Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

15 серпня 2023 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги банк мотивував тим, що 10.08.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL-286551, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 155 000,00 грн. строком до 08.08.2025 року, з процентною ставкою 35,00 % річних. Як зазначив позивач, банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредит у повному обсязі, однак [PERSON] умови кредитного договору не виконує, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 01.08.2023 року по кредитному договору в розмірі 193 455,93 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом - 129 872,67 грн., заборгованості за відсотками - 63 583,26 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2901,84 грн. 28 серпня 2023 року ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник позивача до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та заяву відповідачки про визнання позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 10.08.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL- СL-286551, відповідно до якого останній на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового використання грошових коштів було надано кредит у розмірі 155 000 грн., строком до 08.08.2025 року, з процентною ставкою 35,00 % річних. Відповідно до п.2.4 кредитного договору, позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на поточні потреби в сумі 58 728 грн. 22 коп. на поточний рахунок позичальника, відкритий у відділенні ПАТ «Кредобанк». Згідно з п.4.2 договору проценти, за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» ( фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною в п.4.1 договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Також, 10.08.2020 року [PERSON] підписала анкету-заяву № CL-286551 фізичної особи на отримання готівкового кредиту. Відповідно до наданого розрахунку вбачається, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором у позичальника утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2023 року становить 193 455,93 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 129 872,67 грн., заборгованості за відсотками - 63 583,26 грн. 05.06.2023 року АТ «Кредобанк» надіслало [PERSON] досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за договором. Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Кредобанк» посилалося на те, що умови кредитного договору належним чином позичальником не виконуються, у зв`язку з чим просило стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості. Суд вважає, що ці доводи є обґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ст.1056 ЦК України визначено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, згідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 155 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 41819071 від 10.08.2020 року та меморіальним ордером № 41819053 від 10.08.2020 року, а також випискою з особового рахунку. З наданого АТ «Кредобанк» розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] не в повному обсязі виконувала свої зобов`язання, не здійснювала щомісячно необхідні платежі по тілу кредиту та по відсотках, що призвело до виникнення заборгованості в загальному розмірі 193 455,93 грн. Вказану суму заборгованості відповідачем належним чином не спростовано, окрім того матеріали цивільної справи містять заяву відповідача про визнання позовних вимог у повному обсязі. Відтак, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Таким чином, аналізуючи зібрані по сплаві докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 901,84 грн.

Outcome: approved