Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою, в якій просить встановити факт перебування її на утриманні [PERSON] з 01.03.2016 року по [INFO]. Заяву обґрунтовує тим, що вона народилась [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , які уклали шлюб 19.06.200 року і мама змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] . Батьки розірвали шлюб 20.04.2007 року. 11.03.2008 року мама уклала шлюб з [PERSON] і після одруження змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер (трагічні обставини). 01.03.2016 року мама - [PERSON] почала проживати в цивільному шлюбі з [PERSON] однією сім`єю, разом з ними проживала і вона, а 04.08.2018 року [PERSON] і її мама зареєстрували офіційно шлюб і мама після одруження взяла прізвище « [PERSON] ». [INFO] померла її мама [PERSON] . Після смерті матері вона продовжувала перебувати на утриманні вітчима [PERSON] до [INFO], а саме до дня смерті останнього, який загинув під час бойових дій, захищаючи Україну в лавах ЗСУ та був похований 23.04.2022 року на кладовищі в с. Возсіятьське, Вознесенського району, Миколаївської області. Таким чином, починаючи з 01.03.2016 року по [INFO] вона перебувала на повному утриманні [PERSON] , оскільки останній ніс усі витрати на купівлю майна спільного користування, сплачував комунальні платежі, придбавав заявнику одяг та інші побутові речі, які були потрібні їй, а отже вони були пов`язані спільним побутом. В серпні 2023 року вона звернулась до [INFO] із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі та в порядку, передбаченому Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року та 17.08.2023 року їй було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки з поданих нею документів не можливої встановити родинний зв`язок з загиблим і факт, що вона перебувала на утриманні [PERSON] . Встановлення факту проживання та перебування на утриманні загиблого вітчима необхідне їй для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у зв`язку зі смертю військовослужбовця, який був годувальником. У зв`язку з цим, заявник змушена звернутися до суду, оскільки інших способів встановлення цих фактів не існує. Ухвалою суду від 13.12.2023 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. 05.02.2024 року представником заінтересованої особи суду подане клопотання про відмову в задоволенні заяви та закриття окремого провадження. 09.02.2024 року представником заявника подані заперечення на заяву представника заінтересованої особи. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на обставини, що в ній викладені. Додатково пояснила, що після смерті мами, яка довго хворіла, її опікував вітчим. Після загибелі вітчима їй пропонували поховати його на алеї слави, але вона поховала його біля мами, як батька. Заслухавши пояснення заявника, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.06.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб та видано свідоцтво про одруження, видане Возсіятською сільською радою Єланецького району Миколаївської області, актовий запис № 1. Після одруження прізвище дружини вказано « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі у них народилась дочка [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 жовтня 2004 року, видане Возсіятською сільською радою Єланецького району Миколаївської області, актовий запис № 13. 20.04.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 22.11.2007 року, актовий запис № 226. 11.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 9. Після одруження прізвище дружини зазначено « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер (трагічні обставини), що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . Як зазначає заявник, з 01.03.2016 року її мама [PERSON] почала проживати в цивільному шлюбі з [PERSON] . Разом з ними проживала і вона, а 04.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували офіційно шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Після одруження прізвище дружини зазначено « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.10.2023 року. актовий запис № 3955. Після смерті матері [PERSON] продовжувала перебувати на утриманні вітчима [PERSON] до [INFO], а саме до дня смерті останнього, який загинув під час бойових дій, захищаючи Україну в лавах ЗСУ та був похований 23.04.2022 року на кладовищі в с. Возсіятьське, Вознесенського району, Миколаївської області. Факт перебування заявника на утриманні вітчима починаючи з 01.03.2016 року по [INFO] підтверджуються актом а 28.08.2023 року про фактичне проживання та про утримання осіб, складеним за місцем проживання вітчима і її мами в [ADDRESS] , довідкою від 06.11.2023 року № 223-2/19 Возсіяцького ліцею Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] піклувався не тільки про дружину, називав донькою [PERSON] , дбав про неї після смерті дружини, а коли загинув сам, то Настя хоронила його, як рідного батька. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Виходячи з аналізу вказаної норми Сімейного кодексу України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положенню міститься у постанові КЦС ВС від 23.04.2020 року по справі № 686/8440/16-й. Конституційний Суд України в рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членами сім`ї військовослужбовця можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом прав на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі роди (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри, зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та ніші). Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Як встановлено в судовому засіданні в серпні 2023 року [PERSON] звернулась до [INFO] із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі та в порядку, передбаченому Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року. 17.08.2023 року за вих. № 5048 [INFO], [PERSON] було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки з поданих нею документів не можливо встановити родинний зв`язок з загиблим як і факт, що остання перебувала на утриманні [PERSON] . Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать юрисдикції цивільного суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Таким чином, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21. Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги заяву представника заінтересованої особи [INFO] про відмову у задоволенні вимог заяви [PERSON] і закриття провадження. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п. 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року « ... суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів...». Як зазначає заявник встановлення даного юридичного факту має для неї юридичне значення, а саме забезпечить подальшу реалізацію її права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у зв`язку зі смертю військовослужбовця, який був годувальником. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обгрунтованість заяви, а тому вона підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави, враховуючи клопотання заявника про звільнення її від сплати судового збору.

Outcome: approved