Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, відзиву на позов не надала, щодо позову не заперечувала, просила розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без її участі. Представник третіх осіб - Служби у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, будь-яких заперечень з приводу пред`явлених позовних вимог не мала, просила про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області будь-яких заяв заперечень не надала. Представник позивача [PERSON] - адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія довідки про реєстрацію місця проживання особи - [PERSON] ; копія довідки ЦНАП Виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 21.04.2022р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - [PERSON] ; копія довідки ЦНАП Виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 21.04.2022р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - [PERSON] ; копії протоколів опитування осіб [PERSON] та [PERSON] від 23.09.2023р.; копія довідки директора ЗДО «Чебурашка» від 31.10.2023р. №155; копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон, оформленого на ім`я [PERSON] із штампами про виїзд-в`їзд в Україну; копія заяви [PERSON] від 15.01.2024р. (нотаріально засвідчена); копія декларації про вибір лікаря первинної медичної допомоги для надання медичних послуг в м.Одеса [PERSON] ; копія витягу із медичної карти про щеплення дитини [PERSON] у медичній установі; копії протоколу опитування особи - [PERSON] від 27.01.2024р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.05.2019р. про належність житлового будинку брату позивача; копія акту обстеження про фактичне проживання осіб від 17.02.2024р. ; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копія рішення Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 29.02.2024р. №26; висновок органу опіки та піклування Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, затверджений рішенням виконкому Ренійської міської ради від 29.02.2024р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач, діючий через свого представника, просить позбавити батьківських прав відповідачку щодо їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що відповідачка є матір`ю дитини (на підставі свідоцтва про народження), він є батьком доньки. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, на даний час відповідачка подала позовну заяву про розірвання шлюбу, яка була прийнята судом до розгляду для вирішення спору за суттю. Як зазначив позивач, сімейне життя у нього із [PERSON] не склалося, їхній шлюб розпався, у 2021р. відповідачка виїхала за кордон на заробітки, малолітня донька залишилась мешкати із ним. Вона мешкали в м.Одесі, там була зареєстрована донька, а після того, як розпочалась війна в Україні, він із [PERSON] переїхав мешкати до батьківського будинку, тут вони і стали на облік, як внутрішньо переміщені особи. З тих пір матір дитини в родині не з`являлась, спільно із донькою не мешкала, по теперішній час дитина знаходиться на утриманні свого батька - позивача у справі, мешкає разом із ним за однією адресою. Таким чином, з 2021р. відповідачка про доньку не піклується, не приймає участі в її матеріальному утриманні, не виховує доньку. За стягненням аліментів на утримання доньки позивач не звертався. [PERSON] навіть не спілкується із донькою (ані з використанням телефонного відео, ані смс повідомленнями). Як відомо позивачу, [PERSON] в даний час перебуває на території Р.Молдова, мешкає там, у неї склалися стосунки із іншим чоловіком, повертатися до України, до доньки вона намірів не має. Отже, відповідачка протягом тривалого часу не виконує своїх батьківських обов`язків щодо доньки, не цікавиться нею, її не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний, духовний розвиток дитини, стан її здоров`я. Донька [PERSON] навідує дитячий садок в м.Рені. Для розвитку дитини, її матеріального забезпечення позивач самостійно прикладає зусилля, всі проблемні питання вирішуються ним без допомоги матері дитини. Таким чином, неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківської уваги і піклування з боку відповідачки, яка не виконує свій батьківський обов`язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дитиною, позивач відповідачці не чинить. Сама відповідачка не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, являється безвідповідальною матір`ю, не здатна проявити материнську турботу та піклуватися про свою дитину. У зв`язку із вищенаведеним, позивач вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини, оскільки вони існують суто формально і нею не виконуються. Вивчивши матеріали справи, дослідивши висновок третьої особи про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її доньки [PERSON] , [INFO] буде відповідати інтересам неповнолітньої та направлено на захист її прав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої материнської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачкою своїх обов`язків судом не вбачаються, вона свідомо не приділяє будь-яку увагу доньці, яка є малолітньою і потребує моральної та матеріальної підтримки від матері. По теперішній час дитина мешкає разом із батьком, відповідачка із донькою не спілкується, відносин із нею не підтримує, не цікавиться, чи забезпечена вона всім необхідним та інше. Згідно із п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п.п. 15, 17 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, Положення Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у т.ч. суди мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально-здоровому середовищі. Отже, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої, малолітньої дитини. При прийнятті рішення у справі судом також було досліджено висновок органу опіки та піклування Виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки. Згідно наданого суду висновку матір [PERSON] [PERSON] не займається вихованням доньки, тривалий час не спілкується із нею та не проявляє жодної турботи про неї, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Таке ухилення щодо дитини створює умови, які шкодять інтересам дитини, позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки буде доцільним та буде відповідати інтересам дитини. Також судом були взяті до уваги і письмові показання свідків. Так, [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони знають позивача вже багато років, він із родиною раніше мешкав у м.Одеса, а потім, у 2022р., приїхав до м.Рені. Матір дівчинки спочатку періодично приїжджала до м.Рені, а потім - перестала, їм відомо, що вона за кордоном, раніше їздила на заробітки, а зараз начебто залишилась мешкати в Р.Молдова. Стверджують, що позивач самостійно виховує доньку, дитина сумує за матір`ю, відповідачка навіть не дзвонить їй, за малечу піклується батько. Батьки відповідачки мешкають в Ізраїлі, періодично дзвонять дівчинці, бабусі і дідуся по батьківській лінії у дівчинки немає. [PERSON] декілька разів спілкувалась із відповідачкою, останній раз - у квітні 2022р., та повідомила їй, що в неї склалися стосунки із іншим чоловіком, вона створила за кордоном сім`ю. Свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою позивача, їй відомо, що матір дитини перебуває за кордоном, позивач просить її допомагати йому із дитиною, вона готує та прибирає у будинку, іноді доглядає за дівчинкою. Матір дитини вона не бачила, дитину водить до дитячого садочку батько, самостійно виховує її також він. Аналізуючи вищевказані положення законодавства, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідаки батьківських прав відносно її дитини, оскільки вона своїх батьківських обов`язків ані в добровільному, ані в примусовому порядку не виконує, про дитину не піклується, не підтримує її ні матеріально, ні морально, нехтує батьківськими обов`язками взагалі. За таких умов, з урахуванням такого байдужого відношення відповідачки до доньки, до неї слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дитини, направлено на захист її прав. Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси малолітньої, та приймає рішення щодо задоволення позову позивача - позбавляє відповідачку батьківських прав щодо її дитини: доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved