Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивачки 02.02.2024 року представник позивачки в її інтересах звернулася до суду з вищенаведеними позовними вимогами, які обґрунтовує таким. [INFO] померла тітка позивачки, а саме [PERSON] . На день її смерті у житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , разом з нею ніхто не був зареєстрований, але постійно проживала позивачка. Померла станом на день смерті одружена не була, дітей не мала, була одинокою. До дня смерті позивачка доглядала за тіткою та проводила її поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до її майна, до якої входить і вищенаведений будинок з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] за життя заповіту не залишала. Брати та сестри померлої померли, а сестра позивачки подала заяву про те, що вона спадщину до майна померлої тітки не приймала та не збирається приймати. Позивачка зазначає, що вона прийняла спадщину тітки відповідно до вимог ст.1268 ЦК України. У грудні 2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на прийняття спадщини до майна померлої тітки, однак нотаріус відмовила у прийнятті заяви у зв`язку з тим, що протягом строку встановленого для прийняття спадщини позивачка не здійснила жодних дій , які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті її тітки [PERSON] . Позивачка наголошує, що у зв`язку з тим, що місце реєстрації проживання позивачки на момент смерті тітки було відмінне від місця реєстрації проживання останньої, через це неможливо завести спадкову справу до майна померлої. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповітів померла не залишала. Крім того, у позивачки нема правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що є предметом даного позову. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить встановити факт її постійного проживання разом з спадкодавцем та визнати її такою, що прийняла спадщину до майна померлої; визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом до майна померлої [PERSON] . Винесені в справі процесуальні рішення Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.02.2024 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08.02.2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позиції учасників справи за змістом процесуальних заяв Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, проте представник позивачки подала суду заяву про розгляд справи без їх участі з позицією підтримки позову. Синевирська сільська рада Хустського району Закарпатської області в особі сільського голови Івана Чупа в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначаючи, що заперечень проти задоволення позовних вимог не має. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Король Надія Іванівна, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи, що заперечень стосовно позову не має. Оцінивши позиції учасників справи, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, виходячи з такого. Встановлені судом обставини [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 78 років, про що 29.06.2018 року виконавчим комітетом Син.Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області складено актовий запис №16, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Спадкові справи за майном [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину за її майном не видавалися, на випадок своєї смерті [PERSON] заповітів не залишала, що підтверджується витягами зі Спадкового реєстру від 26.01.2024 року №75585881 та №75585894. Сестрою [PERSON] є [PERSON] , яка померла [INFO] , що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00043350836 від 30.01.2024 року, архівних довідок №8/01-12 від 30.10.2023 року та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є тіткою [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00043350836 від 30.01.2024 року, архівних довідок №8/01-12 від 30.10.2023 року. Відповідно до заяви [PERSON] від 27.06.2023 року, посвідчена приватним нотаріусом Корбутяк І.В. та зареєстрована в реєстрі за №1221, [PERSON] спадщину до майна померлої тітки [PERSON] , [INFO] , не приймала, заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала і звертатися до суду щодо продовження строку про прийняття спадщини до майна померлої тітки вона не буде. Крім того, в заяві [PERSON] зазначає, що не заперечує, щоб право на спадщину до майна її тітки оформила її сестра та племінниця померлої, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 23.11.2020 року №1615, яка видана виконкомом Син.Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою [ADDRESS] , разом з нею на день її смерті проживала, але не була зареєстрована її племінниця [PERSON] , 1975 р.н., яка і проводила похорони своєї тітки. Згідно з листом приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Король Н.І. від 22.12.2023 року №1242/01-16 спадкова справа за [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена, а відповідно інформації про зареєстрованих осіб на день смерті померлої відсутня. Крім того, ніхто, тобто і [PERSON] , не подали заяви про прийняття спадщини, тому завести спадкову справу за померлою та оформити спадкові права [PERSON] неможливо, при цьому нотаріус рекомендував [PERSON] звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за майном її тітки, [PERSON] . Відповідно до відмітки в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Міжгірським РВ УМВС в Закарпатській області від 21.04.2000 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з виписки з погосподарської книги від 23.11.2020 року №1611, яка видана виконкомом Син.Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, померла [INFO] [PERSON] була власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , зазначений житловий будинок побудовано орієнтовно в 1946 році, свідоцтво на право власності на цей будинок сільрадою не видавалося, перенумерація будинків сільрадою не проводилась. Згідно з технічним паспортом будинку садибного типу, який розташований в [ADDRESS] , реєстраційний номер ТІ01:0558-3115-2781-1069, інвентаризаційна справа б/н, виготовлений КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» МСР станом на 15.03.2023 року, технічна характеристика будинку, господарських будівель та споруд складається з житлового будинку-А, сараю-Б (рік спорудження 1946). Згідно з експлікацією приміщень до плану поверхів будинку будинок уявляє собою одноповерхову будівлю, яка має: коридор - 7,29 м2, кладову - 5,13 м2, кухню - 11,34 м2, житлову кімнату - 21,67 м2, всього загальна площа будинку - 45,43 м2, з них основна - 21,67 м2, допоміжна - 23,76 м2. Згідно з звітом про оцінку майна №24-2801-0026 ПП «Експерт-сервіс» ринкова вартість житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] складає 82 522 грн станом на 28.01.2024 рік. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1,2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). На підставі ч.3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 23.11.2020 року №1615, яка видана виконкомом Син.Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою [ADDRESS] , разом з нею на день її смерті проживала, але не була зареєстрована її племінниця [PERSON] , 1975 р.н. Отже, позивачкою доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що вона постійно проживала разом з спадкодавцем ( [PERSON] ) на час відкриття спадщини. При цьому суд вважає, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не потребує додаткового встановлення визнання [PERSON] такою, що прийняла спадщину до майна померлої. Адже, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК України, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 01 січня 2004 року). Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом, у даному випадку володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. У постанові від 22.09.2021 по справі № 227/3750/19 Верховний Суд зазначив, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. За результатами розгляду цієї справи (подібні правовідносини, коли позивач постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину) Верховний Суд задовольнив вимоги про встановлення факту постійного поживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та визнав помилковим рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позову за наявності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Встановивши обставини постійного проживання позивачки [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та враховуючи, що спадкоємець [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд вважає, що відповідно до ст.392 ЦК України право власності позивачки підлягає захисту, що не буде суперечити закону, та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин вимоги позивачки [PERSON] про визнання за нею права власності на вищевказане майно у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved