Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

У позовній заяві представник позивача [PERSON] адвокат Климович Т.Д. просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до закінчення навчання 30 травня 2024 року, але не довше як до досягнення дочкою сторін 23 років. Заявлені вимог представник обґрунтувала тим, що сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка з 25 вересня 2023 року навчається в ДНЗ Нововолинський центр професійно технічної освіти, термін навчання до 30 травня 2024 року. [PERSON] потребує матеріального утримання зі сторони батьків, оскільки навчається на денній формі навчання та не може себе самостійно забезпечувати матеріально. На повсякденні потреби (продукти харчування, одяг, засоби гігієни) необхідні кошти. Навчання вимагає додаткових витрат на освітнє приладдя, посібники для навчання, проїзд до місця навчання, проживання. Крім цього, [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, тому потребує додаткового соціального захисту та підтримки. Дочка сторін проживає з позивачем, через що основний тягар її утримання лежить саме на останній. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку. За таких обставин та враховуючи солідарний обов`язок батьків утримувати дитину, вважає, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі частки його доходів буде відповідати інтересам дитини та забезпечить належний рівень матеріального утримання з боку батьків. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 31 січня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та інформації з офіційного інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек-номером копію ухвали суду від 31 січня 2024 року відповідач отримав особисто 07 лютого 2024 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 31 січня 2024 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] . Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 190096 вбачається, що дочка сторін має інвалідність другої групи з дитинства довічно; їй протипоказана робота з психоемоційним навантаженням. Довідкою державного навчального закладу «Нововолинський центр професійно-технічної освіти» від 02 січня 2024 року № 01/2024 стверджено, що Світдана навчається у цьому навчальному закладі з 25 вересня 2023 року на денній формі навчання за професією кравець-вишивальник. Дата завершення навчання 30 травня 2024 року. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] досягла повноліття, її вік є меншим 23 років, вона продовжує навчання, навчається на денній формі, навчальний заклад знаходиться у місцевості не за її місцем проживання, через що, за такої сукупності обставин вочевидь потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Навчання дочки сторін [PERSON] на денній формі в сукупності із наявністю у неї другої групи інвалідності з дитинства вочевидь свідчить про відсутність у неї можливості для самостійного заробітку та отримання доходу. Отже, суд вважає доведеною потребу повнолітньої дочки сторін у матеріальній допомозі зі сторони батьків на своє утримання, у зв`язку з її навчанням (придбання речей першої необхідності, продуктів харчування, одягу, оплати житла, доїзду до навчального закладу, до місця проживання тощо). При визначенні розміру аліментів, які належить стягувати з відповідача, суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У позові позивач заявляє до стягнення аліменти на утримання дочки [PERSON] на рівні 1/4 частки доходів відповідача, щомісяця. Відповідач відзиву на позов не подав, тим самим не довів відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у зв`язку з її навчанням на рівні заявлених позовних вимог. Обставин, які б перешкоджали чи унеможливлювали сплату відповідачем аліментів на дочку у зв`язку з її навчанням, по справі не встановлено. Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, відсутність заперечень зі сторони відповідача, з врахуванням положень ст.182 СК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у заявленому в позові розмірі на рівні 1/4 частки доходу відповідача. Такий розмір аліментів на переконання суду на певному рівні забезпечить потреби повнолітньої дочки сторін і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності, тому у цій частині вимог позов підлягає задоволенню. Разом з цим, заявлена у позові вимога щодо розміру аліментів з вказівкою про те, що розмір аліментів має бути не меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, є безпідставною через невідповідність вимогам закону. В обґрунтування такої вимоги представник позивача посилається на положення ст.182 СК України, яка передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З цього приводу суд зазначає про таке. Статтею 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У цій справі предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання, тобто особи, яка не має статусу дитини. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина відповідно до ст.ст.198, 200 СК України не пов`язується із прожитковим мінімумом для такої особи відповідного віку, а залежить від спроможності батьків надавати таку матеріальну допомогу. Стаття 200 СК України дійсно передбачає, що розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Проте аналіз ст.182 СК України дає підстави для висновку, що такі обставини наведені у частині першій цієї норми. Частина 2 статті 182 СК України стосуються виключно розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку саме дитини і водночас не може бути меншим від мінімального гарантованого розміру, тобто фактично не залежить від матеріального становища платника аліментів. Стаття перша Закону України «Про мінімальний прожитковий мінімум» визначає, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Отже, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що встановлена ч.2 ст.182 СК України мінімальна межа розміру аліментів може бути застосована лише до аліментів, які стягуються на дитину, тобто особу, яка не досягла повноліття. Відтак, в розумінні ст.ст.198, 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у зв`язку з їх навчанням пов`язується виключно з матеріальною спроможністю батьків надавати таку матеріальну допомогу і може бути меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. У зв`язку із наведеним, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial