виплати страховою відшкодування в повному обсязі з порушенням строку передбаченого Законом), повинен сплатній позивачу за період з 27.11.2021 року до 11.04.2023 року що становить 500 днів, з розрахунку страхового відшкодування у розмірі 74 922, 96 грн., оскільки саме ця сума до відшкодування визнана позивачем, таким чином судом здійснено розрахунок на суму заборгованості 74922,96 грн., пеня становить 34 300,35 грн. за період з 11.04.2022 до 11.04.2023 року з вирахуванням розміру добровільно сплаченої пені у суммі 9142,98, таким чином розмір пені яку слід стягнути становить 25\~157,37 грн., інфляційні втрати в розмірі 23\~390,68 грн., 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 3\~079,03 грн. Загальний розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 51627,08\~грн (25 157,37 грн., + 23 390,68 грн., + 3\~079,03 грн.) Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, слід задовольнити частково з урахування вартості Звіту про визначення вартості № 33-R/12/02 від 10.04.2023 року, наданого відповідачем при подачі відзиву. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 14 грудня 2023 року в якому зазначено, що вартість послуг адвоката замовник сплачує в розмірі, який зазначається в додатку № 1 до цього договору (п.п.4.1), долучено акт виконаних робіт від 12 квітня 2023 року відповідно до якого встановлена вартість послуг у розрахунку 2100 грн. за 1 годину роботи адвоката, а саме : юридична консультація 3150,000 грн., вивчення документів 5250,00 грн., вжиття заходів досудового врегулювання спору 10500,00 грн., підготовка та подання позовної заяви 15750,00 грн. у загальному розмірі 42000,00 грн. Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження розміру правої допомоги, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат за надані послуги слід задовольнити частково, а саме в розмірі 17000 грн. Суд вважає, що зазначена сума буде відповідати критерію співмірності, розумності та дійсної вартості наданих послуг. Частиною 1 статті 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн. У пропорції до задоволених вимог сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 748 гривень 96 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial