Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Позов аргументує тим, що житловий будинок [ADDRESS] мав статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] (голова двору), [PERSON] та [PERSON] , а отже вони були власниками будинку. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняли його діти - [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину, до складу якої увійшло і право власності на 1/3 частину вищевказаного будинку, після померлого прийняла позивачка (дружина померлого). Звернувшись до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на будинок. Ухвалою судді 23.01.2024 справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду 22.02.2024 за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивачка у позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача - Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Від третіх осіб [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі та відсутність заперечень проти задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Ніжинське МБТІ», будинок [ADDRESS] є власністю колгоспного двору, голова якого [PERSON] (а.с. 15-17). Відповідно до довідки, виданої Безуглівським старостинським округом № 1 Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 03-29/181 від 27.05.2022, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , мешкали: [PERSON] - голова колгоспного двору, її чоловік [PERSON] та зять [PERSON] . Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/3 частці кожен. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно довідки Безуглівського старостинського округу Талалаївської сільської ради від 30.05.2022 № 03-29/183 [PERSON] на день смерті була постійно зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину та отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с. 104-106) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Спадщину після померлого прийняли його діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 92). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно копії спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] , спадщину після його смерті прийняла дружина - [PERSON] , а діти померлого [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини (а.с. 25-108). Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 22.08.2023, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок (а.с.107 зворот-108). Згідно з рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 14.12.2022 по справі №740/3576/22, за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку спірного житлового будинку, як за членом колгоспного двору. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України). Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, який фактично належав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з належністю вказаного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачка позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності. Суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] - в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved