Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

До суду 25.10.2023 року надійшов позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», третя особа: Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна. В обґрунтування\~вимог зазначено,\~що постановою\~Першого Приморського\~відділу ДВС\~Одеського міського\~управління юстиції\~ВП №\~39277260,\~виданою 07.08.2013\~року (державний\~виконавець Білик\~Р.В.)\~було накладено\~арешт на\~майно боржника\~ [PERSON] та\~оголошено заборону\~його відчуження.\~В подальшому\~26.12.2013\~року Першим\~Приморським відділом\~ДВС ОМУЮ\~було винесено\~Постанову,\~згідно якої\~виконавчий документ\~повернуто стягувачу\~на підставі\~п.\~5\~ч.\~1\~ст.\~47\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження».\~Також Постановою\~Першого Приморського\~відділу ДВС\~Одеського міського\~управління юстиції\~ВП №\~44249909,\~виданою 05.08.2014\~року (державний\~виконавець Білик Р.В.) було накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону його відчуження. Постановою Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ВП № 44249909, виданою 22.09.2014 року (державний виконавець Білик Р.В.) було накладено арешт на кошти боржника [PERSON] . В подальшому 25.12.2014 року Першим Приморським відділом ДВС ОМУЮ було винесено Постанову, згідно якої виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Вищевказані виконавчі провадження були відкриті на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2012 року по справі № 1522/4284/12 про стягнення з поручителів заборгованості за договором кредиту № 2518/OF від 08.11.2007 року. 11.01.2022 року позивачем була отримана довідка № 01/11-0/62 від ПАТ «МТБ БАНК» про те, що станом на 10.01.2022 року заборгованість за Кредитним договором № 2518/OF від 08.11.2007 року перед ПАТ «МТБ БАНК» відсутня та ПАТ «МТБ БАНК» до [PERSON] як поручителя (договір поруки № 3457-СО від 28.11.2007 року) за Кредитним договором № 2518/OF від 08.11.2007 року претензій не має. Таким чином, підстави для існування арештів на все майно та на кошти, належні [PERSON] за згаданими виконавчими провадженнями № 39277260 та № 44249909 вже не існують. 26.08.2021 року позивач направив на адресу відповідача заяву про зняття арешту, однак ніякої відповіді на свій лист не отримав та арешт з майна та коштів [PERSON] так знято і не було, в зв`язку з чим 14 червня 2022 року [PERSON] було направлено на адресу відповідача скаргу на бездіяльність державного виконавця, відповідь на яку до теперішнього часу також не отримано. Отже [PERSON] неодноразово звертався до відповідача Першого Приморського відділу ДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції в усній та письмовій формі з проханням зняти арешт з майна та коштів, однак ніякої відповіді не отримав. У зв`язку із наявністю арешту на все майно та кошти [PERSON] не може реалізувати своє право власності, тому був змушений звернутись до суду з даним позовом. Матеріали позову суддя отримала 26.10.2023 року. Ухвалою суду від 26.10.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 31.10.2023 року. Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 01.11.2023 року Ухвалою суду від 06.11.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 04.12.2023 року. 21.11.2023 року представник ПАТ «МТБ Банк» - адвокат Нікітіна О.В. надала суду відзив, в якому просила закрити провадження у справі за позовом [PERSON] та роз`яснити позивачу право звернення до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо зняття арешту з майна та коштів боржника в порядку розділу УІІ ЦПК України. Також заперечувала проти задоволення позову. У підготовчому засіданні 04.12.2023 року була присутня представник ПАТ «МТБ Банк» - адвокат Нікітіна О.В., просила суд прийняти відзив. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, представник [PERSON] адвокат Кузнєцова Л.В. на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила розгляд справи відкласти у зв`язку з хворобою. Протокольною ухвалою суду прийнято відзив, та задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Кузнєцової Л.В. та відкладено розгляд справи на 22.01.2024 року. У підготовче засідання призначене на 22.01.2024 року сторони не з`явилися, представник ПАТ «МТБ Банк» - адвокат Нікітіна О.В. через систему Електронний суд надала заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, справу просила розглядати за відсутністю представника Банку. Ухвалою суду від 22.01.2024 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 07.03.2024 року. У судове засідання з`явилися представник позивача-адвокат Кузнєцова Л.В. та представник відповідача-адвокат Нікітіна О.В. Третя особа про причини неявки суд не повідомила, про судове засідання була повідомлена належним чином. Протокольною ухвалою\~суд згідно\~ст.\~55\~ЦПК України\~замінив третю\~особу- Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на правонаступника- на Приморський відділ Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив проводити судове засідання за їх відсутності. Представник [PERSON] -адвокат Кузнєцова Л.В. пояснила, що було відкрито два виконавчих провадження на виконання рішення суду від 2012 року про стягнення боргу за кредитним договором і в рамках яких були винесені три постанови про накладення арешту, які пізніше були повернуті на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Наявна довідка з боку ПАТ «МТБ Банк» про відсутності заборгованості, а тому відсутні підстави для існування накладених арештів. Представник ПАТ «МТБ Банк»-адвокат Нікітіна О.В. підтвердила відсутність заборгованості позивача перед відповідачем, однак пояснила, що дана справ має бути закрита, так як ці арешти були здійснені в рамках виконавчих проваджень, тобто дане питання має розглядатись в рамках тієї ж справи, по якій було винесено рішення суду. Тобто позивач мав звернутись до суду зі скаргою на дії ДВС згідно ст. 447 ЦПК України. На підставі викладеного представник відповідача просила закрити провадження у справі на підстави п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України або відмовити у позові. Представник [PERSON] адвокат Кузнєцова Л.В. зазначила, що ст. 447 ЦПК України налає право, а не обов`язок. Крім того скарги позивача до ДВС були залишені без відповідей. Ухвалою суду від 07.03.2024 року у задоволені клопотання представника відповідача про закриття провадження відмовлено. Суд, вислухавши учасників справи, із урахуванням наданих сторонами пояснень, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, приходить до наступного. Судом встановлено,\~що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа № 1522/4284/2012 за позовом ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2012 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк суму боргу за договором кредиту № 2518/ОF від 08.11.2007 року в розмірі 4 014\~060, 45 грн. (с. Науменко А.В.) Постановою Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ВП № 39277260, виданою 07.08.2013 року (державний виконавець Білик Р.В.) було накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону його відчуження. В подальшому 26.12.2013 року\~Першим Приморським\~відділом ДВС\~ОМУЮ було\~винесено Постанову,\~згідно якої\~виконавчий документ\~повернуто стягувачу\~на підставі\~п.\~5\~ч.\~1\~ст.\~47\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження». (в редакції станом на 26.12.2013 року) Згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника). Також Постановою Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ВП № 44249909, виданою 05.08.2014 року (державний виконавець Білик Р.В.) було накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону його відчуження. Постановою Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ВП № 44249909, виданою 22.09.2014 року (державний виконавець Білик Р.В.) було накладено арешт на кошти боржника [PERSON] . В подальшому\~25.12.2014\~року Першим\~Приморським відділом\~ДВС ОМУЮ\~було винесено\~Постанову,\~згідно якої\~виконавчий документ\~повернуто стягувачу\~на підставі\~п.\~5\~ч.\~1\~ст.\~47\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження». (в редакції станом на 25.12.2014 року) Згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника). Відповідно до довідки № 01/11-0/62 від ПАТ «МТБ БАНК» станом на 10.01.2022 року заборгованість за Кредитним договором № 2518/OF від 08.11.2007 року перед ПАТ «МТБ БАНК» відсутня та ПАТ «МТБ БАНК» до [PERSON] як поручителя (договір поруки № 3457-СО від 28.11.2007 року) за Кредитним договором № 2518/OF від 08.11.2007 року претензій не має. (а.с. 8) Даний факт відповідачем у судових засіданнях визнано. Крім того судом вбачається, що позивач також звертався до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту у зв`язку з закінчення виконавчого провадження та зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, одна відповідей позивачем отримано не було.(а.с. 9-12) Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимоги про\~звільнення майна\~з-під\~арешту,\~що ґрунтуються\~на праві\~власності на\~нього,\~виступають способом\~захисту зазначеного\~права (різновидом\~негаторного позову)\~і виникають\~з цивільних\~правовідносин,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст. 19 ЦПК України\~можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до\~Європейської конвенції з прав людини\~забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).\~ Відповідно до\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, беручи до уваги, що заборгованість за Кредитним договором № 2518/OF від 08.11.2007 року перед ПАТ «МТБ БАНК» відсутня та ПАТ «МТБ БАНК» до [PERSON] як поручителя (договір поруки № 3457-СО від 28.11.2007 року) за Кредитним договором № 2518/OF від 08.11.2007 року претензій не має, однак Приморським відділом Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладені в рамках виконавчих проваджень ВП № 39277260 та ВП № 44249909 арешти, які до теперішнього часу не зняті, а позивач [PERSON] є власником свого рухомого та нерухомого майна та грошових коштів та має гарантоване право вільно і на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном та коштами, то суд вважає, що позовні вимоги щодо звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved