Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Коломацького районного суду Харківської області із заявою, в якій просила суд встановити факт її проживання у період із лютого 2016 року по [INFO] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вони разом проживали за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю без шлюбу з лютого 2016 року по день його смерті. Крім того заявниця вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, однак без встановлення у судовому порядку факту її проживання із спадкодавцем як чоловіка та дружини без шлюбу більше п`яти років до відкриття спадщини реалізувати своє право на спадкування не можливо. З огляду на існування вказаної вище обставини та з метою реалізації свого права на спадкування заявниця просила суд встановити факт її проживання у період із лютого 2016 року по [INFO] однією сім`єю без шлюбу із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 05 лютого 2024 року, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження за вказаною вище заявою і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлену вимогу, надала суду пояснення в її обґрунтування та просила суд задовольнити заяву. Представник Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківській області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи (а.с. 32, 43), у судове засідання не з`явився, при цьому представником Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Мельник М.В. до суду подано заяву за ЕС№218/01-51/24 від 07 лютого 2024 року (а.с. 35), в якій остання просила суд розгляд справи провести за відсутності представника Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківській області. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, допитавши свідків, врахувавши пояснення заявниці [PERSON] , суд дійшов наступного. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У частині 1 статті 315 ЦПК України законодавець закріпив перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд, серед яких і справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, що передбачено п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України у Постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 січня 2024 року Коломацькою селищною радою Богодухівського району Харківської області, [INFO] у місті Валки Богодухівського району Харківської області у віці 56 років помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Із довідки про смерть за №11 від 15 січня 2024 року, виданої Коломацькою селищною радою Богодухівського району Харківської області для отримання одноразової допомоги на поховання (а.с. 15), вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у місті Валки Богодухівського району Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть за 2024 рік 15 січня 2024 року зроблений відповідний запис за №11. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № 6336-7001459304, датованої 29 серпня 2022 року (а.с. 16), [PERSON] перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Із акту, складеного 19 січня 2024 року депутатом Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Різуненком О.А. в присутності сусідів-свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в період часу з лютого 2016 року та по день своєї смерті проживав за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю як чоловік та жінка із [PERSON] , [INFO] , і вони разом вели спільне господарство, здійснювали ремонт домоволодінння (а.с.17). Згідно довідки за №39/4-10.1-02, виданої 22 січня 2024 року старостою Коломацької селищної ради [PERSON] , з лютого 2016 року і до дня смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживала із останнім як чоловік та дружина та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Із акту, складеного 16 січня 2024 року старостою Коломацької селищної ради Сергієм Беспалим, вбачається, що поховання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , здійснила його співмешканка [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Квитанцією за №00161 від 18 грудня 2021 року підтверджено оплату комунальних послуг в сумі 2600 гривень по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів за № [NUMBER] , виданого 15 листопада 2016 року центром 6341, та за № [NUMBER] , виданого 07 вересня 2010 року ВРЕР №2 ГУМВСУ Харків, [PERSON] значиться власником автомобіля «VOLKSWAGEN CARAVELLE», 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , а також автомобіля «ГАЗ 3110», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.24). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали свої показання про те, що вони особисто знайомі із [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того свідки дали свої показання про те, що [PERSON] та [PERSON] з лютого 2016 року по день смерті останнього, проживали разом як чоловік та жінка однією сім`єю у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, разом здійснювали ремонт будинку, в якому проживали, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Як вже зазначалося вище, Пленум Верховного Суду України у Постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначив, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається, як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц провадження № 61-38901св18, обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 2, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно зі статтями 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217 та 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч .ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є забезпечення реалізації права на спадкування, а отже наявність цього факту породжує юридичні наслідки і чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту. Судом з`ясовано, що під час спільного проживання заявниці із [PERSON] , вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, приймали спільну участь у витратах на утримання житла та його ремонт, піклувалися один про одного, і наявність вказаних обставин у своїй сукупності свідчать про реальність сімейних відносин між ними. Таким чином, сукупністю поданих заявницею та досліджених судом доказів повністю підтверджено існування факту, про встановлення якого просила [PERSON] . З огляду на повну доведеність встановлюваного факту, що не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право, взявши до уваги те, що необхідність підтвердження к судовому порядку факту проживання у період із лютого 2016 року по [INFO] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , послугувала перешкодою для реалізації [PERSON] її права на спадкування, і що іншим способом, окрім встановлення такого факту у судовому порядку, подолати цю перешкоду неможливо, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved