Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майном- земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла [PERSON] , позивачка є спадкоємцем майна після її смерті за законом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши суду\~заяву,\~в якій\~просить справу\~розглянути у\~її відсутності,\~позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, щодо позовних вимог стверджує, що відповідно до п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) може бути зокрема, об`єктом спадкування. Сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Відповідач стверджує, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Тому позовна вимога про визнання права власності, а не права на середню земельну частку, є необґрунтованою. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 1997 року Соколянською сільською радою Буського району Львівської області. [PERSON] (спадкодавець) померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого від 09 червня 1956 року в с. Волиця Буського району Львівської області відомо, що [PERSON] (батько позивачки) має батьків: [PERSON] та [PERSON] (спадкодавець). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 травня 1975, виданого Соколянською сільською радою Буського району Львівської області відомо, що [PERSON] (позивачка) має батьків: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Соколянською сільською радою Буського району Львівської області відомо, що [PERSON] (позивачка) мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 серпня 1999 року, виданого Соколянською сільською радою Буського району Львівської області відомо, що [PERSON] (батько позивачки) помер [INFO] . Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 41/01-16 від 23.01.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить середня земельна частка (пай) площею 1,45 умовних кадастрових га, з них ріллі - 1,04 га, кормових угідь - 0,41 га, яка розташована на території Буської міської ради (колишньої Соколянської сільської ради) Золочівського району Львівської області. Згідно інформації від начальника відділа № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на заяву від 13.09.2023 року про надання інформації чи видавався на [PERSON] , яка померла [INFO] , сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку), та нормативну грошову оцінку землі, Відділ № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру Львівської області повідомив, що Львівським філіалом Інституту землеустрою в 1994 році був виготовлений Проект роздержавлення і приватизації земель ім. Л.Українки та племстанції Соколянської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області та затверджений розпорядженням Голови Буської райдержадміністрації від 09.11.1995 року № 440. В затверджених списках громадян, які мають право на середню земельну частку (пай) є включена [PERSON] . На [PERSON] був зареєстрований сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 3753 від 25.04.1997 року № 3753 із земель ім. Л. Українки та племстанції Соколянської сільської ради на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 23.04.1997 року № 143 загальною площею 1,96 умовних кадастрових га. На підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року № 132 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на [PERSON] розрахована частка 1,45 умовних кадастрових га, з них ріллі - 1,04 га, кормових угідь 0,41 га. Відповідно до довідки № 295 від 24.10.2023 року, виданої Побужанським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області відомо, що [PERSON] (позивачка) проживала разом із спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті. 06.02.1997 року в с. Волиця-Деревлянська, а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК УРСР позивачка прийняла спадщину. Відповідно до п. 15 розділу Х Перехідні положення ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду\~на те,\~що позивачка\~є спадкоємцем\~за законом,\~яка вступила\~в управління\~спадковим майно,\~прийняла спадщину\~в силу\~вимог ст.\~549\~ЦК УРСР\~1963\~року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця). Суд вважає необґрунтованим заперечення відповідача, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, земельна частка (пай) може бути предметом спадкування, оскільки в розумінні ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а право власності на землю гарантується Конституцією України в ч. 2 ст. 373 ЦК України. Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець та позивачка проживали разом за однією адресою на момент відкриття спадщини, а тому позивачка [PERSON] прийняла спадщину в розумінні положень ч. 1 ст. 548, ст. 549 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що за позивачкою, як спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON] слід визнати право власності на вказані земельні ділянки. Ураховуючи викладене, на підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved