Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна. В обґрунтування позову посилалася на те, що, починаючи з 20.07.2016 сторони по справі почали проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS] . Сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, робили спільні покупки, тобто фактично жили як подружжя. Позивач з власних коштів оплачувала комунальні послуги. 23.12.2016 сторони зареєстрували шлюб, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] . 16.11.2016, за місяць до весілля, позивач та відповідач під час спільного проживання однією сім`єю за спільні кошти придбали частину житлового будинку та земельну ділянку, розташовані за адресою - [ADDRESS] . З цього часу сторони почали проживати в придбаному будинку. За таких обставин, позивач просить суд - встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 20.07.2016 по 23.12.2016, поділити спільне нажите майно - частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання права власності за кожним із сторін по частині та визнати право власності за кожним по частині на земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:01:445:0005 за адресою - [ADDRESS] , стягнути з відповідача судові витрати (а.с.1-2). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2023 року забезпечено позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна та заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, а саме: 1/2 частини житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] та заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, а саме земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 1210100000:01:445:0005 (а.с.26-27). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.09.2023 ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2023 року скасовано, в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2024 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 06.09.2023 залишено без змін. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також визначено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. Витребувано - з Чечелівського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію щодо дати подачі заяви про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис про шлюб №1625 від 23.11.2016), у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталії Валентинівни належним чином завірені копії: договору купівлі-продажу серія та номер №3625, виданого 16.11.2016 на земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:01:445:0005 за адресою: [ADDRESS] ; договору купівлі-продажу серія та номер № [NUMBER] , виданого 16.11.2016 на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у КП «Дніпроводоканал» інформацію про те, якому абоненту належить особовий рахунок № [NUMBER] та за якою адресою надаються послуги (а.с.32). Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєвої Анни Олегівни копію договору №1148 від 03.11.2016 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с.188). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Зокрема зазначила, що наприкінці червня 2016 року вона познайомилася з відповідачем і у липні переїхала до нього проживати у квартиру [ADDRESS] . Через короткий проміжок часу, [PERSON] зробив їй пропозицію, і 04.10.2016 вони подали заяву до РАГСу і виникла розмова про придбання окремого житла. Квартира [ADDRESS] була продана за 100000 грн., які було поділено між членами сім`ї [PERSON] . [PERSON] отримав 25000 грн. Оскільки на придбання житла сторонам по справі грошей не вистачало, то добавили її батьки. За час спільного проживання, ще до весілля, вони проживали разом, піклувалися один про одного, [PERSON] отримував заробітну плату у розмірі 4000 грн., яку віддавав їй. Крім того, вона на час спільного проживання з [PERSON] працювала не офіційно, їй грошима допомагав брат та інші родичі. Представник позивача адвокат Василець М.С. позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Просила суд звернути увагу на докази надані стороною позивача. Так, актами від 13.09.2023 та від 27.09.2023 підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу на [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] сплачувала комунальні послуги за адресою - [ADDRESS] . Наданими розрахунками з банківської карти позивача підтверджується, що протягом спільного проживання позивач витрачала кошти, роблячи покупки продуктів, побутової хімії, ліків у магазинах та аптеках, розташованих по [ADDRESS] . Також, [PERSON] та [PERSON] разом відпочивали у м. Бердянську. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Суду пояснив, що влітку 2016 року, перед його днем народження [INFO] , він познайомився з [PERSON] і вони почали зустрічатися. Його робота була пов`язана з відрядженнями, у які з ним іноді їздила [PERSON] . Вона дійсно залишалася ночувати у квартирі [ADDRESS] . Проте, вони зустрічалися і не проживали однією сім`єю в розумінні поняття сім`я. Потім його батьки вирішили продати квартиру [ADDRESS] і придбати окреме житло йому та сестрі. Після продажу квартири, він придбав собі частину житлового будинку та земельну ділянку за адресою - [ADDRESS] за кошти, які йому надали батьки від продажу квартири [ADDRESS] . Батьки [PERSON] грошей на придбання житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , не давали. Житловий будинок на Гусячій було придбано 16.11.2016 і з цього часу вони з [PERSON] почали проживати за цією адресою. По [ADDRESS] вони разом однією сім`єю не проживали. Представник відповідача адвокат Товстий К.А. позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів проживання однією сім`єю з відповідачем з липня 2016 року за адресою - [ADDRESS] . Позивачем не доведено належними доказами наявність спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю. Суд, вислухавши сторони по справі, їх представників, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Згідно із пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, позивач пов`язує необхідністю поділу спільного майна, що набуто за час спільного проживання. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них майнових прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі №531/295/19; постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року в справі №588/350/15). У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц). Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20. У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі №6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Красногвардійским районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1625 (а.с.14). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року у справі № 199/8771/22. Рішення суду набрало законної сили 13 березня 2023 року. 16 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0324 га, розташовану за тією ж адресою, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 16.11.2016, посвідченими приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та зареєстрованими у реєстрі за №№ 3619 та 3625 відповідно (а.с.54-55, 56, 57-58, 59). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України). Докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності. Суд зазначає, що позивач факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без укладення шлюбу у період з 20 липня 2016 року по 16 листопада 2016 року належними та достатніми доказами не довела. На підтвердження своїх доводів позивач [PERSON] надала суду наступні докази: Акт про проживання від 13.09.2023, складений [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому вказано, що сторони проживали однією сім`єю в будинку [ADDRESS] з листопада 2016 року по листопад 2022 року включно; Акт про встановлення факту проживання від 27 вересня 2023 року, складений [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому вказано, що в квартирі [ADDRESS] з липня по першу половину листопада 2016 року постійно проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; квитанції про оплату комунальних послуг (а.с.154-159, 161, 162). Також за клопотанням [PERSON] судом були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Що стосується часу проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу після 16 листопада 2016 року (часу придбання спірного нерухомого майна) по [ADDRESS] , то дані обставини визнані відповідачем, а отже доказуванню в силу ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають. Проте, на переконання суду, даний факт не має правового значення для визнання спірного нерухомого майна спільним майном [PERSON] та [PERSON] . Стосовно долученого Акту про проживання від 27.09.2023 (а.с.162), то суд зазначає, що цей Акт не містить жодних відомостей, на підставі яких особами, що його підписали, встановлено обставини, викладені в цьому Акті, зокрема, в чому саме полягало проживання однією сім?єю. При цьому, доказів того, що цей Акт складений саме тими особами, які в ньому зазначені, до суду не надано, фактично вказаний Акт є письмовими показами свідків, особи яких належним чином не підтверджені. Порядок допиту свідків встановлено ЦПК України, яким передбачено особисте надання показів суду в присутності учасників судового процесу та після приведення до присяги. Водночас, з осіб, які підписали Акт від 27.09.2023 допитано в якості свідка [PERSON] , який суду показав, що проживає по [ADDRESS] . Влітку 2016 року декілька разів бачив [PERSON] з [PERSON] , як вони виходили з під`їзду, здалося, що між ними романтичні відносини. [PERSON] представив [PERSON], як дружину. У квартирі [PERSON] по [ADDRESS] , він ніколи не був, про їхній побут нічого сказати не може. Інші особи, які підписали Акт про встановлення факту проживання від 27.09.2023 (а.с.162) не були заявлені позивачем як свідки. Отже, Акт про проживання від 27 вересня 2023 року не може бути взятий судом до уваги, як належний та допустимий доказ. Щодо сплати комунальних послуг, то суд зазначає, що, як визнали сторони у судовому засіданні, за наданими квитанціями було сплачено борги перед продажем квартири. Відповідач [PERSON] пояснив, що в подальшому ці кошти він повернув [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] не довела суду, що витрачені нею кошти на оплату комунальних послуг - водопостачання за вересень-жовтень 2016 року, ліфт за жовтень 2016 року, послуги ЖРЕП за жовтень 2016 року, вивіз сміття за жовтень 2016 року, теплопостачання за вересень 2016 року (а.с.154-158), були частиною спільного з [PERSON] бюджету. Так, для суду слушними є доводи самої [PERSON] , що оплачені кошти є її особистими. Щодо пояснень [PERSON] про спільний відпочинок у Бердянську та поїздки у відрядження разом з [PERSON] , які на думку позивача, є підтвердженням факту проживання сторін однією сім`єю без укладення шлюбу, то дані обставини належними та допустимими доказами не підтверджені. Зняття коштів із карточки [PERSON] у Бердянську не доводить спільного проживання сторін. Крім того, позивачем [PERSON] надано інформацію АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів на її карточці щодо придбання нею продуктів харчування, побутової хімії, ліків у магазинах та аптеках розташованих на [ADDRESS] один-два рази на місяць у вересні-жовтні 2016 року та поповнення зі своєї банківської картки мобільного телефону відповідача не доводить факт спільного проживання сторін та наявність спільного бюджету. Що стосується доводів позивача [PERSON] про придбання домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] , то доказів цим обставинам суду не надано. Суд критично відноситься до показів свідка [PERSON] , оскільки вона є рідною матір`ю позивача, а отже є зацікавленою особою. Доказів передачі [PERSON] для придбання спірного нерухомого майна 10000 доларів належними доказами, як то розписка, договір дарування, суду не надано. Крім того, умовами договорів купівлі-продажу частини домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0324 га, розташовану за тією ж адресою, посвідчених 16.11.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та зареєстрованих у реєстрі за №№ 3619 та 3625 відповідно, передбачено, що покупець ( [PERSON] ) у шлюбі не перебуває, гроші, які витрачаються на придбання нерухомого майна є його особистою власністю. Продавцю ці обставини відомі, що підтверджується заявою яка знаходиться у справах нотаріуса (а.с.54-55, 56, 57-58, 59). Також, відповідачем [PERSON] до суду надано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , про продаж сім`єю [PERSON] зазначеної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Тимофєєвою А.О., зареєстрований за №1148 (а.с.172-173). Суд вважає слушними доводи саме [PERSON] , що спірний будинок і земельна ділянка була ним придбана за кошти, які були отримані від продажу квартири [ADDRESS] . Оцінюючи вищезазначені докази, суд також зауважує на тому, що факт спільного відпочинку сторін, спільні поїздки у відрядження, пересилання коштів на рахунок, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Враховуючи вищезазначене, встановлені обставини та надані докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі за недоведеністю. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на позивача.

Outcome: dismissed