Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 28.04.2007 року між сторонами було укладений шлюб, від якого сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинилися, сторони більше 5 років проживають окремо. Шлюб існує формально, спільного господарства не ведеться, спільного бюджету немає, а тому просила суд про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але у своїй позовній заяві просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву не скористався. У відповідності до вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, позивач проти такого вирішення справи заперечень не надавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2007 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , місце державної реєстрації: Сухоєланецька сільська рада Новоодеського району Миколаївської області, актовий запис № 03). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу, відсутність заперечень проти цього від відповідача, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві [PERSON] просила, після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати, у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved