Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «ОРАНТА») звернувся до відповідача [PERSON] із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 03 квітня 2021 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 9521834 за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Citroen реєстраційний номер [NUMBER] . Договором визначені ліміти відповідальності 260000,00 грн за шкоду заподіяну життю і здоров`ю та 130000,00 грн за шкоду заподіяну майну, франшиза 2500,00 грн. 25 серпня 2021 року відповідач керуючи автомобілем Citroen реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв наїзд на автомобіль Renault реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , порушивши п.2.10 (а) Правил дорожнього руху України, внаслідок зіткнення автомобіль Renault реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 09.11.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспорної пригоди. Згідно із страхового акту №ОЦВ-СП-21-32-60815/1 від 23.10.2021 року [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 5187,16 грн. Оскільки водій забезпеченого транспортного засобу [PERSON] після вчинення ДТП самовільно залишив місце пригоди, то за положенням статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «НАСК «Оранта» має право регресних вимог до нього щодо сплаченої суми страхового відшкодування. Посилаючись на правила статей 1166, 1191 ЦК України та статей 3, 22, 35, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просила стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5187,16 грн та 2684,00 грн судових витрат у виді сплаченого судового збору. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, заслухавши учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 03 квітня 2021 року між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/9521834), яким забезпечено автомобіль Citroen Jumper, державний номер [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до копії постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 09.11.2021 року у справі № 761/37281/21 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , [INFO] , за ст.122-4 КУпАП, останнього визнано винним у вчиненні 25.08.2021 року ДТП з автомобілем марки «Рено» державний номерний знак [NUMBER] , та порушенні п.2.10а ПДР, призначено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 19.11.2021 року (а.с.16,29). Згідно із копії повідомлення про ДТП за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР9521834) від 08.09.2021 року за підписом [PERSON] , зафіксовано ДТП за участі транспортних засобів: Citroen Jumper [NUMBER] та Renault Megane [NUMBER] (власник [PERSON] ) що відбулось 25.08.2021 року (а.с.10, 10зв). Заява про страхове відшкодування була подано [PERSON] 08.09.2021 про відшкодування шкоди (збитків) завданих внаслідок ДТП (транспортний засіб Renault Megane [NUMBER] ) Відповідно до даних протоколу (акту) огляду від 08.09.2021 року, транспортного засобу Renault Megane що належить [PERSON] (а.с.12) та ремонтної калькуляції № С60815/12Н від 21.09.2021 року визначено перелік ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для відновлення технічного стану вказаного автомобіля та їх загальна вартість у розмірі 7687,16 грн (а.с14,14зв). На підставі страхового акту № ОЦВ-СП-21-32-60815/1 (а.с.8) та розрахунку страхового відшкодування від 22 жовтня 2021 року (а.с.8зв), відповідно до даних платіжного доручення № 54941 від 28 жовтня 2021 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило за договором №АР9521834 від 03.04.2021 року на банківський рахунок [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5187,16 грн, (загальна вартість відновлювального ремонту 7687,16 грн франшиза 2500,00 грн = 5187,16 грн) (а.с.9). До матеріалів справи долучено копію претензії від 21.12.2021 року №1890-01-18/1185 яку ПАТ «НАСК «Оранта» направляло на адресу [PERSON] від 30.08.2021 № 1890-01-18/839 в якій запропоновано відповідачу сплатити суми страхового відшкодування у розмірі 5187,14 грн (а.с.15). На час розгляду справи даних про компенсацію відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» витрат по сплаті страхового відшкодування до суду не надходило. Мотиви суду та застосовані норми права Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту першого частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту першого частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року у справі № 761/37281/21 було встановлено, що після зіткнення [PERSON] порушив п.2.10а ПДР чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене статтею 122-4 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 09.11.2021 року, в якій встановлено вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді та залишення місця ДТП, до якого він був причетним, набрала чинності та є обов`язковою для суду з питань чи мали місце дії, наслідком яких було настання страхового випадку та сплата страхового відшкодування, та чи вчинені вони саме відповідачем. Факти, встановлені постановою судді з вказаних питань, не можуть бути оспорені при розгляді даної справи. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які покликається позивач як на підставу для задоволення позову щодо відшкодування страхової виплати в порядку регресу, підтверджені матеріалами справи, суд дійшов висновку, що з відповідача, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та залишив місце ДТП, на користь позивача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі у розмірі 5187,16 грн. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 65234 від 25 грудня 2023 року (а.с.6). Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила судовий збір в розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved