Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 437266-КС-002 в сумі 86240,06 грн. станом на 09.01.2024 року. В обґрунтування позову вказано, що 16.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 437266-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 16.12.2021 року було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 456990-КС-003 про надання кредиту, яку він прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 437266-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. В свою чергу, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8938, на номер телефону [NUMBER] , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий було введено/відправлено боржником. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі33000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,86586962 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів, встановленого договором. Пунктом 3 Кредитного договору встановлено графік платежів, які повинен здійснювати позичальник для належного виконання умов договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 33000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Однак боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 437266-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором, та станом на 09.01.2024 року має заборгованість за Договором № 437266-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 86240,06 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 33000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 48290,06 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 4950,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також судовий сплачений ними судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом установлено, що 16.12.2021 між сторонами укладено Договір про надання кредиту № 437266-КС-002, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 33000 грн. Відповідно до п. 1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 33000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1 Кредитного договору також передбачено, що кредит надається строком на 24 тижні, термін його дії становить до 02.06.2022 року. Згідно з п. 1 цього договору процентна ставка за кредитом в день - 0,86586962, фіксована; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 72600 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3599,19 процентів. Крім того, п. 1 Кредитного договору передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 4950,00 грн. Пунктом 3 Кредитного договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів. У випадку прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожний випадок такого порушення у визначеному п. 4 Кредитного договору розмірі. Як вбачається з платіжного доручення № 33202 від 16.12.2021 року, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через АТ КБ "ПРИВАТБАНК" перерахувало 16.12.2021 року на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] кредитні кошти в сумі 33000 грн. згідно кредитного договору № 437266-КС-002 від 16.12.2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за час користування кредитними коштами відповідач не здійснював платежів на погашення кредитної заборгованості, тож станом на 09.01.2023 відповідач має заборгованість за Договором № 437266-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 86240,06 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 33000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 48290,06 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 4950,00 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх кредитних зобов`язань, то позивач звернувся до суду з даним позовом. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Кредитному договорі. Також судом встановлено, що відповідач користувалася отриманими коштами та допустив порушення свого зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Щодо укладення договору сторонами в електронній формі та його підписання електронним цифровим підписом, то Закон України «Про електронну комерцію» є спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів та встановлює певні особливості щодо порядку та умов його укладення (підписання) у порівнянні із загальними правовими нормами щодо порядку укладення правочинів, визначені в чинному законодавстві України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Саме цей спеціальний закон у сфері електронної комерції в статтях 11, 12 та 14 визначає, що: електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття (акцепт) цієї пропозиції, яка може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідача належним чином ідентифіковано в інформаційно- телекомунікаційній системі Позивача. До укладення Кредитного договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 16.12.2021 року було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 437266-КС-002 про надання кредиту, яку він прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 437266-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, що підтверджується наданою позивачем Пропозицією укласти Договір. З даних візуальної форми послідовності дій Клієнта вбачається, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8938, на номер телефону [NUMBER] , зазначений позичальником у своїй анкеті клієнта в особистому кабінеті, котрий було відправлено боржником. Відповідно до ч.4 ст.14 ЗУ «Про електронну комерцію», ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Таким чином, суд констатує, що під час входу в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора, позичальник використав номер телефону [NUMBER] , визначений ним як фінансовий. Відповідач був ознайомлений з Паспортом споживчого кредиту та підписав його одноразовим ідентифікатором, що підтверджується візуальною формою та вище вказаним Паспортом. З наведеного випливає, що кредитний договір між сторонами було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому [PERSON] через особистий кабінет на вебсайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору. Тобто, між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін, при цьому із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Отже, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved