Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) третя особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення частково від сплати заборгованості по аліментам та зарахування сплачених сум в рахунок сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в шлюбі у сторін народилось троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.08.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 9 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2023 зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 на користь [PERSON] на утримання дітей з 1/2 частини до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Син [PERSON] , [INFO] в період з 16.10.2021 по даний час проживає разом батьком, що було встановлено судовим рішенням, яким зменшено розмір аліментів на утримання дітей у зв`язку з даною обставиною. З довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої старшим державним виконавцем Шабатурою Антоном від 16.10.2023 вбачається, що в період з жовтня 2021 року по день набрання законної сили рішення суду від 13.02.2023 - 23.03.2023, була нарахована заборгованість по аліментам, що стягувались на утримання трьох дітей на користь відповідача. В межах виконавчого провадження № [NUMBER] до позивача за несплату аліментів були застосовані заходи, які обмежують його права. З 16.10.2021 син [PERSON] , [INFO] проживав та надалі продовжує проживати з батьком, батько купував сину одяг, їжу, організовував навчальний процес та дозвілля, задовольняв усі його насущні потреби. На підставі вищевикладеного позивач просить: звільнити його частково від сплати заборгованості по аліментам, що стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року у справі №753/2896/21, за період з 16.10.2021 року по 23.03.2023 року; зобов`язати державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити відповідний перерахунок про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 16.10.2021 року по 23.03.2023 року; зарахувати суму коштів у розмірі 47 798,00 грн. в рахунок сплати аліментів по виконавчому листу, виданому Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів з стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. Ухвалою суду від 08.11.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 16.11.2023 відкрито провадження по справі, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням/викликом сторін. 02.01.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 08.01.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 25.01.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 29.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. 30.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю. Ухвалою суду від 30.01.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 30.01.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відповідь на відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 179 ЦПК України. Ухвалою суду від 30.01.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 180 ЦПК України. Представником позивача у відповіді на відзив подано заяву про допит свідка, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 30.01.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні заяви про допит свідка. Ухвалою суду від 30.01.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою сууд від 30.01.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю відмовлено. У судовому засіданні 22.02.2024 представник позивача надала пояснення, в яких зазначила, що спільний син позивача та відповідача проживає разом з батьком, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2023 було зменшено розмір аліментів на дітей з 1/2 частини на 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні 22.02.2024 представник відповідача надала пояснення, в яких зазначила, що позивач у 2020 році вигнав відповідачку з дому з трьома дітьми, потім вона переїхала до міста Коростишів, а після повномасштабного вторгнення виїхала з двома дітьми за кордон, відповідач не знала про рішення суду щодо зменшення розміру аліментів, оскільки вона за кордоном, з квитанцій наданих позивачем не зрозуміло куди він направляв кошти, платежі без зазначення, просила відмовити в задоволенні позову. 28.02.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. 06.03.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання та долучення доказів. Ухвалою суду від 06.03.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 06.03.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів. Ухвалою суду від 06.03.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України. У судовому засіданні 06.03.2024 позивач надав пояснення в яких повідомив, що син проживає разом з ним з жовтня 2021 року, аліменти сплачував на дітей добровільно з 2021 року, через «Укрпошту», квитанції про перерахування аліментів надав державному виконавцю, виконавець не зарахував їх оскільки не було вказано призначення платежу, просив позов задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Суд заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 16 липня 2005 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. У шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 9 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13-17). Постановою Київського апеляційного суду від 26.08.2021, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 залишено без змін (а.с. 18-24). 24.09.2021 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист. Головним державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Малівською Н.І. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] від 25.10.2021 (а.с. 39). Старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шабатурою А.М. винесено постанову про арешт майна боржника від 01.08.2023. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2023 зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 на користь [PERSON] на утримання дітей з 1/2 частини до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 25-28). У вказаному рішенні судом встановлено, що син - [PERSON] проживає разом з батьком - [PERSON] з жовтня 2021 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сформованого старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шабатурою А.М., станом на 13.10.2023 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає 256 674,11 грн. (а.с. 30). Згідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначені аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини, або платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Разом з тим, рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування ст. 197 СК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 477/1165/20, від 03.02.2021 у справі № 125/2525/18, від 26.12.2019 у справі № 219/6287/17, від 26.09.2019 у справі № 760/32225/18, від 27.02.2019 у справі № 307/1186/17. Основний правовий висновок, який міститься в таких постановах, зводиться до того, що лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів. Проте практика застосування статті 197 СК України залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні частини другої статті 197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2023 встановлено, що один з трьох дітей на яких за рішенням суду стягнуто аліменти проживає з позивачем. Вказаним рішенням було зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2021 на користь [PERSON] на утримання дітей з 1/2 частини до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного суд вважає за можливе звільнити частково [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, що стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року у справі № 753/2896/21, за період з 16.10.2021 по 23.03.2023. Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити відповідний перерахунок про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 16.10.2021 року по 23.03.2023 року та зарахувати суму коштів у розмірі 47 798,00 грн. в рахунок сплати аліментів по виконавчому листу, виданому Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів з стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей, слід відмовити з огляду на наступне. За змістом ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за № 512/5. Відповідно до ч.ч. 2-4 розділу ХVI «Інструкції з організації примусового виконання рішень» стягнуті аліментні суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем в письмовій заяві рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження. У разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, виданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітку плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню. За змістом частини 2 статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Оскільки позивач заявляє позовні вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зарахувати суму коштів в рахунок сплати аліментів до третьої особи що є підставою для відмови, оскільки позивач звернувся саме з позовом, визначив учасників по справі, а саме відповідача - [PERSON] та третю особу - Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Під час розгляду справи з клопотанням в порядку ст. 51 ЦПК України про зміну статусу третьої особи на співвідповідача стороною позивача заявлено не було, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати на сплату судового збору підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial