Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № 1605015 від 29 червня 2021 року в розмірі 14700,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] 29 червня 2021 року укладено договір про споживчий кредит № 1605015 (надалі - Договір), відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 5000,00 грн строком на 30 днів. 30 липня 2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до договору про споживчий кредит № 1605015 від 29 червня 2021 року, за умовами якого сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 Договору у розділ «Предмет Договору» згідно якого надано у позику грошові кошти у сумі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5 Договору та п. 1.3 Договору у розділ «Термін дії договору», згідно якого строк дії договору становить 61 дні, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 1317,00 грн, які він повинен був сплатити до 30 липня 2021 року. 30 серпня 2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до договору про споживчий кредит № 1605015 від 29 червня 2021 року, за умовами якого сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 Договору у розділ «Предмет Договору» згідно якого останньому надано у позику грошові кошти у сумі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5 Договору та п. 1.3 Договору у розділ «Термін дії договору» згідно якого строк дії договору становить 92 дні, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 1615,00 грн, які він повинен був сплатити до 30 серпня 2021 року. В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 14700,00 грн. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 29 січня 2024 року о 10.30 год. 28 січня 2024 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Судове засідання призначене на 29 січня 2024 року відкладено до 29 лютого 2024 року о 11.00 год. 07 лютого 2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що надані позивачем додаткові угоди не містять електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Позивачем не доведено факт виникнення зобов`язань між сторонами, не надано належних доказів того, що саме відповідачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (СММ повідомлення з кодом), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Окрім того, до позовної заяви не надано розрахунку заборгованості, виписки з рахунку клієнта та доказів отримання коштів на картковий рахунок. Також відповідач посилається на те, що не надано жодних доказів продовження строку дії договору, тому кредитор не мав права нараховувати відсотки з моменту закінчення терміну кредитування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача Таранущенко К.В. засобами поштового зв`язку надіслала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання, призначене на 29 лютого 2024 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Веллфін» підлягає задоволенню виходячи з наступного. ТОВ «Веллфін» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа, код 39952398 та є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 27 жовтня 2015 року. Порядок отримання та надання позики ТОВ «Веллфін» регламентовано Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затвердженими наказом директора ТОВ «Веллфін» № 60 від 30 грудня 2020 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивача https://creditup.com.ua (надалі - Правила). Згідно п. п. 7.1, 7.2 Правил заявник, що має намір отримати позику проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до 7.6 уклавши цей Договір позичальник автоматично стає учасником Програми діяльності, умови якої регламентуються Офіційними правилами програми лояльності та невід`ємною частиною Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» та підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил програми лояльності текст яких розміщено на Сайті Позикодавця. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає Договір позики в особистому кабінеті. Відповідно до п. 4.8 Правил, підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Згідно п. 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої Заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму Заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо. Відповідно до п. 4.10 Правил, відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті (п. 6.3. Правил). Згідно п.п. 6.9-6.11 Правил, Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. Відповідач [PERSON] 29 червня 2021 року, у встановленому п. п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформив Заявку для отримання споживчого кредиту в розмірі 5000,00 грн, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки Відповідача з офіційного веб-сайту позивача. Судом встановлено, що 29 червня 2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 1605015 в електронній формі. За умовами п. 1.1. договору, позикодавець надає позичальникові грошові кошти у сумі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5 Договору. Згідно п. 1.2 договору, позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://credit.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики за договором складає 30 (тридцять) днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит (додаток до договору) до 29 липня 2021 року (п. 1.3 договору). Відповідно до п. 1.4 Договору перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору про споживчий кредит між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору про споживчий кредит на картковий рахунок [PERSON] перерахована сума позики у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою від 06 грудня 2023 року, з якої вбачається, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» проведена успішна транзакція. 30 серпня 2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до договору про споживчий кредит № 1605015 від 29 червня 2021 року, за умовами якого сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 Договору у розділ «Предмет Договору», виклавши в наступній редакції: «Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 5000,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п. 1.5 цього Договору». Згідно п. 2 Додаткової угоди № 1, сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.3 Договору у розділі «Термін дії договору», виклавши їх у наступній редакції «Строк дії договору 61 (шістдесят один) день, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором». Згідно п. 2 Додаткової угоди № 1, сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.3 Договору у розділі «Термін дії договору», виклавши їх у наступній редакції «Строк дії договору 61 (шістдесят один) день, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором». 30 серпня 2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до договору про споживчий кредит № 1605015 від 29 червня 2021 року, за умовами якого сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 Договору у розділ «Предмет Договору», виклавши в наступній редакції: «Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 5000,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п. 1.5 цього Договору». Згідно п. 2 Додаткової угоди сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.3 Договору у розділі «Термін дії договору», виклавши їх у наступній редакції «Строк дії договору 92 (дев`яносто два) дні, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором». Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики № 1605015 від 29 червня 2021 року заборгованість [PERSON] становить 14700,00 грн, з яких: 5000,00 грн - основний борг, 9700,00 грн - заборгованість за відсотками. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525, ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 5000 грн та нарахованими відсотками за період кредитування у розмірі 9700,00 грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч. 1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно цифрової послідовності (що відповідає Правилам надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 1605015 від 29 червня 2021 року складає 14700,00 грн, з яких основний борг - 5000,00 грн, заборгованість по відсотках - 9700,00 грн. Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 605/196/16-ц, які згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Кредитний договір, укладений між сторонами, відповідачем не оспорюється, недійсним у судовому порядку не визнавався. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» в загальному обсязі 14700,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2684,00 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved