Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

06 лютого 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час син [PERSON] досяг повноліття та є курсантом 1-го курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Позивачка вказує, що за період навчання сина нею було придбано каску, плитоноску, магазини, термобілизну, осінню та зимню форми, аптечку, медикаменти. Вона не в змозі самостійно утримувати сина [PERSON] , оскільки має ще двох малолітніх дітей, її щомісячний дохід становить 10 415 грн. заробітної плати, інші доходи відсутні. У зв`язку з навчанням син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та має можливість надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 07 лютого 2024 року позовну заву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29 лютого 2024 року на електронну адресу суду від представника відповідача - адвоката Авдєєва Б.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що згідно положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, однак позивачка не надала доказів, що їхній з відповідачем повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням і що вона має право на звернення з даним позовом. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також просить врахувати, що з наданої позивачкою довідки з навчального закладу вбачається, що [PERSON] забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. З цього приводу є правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, яка була викладена у постанові від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17, та згідно якої, якщо повнолітня дитина перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони, дані обставини не надають їй право претендувати на аліменти на підставі статті 199 СК України. Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 29 лютого 2024 року розгляд справи було відкладено на 14 год. 30 хв. 12 березня 2024 року для надання позивачці можливості ознайомитися з відзивом на позов та скористатися своїм правом подати відповідь на відзив. 11 березня 2024 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій вказує, що чеки на придбані для сина [PERSON] речі вона не збирала, однак нею купувалися 2 пари форми, бушлат, спортивний костюм, спідня білизна, футболки, бронежилет, плитоноска, магазини, каска, аптечка, шапка, канцелярія, засоби особистої гігієни. Окрім того, з 2024 року адміністрація навчального закладу дозволила курсантам винаймати житло, а це коштує від 9 до 15 тисяч гривень в місяць. Також син [PERSON] має потребу у ноутбуці для більш ефективного та продуктивного навчання. Їй одній важко винаймати квартиру для сина, купити йому ноутбук та давати кошти на повсякденні потреби, так як вона самотужки виховує та утримує ще двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. За період з серпня по грудень 2023 року вона переказала на рахунок сина [PERSON] 49 000 грн., а також давала йому кошти готівкою: в січні - 10 000 грн., в лютому - 11 000 грн. За ці гроші він купував собі одяг та засоби гігієни. В судовому засіданні 12 березня 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Авдєєв Б.М. просив у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених ним у відзиві на позов. При цьому, також посилається на те, що матеріали справи не містять доказів, що позивачка проживає разом із повнолітнім сином [PERSON] і що він потребує матеріальної допомоги саме у зв`язку з навчанням. Також не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Дійсно відповідач є військовослужбовцем, однак значна частина його доходу йде на придбання військового спорядження та амуніції. Відповідач на даний час сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] і до досягнення сином [PERSON] 18 років також сплачував аліменти на його утримання. Вважає, що позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, хоче покращити своє матеріальне становище, адже після досягнення старшим сином повноліття аліменти почали їй надходити у меншому розмірі. Разом з тим, якби син сторін [PERSON] справді потребував матеріальну допомогу в зв`язку з навчанням, він би сам звернувся до суду з таким позовом. В телефонних розмовах з відповідачем [PERSON] не повідомляв про те, що має потребу у матеріальній допомозі від нього. Кошти, які позивачка переказувала сину [PERSON] в 2023 році, і є тими аліментами, які вона отримувала від відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 07 серпня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2015 року між ними розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повноліття та перебуває на військовій службі (навчанні) - є курсантом 1-го курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Зарахований наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 25 липня 2023 року № 21-КС. Термін навчання 4 (чотири) роки - попередньо до червня 2027 року. Форма навчання - денна. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданого 22 липня 2011 року, копією рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2015 року, довідкою Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 31.01.2024 року № 125. Згідно долученої до позовної заяви довідки, виданої службою у справах дітей Городківської сільської ради від 02 лютого 2024 року № 11-01/41, позивачці за 2023 рік було нараховано 147 102,67 грн. заробітної плати. Судом також встановлено, що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 28 лютого 2023 року. Як вбачається з довідки про розмір аліментів, сплачених в грошовій сумі, виданій Крижопільським відділом державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області від 27 лютого 2024 року № 7138/22.20-32/24, позивачка [PERSON] отримувала аліменти від відповідача [PERSON] в наступних сумах: січень 2022 року - 2500 грн., лютий 2022 року - 2500 грн., березень 2022 року - 2500 грн., квітень 2022 року - 2500 грн., травень 2022 року - 2500 грн., червень 2022 року - 2500 грн., липень 2022 року - 2500 грн., серпень 2022 року - 3000 грн., вересень 2022 року - 2500 грн., жовтень 2022 року - 2500 грн., листопад 2022 року - 2500 грн., грудень 2022 року - 2500 грн., січень 2023 року - 5000 грн., лютий 2023 року - 5000 грн., березень 2023 року - 5000 грн., квітень 2023 року - 5000 грн., травень 2023 року - 5000 грн., червень 2023 року - 5000 грн., липень 2023 року - 2000 грн., серпень 2023 року - 24 798 грн., вересень 2023 року - 38 600 грн., жовтень 2023 року - 30 000 грн., листопад 2023 року - 45 000 грн., грудень 2023 року - 45 000 грн. Зазначені аліменти стягувалися з відповідача на користь позички на підставі судового наказу, виданого 20 березня 2018 року Крижопільським районним судом Вінницької області у справі № 134/258/18, на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 лютого 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так, відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи тим, що останній має потребу у матеріальній допомозі від свого батька у зв`язку з навчанням. Водночас позивачка [PERSON] не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 Сімейного кодексу України, що є її процесуальним обов`язком, зокрема, не надала суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі сину саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Разом з тим, як уже зазначалося вище, повнолітній син сторін [PERSON] є курсантом 1-го курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Таким чином, повнолітня дитина сторін перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони, відтак не може претендувати на аліменти на підставі статті 199 СК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17. За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, слід відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено повністю, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Outcome: dismissed