Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

05.01.2024 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] відповідно до варіанту № 1 висновку судового експерта Дідовського Ю.Б. № 12/13 від 17 липня 2023 року. В обґрунтування позову покликається на те, що 27 лютого 2009 року їхня сім`я здійснила приватизацію квартири [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради співвласниками стали: [PERSON] (її бабуся) [PERSON] (її мама), [PERSON] (мамина сестра), [PERSON] (її брат), [PERSON] , [PERSON] . Квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. [INFO] померла їхня бабуся [PERSON] . [PERSON] успадкувала 1/4 бабусиної частки у квартирі, що становить 1/24 частки, а 3/4 бабусиних часток успадкувала її сестра [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 вересня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Р.В. серії НМІ номер 779678, зареєстрованого в реєстрі за № 887 (спадкова справа № 24/2017). Вже понад два роки відповідачка не пускає її та її сім`ю до квартири, в якій перебуває їх хворий дідусь. Вона поміняла всі замки, не дає їм ключів, найняла доглядальницю, а вони з братом не можуть провідати свого хворого дідуся, не можуть користуватися належною своєю часткою квартири, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є співвласниками даної квартири, і також обмежені в користуванні своїм майном. Неодноразові її з братом спроби зайти до квартири не увінчалися успіхом, позаяк невідома для неї особа, яка знаходиться у квартирі і доглядає їхнього дідуся, отримала вказівку від маминої сестри нікого до квартири не впускати. У такий незаконний спосіб [PERSON] має намір захопити всю квартиру, користуватися та розпоряджатися нею. Вважають, що у такому випадку найкраще поділити їхню квартиру, виділивши кожному належну йому частку шляхом встановлення порядку користування квартирою, а кухню, коридор, ванну і комору залишити у спільному користуванні. Відповідачка вже визначилася, самовільно захопивши кімнату під № 8, позначену на плані квартири у технічному паспорті, загальною площею 16,9 кв.м. та кімнату під № 7, загальною площею 7,8 кв.м. Вважає, що у такому випадку їхній сім`ї необхідно виділити кімнати під №2 загальною площею 11,6 кв.м. та кімнату під №3 площею 9,9 кв.м. разом з балконом. З цього питання 11.05.2023 року вони звернулися до судового експерта Дідовського Юрія Богдановича із заявою про надання висновку про визначення порядку користування спірною квартирою. 17 липня 2023 року було складено висновок експерта № 12/13 за яким просить провести поділ. Ухвалою від 20.10.2023 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачам. Представник позивачки адвокат Волощук Б.І. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили. Як вбачається з повернутої кореспонденції, яка направлялась на адресу відповідачів, така ними не отримувалась. Відправлення повернуто за зворотною адресою, причина повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою". Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а тому суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), виданого 27.02.2009 Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради згідно з розпорядженням від 27.02.2009 №2/3 та Довідкою №1717 від 14.11.2022, виданою Дрогобицьким МБТІ та ЕО». Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] 04.04.2017 уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Висновком експерта №12/13 за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17.07.2023, визначено 2 варіанти розподілу житлового будинку з урахуванням існуючого порядку користування нерухомим майном. Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно вимог ст. 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно вимог ст. 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, за яким особа має право безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі і шляхом подання до суду відповідного позову. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Зважаючи на вищевикладене суд вважає за доцільне встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] відповідно до варіанту №1 висновку судового експерта Дідовського Ю.Б. №12/13 від 17.07.2023. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача в користь позивача слід стягнути 2146,00 грн. судового збору та половину вартості експертизи. Що стосується витрат про надання правової допомоги, то суд зазначає таке. Порядок розподілу судових витрат по справі визначений ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого та з врахуванням положень ст. 265 ЦПК України, яка визначає зміст рішення суду, за загальним правилом, судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду, за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. по даній справі, адвокатом долучено копію Договору про надання правової допомоги від 19.05.2023, копію Договору про надання правової допомоги від 04.12.2023, та розрахунок витрат за надання правової допомоги з описом робіт на суму 7000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає що вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 7000 грн. є не достатньо обґрунтованими (зокрема щодо вивчення матеріалів для підготовки позову до суду 2400 грн., підготовка документів до суду 800 грн.. надання усних консультацій позивачу 600 грн.) та неспівмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому заяву слід задоволити частково та стягнути з відповідача в користь позивача 5000 грн. за надання правової допомоги.

Outcome: approved