Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи. У вересні 2021 року [PERSON] (далі «Позивач») звернулася до [PERSON] (далі «Відповідач»), третя особа - Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №6 (далі «Третя особа») з даним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою від 20.08.2016 року №66312453 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та договором дарування квартири від 20.08.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчуком В.І., зареєстровано в реєстрі за №1421. Відповідач є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою від 15.09.2021 року №274963659 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Квартира [ADDRESS] знаходиться поверхом вище від квартири [ADDRESS] . 07.07.2021 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] , яка належить Позивачу, що підтверджується фотографіями квартири. За наслідками події Позивач звернулася до Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції Київської області. Відповідно до довідки про результати перевірки звернення та листа віл 21.07.2021 року №6105/109/1100/2021 Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зафіксовано факт події та роз`яснено Позивачу право звернення до суду з приводу відшкодування матеріальної шкоди. 08.07.2021 року комісією у складі: голови комісії, головного інженера КП БМР ЖЕК №6 Алеківського О.Ю., начальника дільниці КП БМР ЖЕК №6 Заворотнього І.Я., майстра дільниці [PERSON] та Позивача було складено Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). Указаним документом встановлено, що причиною залиття квартири Позивача є прорив гнучкого шлангу приєднання мийки в кухонній кімнаті квартири [ADDRESS] . Після затоплення квартири всі меблі, а саме: кухонна стінка, шафа купе, тумба під телевізор, пуф кутовий диван та напільний умивальник стали непридатними до застосування. Загальна вартість меблів указаних меблів становить 106848,00 гривень. Окрім того непридатними до використання стали і міжкімнатні двері, вартість яких становить 8087,00 гривень. Відповідно до звіту про незалежну оцінку, складеного оцінювачем ТОВ «Експерт ІН» [PERSON] , вартість матеріальних збитків, нанесених внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить 58282,00 гривень. За проведення оцінки Позивачем було сплачено 5000,00 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією. Загальний розмір завданої Відповідачу шкоди залиттям квартири становить 178217,00 гривень (106848,00 гривень (вартість меблів) + 8087,00 гривень (вартість міжкімнатних дверей) + 58282,00 гривень (вартість ремонту) + 5000,00 (вартість проведення оцінки). У зв`язку із указаними діями Відповідача Позивач зазнала моральної шкоди, розмір якої вона оцінює у 150000,00 гривень. Наявність моральної шкоди обґрунтовує наступним. У зв`язку із неправомірними діями Відповідача Позивач відчувала негативні емоції та переживання з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Переживаючи за квартиру, Позивач практично не могла працювати. Через указані обставини у Відповідача погіршився стан її здоров`я і вона змушена була звертатися до закладів охорони здоров`я за медичною допомогою. На лікування та обстеження Позивач змушена була також витрачати кошти. На підтвердження погіршення стану здоров`я після залиття її квартири останньою додано до матеріалів позовної заяви копії відповідних документів, виданих закладами хорони здоров`я, та квитанцій. З огляду на викладене Позивач просила суд стягнути з Відповідача на її користь: відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 178217,00 гривень; відшкодування моральної шкоди у розмірі 150000,00 гривень; судові витрати по справі. 08.11.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 123-124). 07.12.2021 року у судовому засіданні представником Відповідача було заявлено клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення вартості будівельно-відновлювальних робіт та матеріалів, пов`язаних з усуненням наслідків затоплення квартири. 07.12.2021 року у судовому засіданні Позивач та її представник не заперечували проти задоволення клопотання, при його вирішенні поклалися на розсуд суду. 07.12.2021 року ухвалою суду по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Оплату експертизи покладено на Відповідача. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 157-158). 22.04.2024 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 444/22-42 від 15.04.2024 року (а.с. 196-219). 23.04.2024 року ухвалою суду провадження у даній справі було поновлено, проведення судового засідання призначено на 29.05.2024 року (а.с. 221). 29.05.2024 року у судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні за змістом позовній заяві. Зауважили, що факт пошкодження меблів підтверджується наявними у справі фото. Відповідний експертний висновок про розмір збитків або звіт про оцінку у сторони Позивача відсутній. Будь-які інші докази на підтвердження факту пошкодження меблів, а також вартості відповідної матеріальної шкоди у сторони Позивача немає. Заявила про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди (вартість ремонту) в розмірі 77479,00 гривень. 29.05.2024 року у судовому засіданні представник Відповідача позовні вимоги визнала частково, в частині позовних вимог про стягнення відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 77479,00 гривень, а також не заперечувала проти стягнення з Відповідача на користь Позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень. Проти задоволення позовних вимог у іншій частині заперечувала. Зазначила, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги щодо пошкодження меблів, а надані фото такими доказами виступати не можуть. Не оспорювала, що власником квартири [ADDRESS] , із якої відбулося затоплення квартири Позивача, є саме Відповідач. 29.05.2024 року у судовому засіданні представник Третьої особи при розгляді даної справи поклалася на розсуд суду. Пояснила, що при складенні акту про залиття квартири зазначаються лише пошкодження приміщення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою від 20.08.2016 року №66312453 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та договором дарування квартири від 20.08.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчуком В.І., зареєстровано в реєстрі за №1421 (а.с. 7, 8). Відповідач є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою від 15.09.2021 року №274963659 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 11). Квартира [ADDRESS] знаходиться поверхом вище від квартири [ADDRESS] . 08.07.2021 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] , яка належить Позивачу. За наслідками події Позивач звернулася до Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції Київської області. Відповідно до довідки про результати перевірки звернення та листа віл 21.07.2021 року №6105/109/1100/2021 Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зафіксовано факт події та роз`яснено Позивачу право звернення до суду з приводу відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 13, 14). 08.07.2021 року комісією у складі: голови комісії, головного інженера КП БМР ЖЕК №6 Алеківського О.Ю., начальника дільниці КП БМР ЖЕК №6 Заворотнього І.Я., майстра дільниці [PERSON] та Позивача було складено Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). Указаним документом встановлено, що причиною залиття квартири Позивача є прорив гнучкого шлангу приєднання мийки в кухонній кімнаті квартири [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій, вартість меблів, які знаходилися в квартирі Позивача становить 108668,90 гривень, міжкімнатних дверей 8087,00 гривень (а.с.90, 91, 225-228). Згідно зі звітом про незалежну оцінку, складеного оцінювачем ТОВ «Експерт ІН» [PERSON] , вартість матеріальних збитків, нанесених внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить 58282,00 гривень. За проведення оцінки Позивачем було сплачено 5000,00 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 45-84, 85). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 444/22-42 від 15.04.2024 року розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття, яке сталося 08.07.2021 року, відповідно до акту про залиття та результатів візуально-інструментального обстеження станом на час проведення дослідження становить 77479,00 гривень (а.с. 196-219). Наявними у матеріалах справи документами підтверджується факт звернення Позивача до закладів охорони здоров`я через погіршення стану після події залиття, а також надання їй відповідної медичної допомоги (а.с. 96, 105). Відповідач визнав факт заподіяння ним Позивачу моральної шкоди та, пославшись на відсутність роботи та скрутний майновий стан, визнав позовні вимоги до себе частково - в розмірі 5000,00 гривень. Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого згідно з практикою Суду відносяться й грошові кошти. У пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду\~ від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Згідно з п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Висновки суду. Як встановлено судом у даній справі та не оспорювалося сторонами, 08.07.2021 року відбулося залиття квартири, власником якої є Позивач. Причиною залиття квартири є прорив гнучкого шлангу приєднання мийки в кухонній кімнаті квартири [ADDRESS] , власником якої Відповідач. Беручи до уваги наведені норми чинного законодавства, обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої Позивачу, лежить саме на Відповідачу. Наявним у справі висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 444/22-42 від 15.04.2024 року встановлено розмір матеріальної шкоди, завданої Позивачу внаслідок залиття її квартири, у сумі 77479,00 гривень. Указаний розмір збитків не оспорюється сторонами по справі. Відтак, позовні вимоги у частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди в указаному розмірі підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди за наслідками пошкодження меблів в розмірі 108668,90 гривень, а також міжкімнатних дверей в розмірі 8087,00 гривень суд дійшов до таких висновків. Виходячи з аналізу указаних нормативних актів, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Такий правовий висновок закріплено у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі №761/12945/19. Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів, якими б могли бути відповідний експертний висновок або звіт про оцінку вартості матеріальних збитків тощо, на підтвердження факту пошкодження, за насідками залиття квартири, меблів та міжкімнатних дверей Позивача. Наявні у матеріалах справи фото не дають можливість суду встановити указані вище обставини, а тому вони не є належними та допустимим доказами (а.с. 15-44). З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди за наслідками пошкодження меблів в розмірі 108668,90 гривень, а також міжкімнатних дверей в розмірі 8087,00 гривень задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000,00 гривень суд зазначає наступне. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Указаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц, указано, що моральна шкода це страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточенням, до інших негативних наслідків морального характеру. Суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 року) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок фізичних чи моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб. Згідно з пунктом 9 вищезазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Судом встановлено, що Позивач внаслідок пошкодження її квартири за наслідками її залиття, з вини Відповідача, зазнала моральних переживань, які полягали у відчутті негативних емоцій та переживань з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушенні звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Окрім того, наявними у матеріалах справи документами підтверджується факт звернення Позивача до закладів охорони здоров`я через погіршення стану після події залиття, а також надання їй відповідної медичної допомоги. Утім, суд ураховує, що Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що вона практично не могла працювати та отримувати дохід. Також суд бере до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнала Позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість, можливості відновлення тощо та враховує інші обставини справи. Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності, зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб Позивача, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із Відповідача на користь Позивача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме - в розмірі 10000,00 гривень, оскільки виходячи із доведених Позивачем обставин, дана сума є достатньою та співмірною із понесеними нею моральними стражданнями. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих доказів. Судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені частково на суму 87479,00 гривень, що становить 27,07% від розміру заявлених вимог. Тому з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 902,03 гривень, що становить 27,07% від сплаченою Позивачем суми (а.с. 6). Витрати на оплату висновку спеціаліста в розмірі 5000,00 гривень необхідно також стягнути з Відповідач на користь Позивача, оскільки судову експертизу в ході розгляду справи по суті було призначено судом за клопотанням представника Відповідача (а.с. 85, 86, 87). Витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 6864,40 гривень слід залишити за Відповідачем з наведених вище підстав (а.с. 170). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial