Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 28.08.2018 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу спільних дітей з відповідачем не мають. Спільне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними поглядами на життя, не склалося. Фактично на сьогоднішній день шлюбні відносини між ними припинені, примирення неможливе, вони намагаються влаштувати особисте життя кожний окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спільне господарство не ведеться та фактично проживають окремо. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області від 28.08.2018, актовий запис № 683. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, згідно з якою просить розглядати справу у її відсутності, зазначаючи, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив, а тому, суд уважає, що у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як установлено у справі, 28.08.2018 сторони уклали шлюб, який зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено актовий запис № 683, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 14.09.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Спільних дітей подружжя не має. Як встановлено згідно з пояснень позивача у позовній заяві, сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Наданий сторонам строк для примирення згідно з ухвалою суду від 11.12.2023 позитивного результату не приніс. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved