Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

2 листопада 2023 року позивач звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~В заяві зазначив, що є онуком та спадкоємцем за заповітом [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] . За життя бабка склала заповіт, яким заповідала усе своє майно позивачеві. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 2 квітня 2022 року на підставі контракту перебував на службі в територіальній обороні, а з 13 лютого 2023 року служить в Збройних Силах України за мобілізацією. Звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини увінчалось отриманням постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку звернення до нотаріальної контори та неможливість констатації спільного проживання із спадкодавцем. Оскільки він з поважних причин пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті бабки тривалістю в два місяці після набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.11.2023 року позовну заяву направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, де за правилами автоматизованого розподілу справ її передано в провадження судді Щасливої О.В. На підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 15.12.2023 року позов прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. В цей же день, а саме: 15 грудня 2023 року, на підставі ухвали суду з Вільнянської державної нотаріальної контори витребувано матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] . Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувалися. В підготовче засідання позивач не з`явився, надавши письмове звернення з проханням про задоволення позову, розгляд справи без його участі, яке містить згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. \~ \~ \~ \~З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернувся представник відповідача. \~ \~ \~ \~За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України знаходить за можливе вирішувати справу у відсутність її учасників, на підставі наданих сторонами фактичних даних про їхні права та взаємовідносини. \~ \~ \~ \~Можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження за умови визнання позову відповідачем внормовані частиною 3 статті 200 ЦПК України, тому суд, використовуючи заяви представника відповідача про повне визнання позовних вимог, ухвалює рішення в підготовчому засіданні. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Правовідносини, що витікають із права на спадкування, внормовані Книгою шостою ЦК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як випливає із змісту ст. 1217 ЦК України. В силу ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Наявність заповіту, на підставі якого спадкодавець [PERSON] розпорядилася своїм майном на випадок смерті, зумовило спадкування після її смерті за заповітом. Відповідно до наведених положень цивільного законодавства позивач є спадкоємцем першої черги за законом померлої [PERSON] . Склад спадщини утворюють всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Право на спадкування здійснюється шляхом прийняття спадщини. Прийняття спадщини врегульовано статтею 1268 ЦК України, у відповідності до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом на прийняття спадщини строку не відмовився від неї. Згідно із ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини, а статтею 1273 ЦК України передбачено право спадкодавця відмовитися від спадщини, подавши протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Статтею 1270 ЦК України внормовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини за змістом ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини поза межами встановленого строку увінчалось винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії зазначений пропуск строку прийняття спадщини та відсутність доказів на користь спільного проживання спадкоємця і спадкодавця, на користь висновку про що використана інформація про відмінність зареєстрованих місць проживання спадкодавця та спадкоємця. \~ \~ \~ \~Наслідки пропуску строку прийняття спадщини встановлені наведеною статтею 1272 ЦК України, відповідно до якої якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, як свідчить зміст частини 2 означеної статті, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як встановлено судом, інші спадкоємці, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, що означає неможливість отримання письмової згоди на прийняття позивачем спадщини від спадкоємців, які її прийняли, в розумінні частини 2 ст. 1272 ЦК України. Право спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини, але бажає її прийняти у відсутність інших спадкоємців або у відсутність згоди цих спадкоємців, прийняти спадщину, встановлено частиною 3 ст. 1272 ЦК України, з якої випливає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наведеного положення законодавства витікає, що лише поважні причини пропуску встановленого статтею 1270 ЦК України строку можуть зумовити встановлення додаткового строку. За висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за П півріччя 2017 року, за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Означені правові висновки узгоджуються з роз`ясненнями п. 24 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», з яких випливає, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, як слідує з пункту 24 вказаної Постанови Верховного Суду України. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) , а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (п. 24 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Як зазначено судом, інші спадкоємці [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Порушення позивачем встановленого статтею 1270 ЦК України строку потягло відмову державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфової О.М. у вчиненні нотаріальної дії, втілену в постанові від 26.05.2023 року. Вказані обставини передбачені частиною 3 статті 1272 ЦК України, тому застосований позивачем спосіб права є таким, що прямо встановлений законом. У відсутність інших спадкоємців належним відповідачем вірно визначена територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова у вчиненні нотаріальної дії не може звужувати право спадкоємця, що з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки поновлення цього права, як вже зазначено, прямо встановлено законом. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення із заявою до нотаріуса, суд виходить з того, що наведені позивачем обставини, а саме: початок його служби в лавах територіальної оборони на умовах контракту, а потім в лавах Збройних Сил України за мобілізацією в період воєнного стану, оголошеного Указом Президента України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, свідчать про поважність причин пропуску встановленого законом строку та дають суду всі підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На користь висновку про об`єктивну неможливість вчасного звернення до нотаріуса приймає суд і ту обставину, що право особи на прийняття спадщини шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою, встановлене статтею 1269 ЦК України, простирається на весь період встановленого законом строку, який у випадку відкриття спадщини після смерті [PERSON] закінчується 29 травня 2022 року (29 листопада 2021 року, коли сталася смерть спадкодавця, + шість місяців для прийняття спадщини), і зважає на те, що спадкоємець станом на кінець цього строку перебував на службі, що підтверджується наданим ним контрактом, а також довідкою військової частини (а. с. 10-13). Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вирішуючи позов, суд погоджується з наявністю матеріальних передумов для звернення до суду за захистом права, порушення якого полягає в неможливості реалізації права на спадкування з поважних причин. Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 ЦК України. Застосоване позивачем знаряддя захисту відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів, воно прямо встановлене наведеною статтею 1272 ЦК України, визнання позову відповідачами не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд може констатувати наявність законних підстав для прийняття визнання позову. Статтею 206 ЦПК України встановлено наслідки визнання відповідачем позову, які полягають: у відмові у прийнятті визнання позову, якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (1); і в задоволенні позову за наявності для того законних підстав (2). З урахуванням викладеного, констатуючи відсутність шкоди для інших учасників правовідносин від дій позивача, а також наявність передумов для отримання судового захисту, суд вважає за можливе захистити його право у передбачений цивільним законодавством спосіб. Наслідком прийняття визнання позову є його задоволення в силу наведеної статті 206 ЦПК України, тому, роз`яснивши учасникам справи наслідки прийняття судом визнання позову, суд знаходить всі підстави для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved