Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Кіровоградського районного\~суду Кіровоградської\~області з\~цим позовом,\~в якому\~просить визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~№16972,\~вчинений 25.09.2020\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.М.\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором №009-Р/000295 від 05.06.2007 у розмірі 25050 грн; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1073, 60 грн. В обґрунтування позову зазначено, що в жовтні 2023 року позивач дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №16972, вчиненого 25.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором №009-Р/000295 від 05.06.2007 у розмірі 25050 грн. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, нотаріусу не було подано жодних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, адже сума боргу, яка підлягає стягненню, не відповідає дійсності, що свідчить про відсутність безспірності розміру вказаної заборгованості. Кредитний договір №009-Р/000295 від 05.06.2007 по якому виникла заборгованість, що стало підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису, не є нотаріально посвідченим. Також оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням норм закону та на підставі нормативного документа, що втратив чинність. До того ж позивач зазначає, що його жодним чином не було проінформовано про відступлення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», з яким він укладав кредитний договір, права вимоги ТОВ «Фінпром маркет», а також про позицію відповідача щодо існування заборгованості та її розміру, чим в свою чергу, він був позбавлений права вжити заходів щодо досудового врегулювання цього спору або оскаржити вимогу в судовому порядку, виставити письмове заперечення стягувачу, тощо. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 27.11.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~Представник відповідача директор ТОВ «Фінпром маркет» О.В. Гедзь подала до суду заяву про визнання позовних вимог в порядку ст.206 ЦПК Ураїни, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо задоволення позову, в зв`язку з чим просила, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, стягнути 50 відсотків судового збору, а решту повернути позивачу з державного бюджету. \~ \~ \~ \~Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та Кропивницький відділ ДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) пояснень щодо позову не подали. \~ \~ \~ \~Суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 25\~вересня 2020\~року приватним\~нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинено виконавчий напис №16972. Відповідно до вказаного виконавчого напису з громадянина України, яким є [PERSON] , який народився [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , місце роботи невідоме, на користь ТОВ «Фінпром маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04.08.2020, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором №009-Р/000295 від 05.06.2007, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , стягнуто невиплачені в строк грошові кошти в сумі 25050 грн. 28.07.2021 державним виконавцем Кропивницького ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дмитерко В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим написом - ВП № 66290174. Згідно з якою стягувачем є ТОВ «Фінпром марткет», боржником [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , сума заборгованості 25050 грн. З виписки з рахунку [PERSON] за кредитним договором № 009-Р/000295 від 05.06.2007, виданою ТОВ «Фінпром маркет» за період з 11.06.2018 по 25.09.2020 вбачається, що станом на 25.09.2020 загальна сума заборгованості становить 818 322 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ЗУ «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001,\~Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч.2 ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням\~суду нормативно-правового\~акта протиправним\~та\~нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах\~Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте ні\~відповідачем,\~ні третьою\~особою \~приватним нотаріусом\~не надано\~суду доказів,\~які надавались\~стягувачем приватному\~нотаріусу Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенку\~Є.М.на підтвердження наявності, безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Крім того,\~як вбачається\~з спірного\~виконавчого напису\~кредит надавався\~позивачу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а вимогу про стягнення боргу пред`явлено іншим стягувачем ТОВ «Фінпром маркет». Однак позивач в позові зазначає, що будь-яких документів, на підставі яких був винесений виконавчий напис, не отримував. Жодних доказів на спростування позиції позивача суду не надано. Також, з наявних у справі документів неможливо встановити, момент виникнення у ТОВ «Фінпром маркет» прав відносно [PERSON] , а також те чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість саме перед стягувачем - ТОВ «Фінпром маркет», тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. при\~вчиненні виконавчого\~напису не\~пересвідчився у\~безспірності вимог\~до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 25 вересня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 16972, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, враховуючи положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що складає 536 грн 80 коп., а інші 50 відсотків судового збору, тобто 536 грн 80 коп., підлягають стягненню з відповідача на корись позивача, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved