Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на дружину до досягнення дитиною шестирічного віку. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 16 березня 2019 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 175. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач [PERSON] . На теперішній час позивач разом з дитиною проживають окремо від відповідача [PERSON] , у місті Запоріжжі, по вулиці Базарній. Позивач зазначає, що дитина залишилась проживати разом з нею та повністю знаходиться на повному її утриманні. Позивач стверджує, що відповідач матеріально про дитину не піклується, кошти на утримання дитини не надає. При цьому, відповідач є працездатним, має дохід та можливість утримувати свою малолітню дитину. Виходячи з вищенаведеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, дитина - [PERSON] має вади фізичного розвитку, оскільки страждає на захворювання імунної системи, у зв`язку з чим потребує складного та тривалого лікування, перебуває на диспансерному обліку у лікувальній установі, потребує домашнього догляду. Позивач зазначає, що через необхідність лікування дитини вона несе додаткові витрати на придбання ліків та медичні обстеження, а через потребу дитини у домашньому догляді позивач обмежена у виборі роботи, плануванні свого робочого часу, та, відповідно, у можливості заробітку. Стверджує, що відповідач працює комірником у ТОВ СП «Юкойл», при цьому він у добровільному порядку достатніх коштів на утримання, як дитини, так і її, як дружини, не надає, тим самим ухиляється від її утримання. Отже, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання як дружини, до досягнення дитиною шестирічного віку, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02 січня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання (а.с.16-17). 07 лютого 2024 року відповідачем [PERSON] було подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги лише в частині стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] . Разом з тим, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною [PERSON] шестирічного віку відповідач не визнає, і просить суд у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити (а.с.29-31). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.19, 20, 34), про причини неявки до суду не повідомила, проте надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.41). Відповідач [PERSON] і представник відповідача адвокат Огійченко Є.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1159911 від 27.01.2024 року (а.с.24, 43) у судове засідання також не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.21, 25, 35, 36), про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, відповідач і представник відповідача адвокат Огійченко Є.В. надали до канцелярії суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, а саме, в частині стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, задовольнити. В частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] шестирічного віку відповідач просить суд відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2019 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [INFO] народився [PERSON] , батьком якого вказаний [PERSON] (а.с.5). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 20.12.2023 року, вбачається, що [PERSON] має порушення з залученням імунного механізму неуточнене. Аденоїдні вегетації ІІ ступеня. Плоско-вальгусна деформація стоп ІІІ ступеня (а.с.6). Відповідно до довідки № 1485 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 12 липня 2023 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має захворювання (код за МКХ-10) Д 89.9, та з 24 травня 2022 року дитина перебуває на диспансерному обліку, а з 16 липня 2023 року дитина потребує домашнього догляду. Довідка дійсна до 16 січня 2024 року (а.с.7). Відповідно до довідки № 121 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 17 січня 2024 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має захворювання (код за МКХ-10) Д 89.9, та з 24 травня 2022 року дитина перебуває на диспансерному обліку, а з 16 січня 2024 року дитина потребує домашнього догляду. Довідка дійсна до 16 липня 2024 року (а.с.38). Відповідно до довідки № 03 від 19 січня 2024 року, виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 182 «Щасливе дитинство» Запорізької міської ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує спеціальну групу для дітей з порушенням опорно-рухового апарату закладу дошкільної освіти (ясел-садка) комбінованого типу № 182 «Щасливе дитинство» Запорізької міської ради на підставі висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 01.06.2022 року № 3-04/48 ІРЦ-85005/2022/331601, наказу від 16.08.2021 року № 10В «Про зарахування» (а.с.39). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, виданого лікарем-консультантом [PERSON] від 02 вересня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , має встановлений діагноз Плоско-вальгусна деформація стоп ІІІ ступеня; згідно рекомендацій [PERSON] встановлено: лікувальна фізкультурна 2-3 рази на день - постійно, спеціальний масаж по 1 разу на 3 місяці, ортопедичне взяття. Огляд через 6 місяців (а.с.40). Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За правилами статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правовою нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що аліменти на утримання малолітнього [PERSON] повинні стягуватись у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення\~позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 16 березня 2019 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). Відповідно до частини 3 статті 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Частиною 4 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частин 1, 4 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Стаття 85 Сімейного кодексу України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, яка ніде не працює через необхідність догляду за дитиною, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. У постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року, суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В той же час, із змісту довідки про доходи № 03 від 30 січня 2024 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «СП Юкойл», вбачається, що [PERSON] працює у ТОВ «СП Юкойл» на посаді комірника і має загальну суму доходу за період з 01 липня по 31 грудня 2023 року без урахування аліментів 133337 грн. 82 коп. (а.с.27). Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач має стабільний заробіток і, відповідно, може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає малолітній [PERSON] . Разом з тим, твердження відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву про те, що до матеріалів позовної заяви стороною позивача не додано доказів на підтвердження того факту, що дитина потребує домашнього догляду до шести років, спростовується довідкою № 1485 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 12.07.2023 року та довідкою № 121 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 17.01.2024 року (форма первинної облікової документації № 080-1/о) (а.с.7, 38). Відповідно до п.17 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-1/о «Довідка про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді» до Наказу № 430 Міністерства охорони здоров`я від 11.06.2012 року «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення», строк дії довідки встановлюється індивідуально з урахуванням захворювання, його перебігу, ефективності протирецидивних та реабілітаційних заходів і становить не менше 6 місяців. Аналізуючи вищезазначене, можна прийти до висновку, що довідка форми № 080-1/о, яка надається закладом охорони здоров`я на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії, для дитини (дитини-інваліда), яка потребує домашнього догляду, може бути отримана позивачем і після спливу терміну, на який довідку № 121\~про потребу\~дитини (дитини-інваліда)\~у домашньому\~догляді,\~виданої Комунальним\~некомерційним підприємством\~«Центр первинної\~медико-санітарної\~допомоги №\~10»\~від 17.01.2024\~року (форма\~первинної облікової\~документації №\~080-1/о) було видано, тобто і після 16 липня 2024 року (а.с.38). Твердження ж відповідача щодо відсутності у Міжнародній статистичній класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я (ICD-10 або МКХ-10) такого коду хвороби, як Д 899, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем по справі надано суду довідку, в якій вказано захворювання малолітньої дитини [PERSON] за кодом D 89.9 (а.с.7, 38). Крім того, відповідач зазначив у відзиві, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що дитина [PERSON] додатково потребує постійного стороннього догляду. Зазначене твердження відповідача повністю спростовується консультаційним висновком спеціаліста, виданим лікарем-консультантом [PERSON] від 02.09.2023 року, а також довідкою № 121 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 17.01.2024 року (а.с.38, 40). Суд звертає увагу, що догляд за хворою дитиною є складовою частиною лікувального процесу, від якого залежить ефективність терапевтичних заходів та одужання дитини. У даному випадку вік малолітньої дитини [PERSON] (чотири роки) і стан його здоров`я, безумовно передбачають постійний догляд за дитиною. Довідкою № 03 від 19 січня 2024 року, яка видана Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 182 «Щасливе дитинство» Запорізької міської ради, також підтверджується, що малолітній [PERSON] на підставі висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи № 3-04/48 ІРЦ-85005/2022/331601 від 01.06.2022 року, наказу від 16.08.2021 року № 10В «Про зарахування» відвідує спеціальну групу для дітей з порушенням опорно-рухового апарату закладу дошкільної освіти (ясел-садка) комбінованого типу № 182 «Щасливе дитинство» Запорізької міської ради (а.с.39). При цьому, твердження відповідача та його представника в заяві від 12.03.2024 року (а.с.42) щодо не отримання лікування дитиною, у зв`язку з тим, що вона відвідує заклад дошкільної освіти, суд не бере до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що малолітній [PERSON] не отримує лікування за захворюванням D 89.9 суду не надано. Враховуючи, що дитина проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні, при цьому, позивач не працює, приймаючи також до уваги працездатний вік і матеріальне становище відповідача, який має заробіток та може надавати матеріальну допомогу позивачу, суд, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини і фінансових можливостей відповідача, приходить до висновку, що аліменти на утримання дружини необхідно стягнути у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до досягнення дитиною шести років. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] , на підставі Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до статті 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial