Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначила, що її рідний дядько, [PERSON] , [INFO] мешкав за адресою [ADDRESS] , був власником данної квартири та житлового будинку з господарськими будівлями та земельною ділянкою у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Ще за свого життя 11 лютого 2021 року [PERSON] продав житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою, у [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] . У 2016 році [PERSON] зареєстрував її у своїй квартирі [ADDRESS] . У квітні 2023 року [PERSON] під час наведення ладу у будинку (у [ADDRESS] ) серед газет та документів, які залишились після [PERSON] , знайшов складений заповіт, підписаний [PERSON] [INFO] , згідно якого [PERSON] заповів: [PERSON] , квартиру [ADDRESS] ., - [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, на якій він знаходиться за адресою [ADDRESS] . Заповіт було складено 16 серпня 2019 року, в подальшому [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, на якій він знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджується інформаційною довідкою №35984380 з реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою будинок був проданий [PERSON] [PERSON] 11.02.2021 року, тому [PERSON] не є спадкоємцем за заповітом. 01 травня 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Веселовського А.Г. з заявою про прийняття спадщини, оформлення спадкових права та отримання свідоцтва про право на спадщину. 01.05.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Веселовським А.Г. заведено спадкову справу після померлого [PERSON] та видано постанову від 30 травня 2023 року, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , оскільки пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини. Позивач вважає, що нею вказаний строк пропущено з поважних причин, оскільки дізналась про складений заповіт на її ім`я лише у квітні 2023 року. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та витребувано від приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Веселовського А.Г. копію спадкової справи №57/2023 заведеної після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просили розглянути справу за їх відсутності, про що надали письмову заяву. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не прибув. До суду надійшла заява про розгляд справу у відсутності представника відповідача. Відзив на позовну заяву до суду не подали. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовський А.Г. у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно встановлено, що квартира [ADDRESS] належила на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 25 серпня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської ради (а.с. 18). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 25.05.2021 року Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Суми) (а.с. 16). 11 лютого 2021 року [PERSON] продав житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою, у [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] . У 2016 році [PERSON] зареєстрував позивача у своїй квартирі [ADDRESS] . У квітні 2023 року [PERSON] під час наведення ладу у будинку (у [ADDRESS] ) серед газет та документів, які залишились після [PERSON] , знайшов складений заповіт, підписаний [PERSON] [INFO] , згідно якого [PERSON] заповів: [PERSON] , квартиру [ADDRESS] ., - [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, на якій він знаходиться за адресою [ADDRESS] . Заповіт було складено 16 серпня 2019 року, в подальшому [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, на якій він знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджується інформаційною довідкою №35984380 з реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою будинок був проданий [PERSON] [PERSON] 11.02.2021 року, тому [PERSON] не є спадкоємцем за заповітом. 01 травня 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Веселовського А.Г. з заявою про прийняття спадщини, оформлення спадкових права та отримання свідоцтва про право на спадщину. 01.05.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Веселовським А.Г. заведено спадкову справу після померлого [PERSON] та видано постанову від 30 травня 2023 року, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , оскільки пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46\~цього Кодексу). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За правилами\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила\~ частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови\~від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини\~підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Суд бере до уваги посилання позивача як на підставу поважності пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач [PERSON] дізналась про наявність заповіту складеного на її ім`я у квітні 2023 року. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. З огляду на вищезазначене, враховуючи поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Сторони у справі не заявляли про відшкодування понесених ними судових витрат.

Outcome: approved