Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Відповідно до ст. ст. 1054, 1049\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 13.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір якій оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до умов якого кредитний договір складається з Анкети-заяви, Довідки про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якої передбачено сплату відсотків в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Краматорським МВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області 15.08.2016. З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 13.10.2010 (станом на 14.08.2016) судом встановлено, що [PERSON] , у порушення ст.1049, ст. ст. 610, 611 ЦК України, не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором від 13.10.2010, а отже у неї виникла заборгованість. При цьому судом встановлено, що станом на дату смерті [PERSON] її заборгованість перед банком за кредитним договором від 13.10.2010 становила 6 316 грн. 20 коп., з яких 6\~316 грн. 20 коп. заборгованість за тілом кредиту. Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить про те, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст.1216 ЦК України) До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не складала, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру. Однак, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її син (відповідач по справі) [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Приписами ч.3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії паспорта померлої [PERSON] судом встановлено, що вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У той же час, з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, судом встановлено, що на день смерті [PERSON] відповідач по справі [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відтак суд приходить до висновку, що відповідач по справі спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, оскільки постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. З копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] , яка заведена Першою краматорською ДНК №93/2017 за претензією кредитора, а саме АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав вимоги ч.2 ст.1281 ЦК України та пред`явив 02.02.2017 свої вимоги до спадкоємців [PERSON] . Однак, в матеріалах спадкової справи нема жодної заяви від осіб, які могли б бути спадкоємцями після смерті [PERSON] , про прийняття спадщини після її смерті. При цьому суд зазначає, що зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно із\~статтею 1282\~ЦК України\~спадкоємці\~зобов`язані\~задовольнити вимоги\~кредитора повністю,\~але в\~межах вартості\~майна,\~одержаного у\~спадщину.\~Кожен\~із спадкоємців\~зобов`язаний\~задовольнити вимоги\~кредитора особисто,\~у розмірі,\~який відповідає\~його частці\~у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника. У той же час, відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості спадкового майна. Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у\~справі № 640/6274/16\~зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. У справах № 496/4363/15, № 2609/30529/12, № 645/1566/16, № 615/473/20, № 592/8674/20, № 521/10631/20 Верховний Суд зазначив, що згідно з принципом змагальності цивільного процесу, закріпленого у статтях 12, 81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, спадкоємець повинен доводити обсяг спадкового майна та його вартість, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 вказала, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, у особи відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У даній справі судом перевірено та встановлено, що вимога АТ КБ «Приватбанк» пред`явлена до не належного відповідача, оскільки [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв. За таких обставин суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані в справі докази, доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed