Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30 грудня 2020 року на підставі кредитного договору №1001780122901 [PERSON] видано кредит у сумі 104380,59 грн.. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим станом на 17.01.2023 року утворилась заборгованість, у розмірі 139589,54 грн., з яких: 102381,46 заборгованість за кредитом; 20,19 грн. заборгованість за процентами, 37187,89 грн. заборгованість за комісією. Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 139589,54 грн. за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю Мартиненко С.О. в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначає, що позивач не надав обґрунтованих доказів, а саме документів первинного бухгалтерського обліку. Також не надано документи на підтвердження передачі відповідачу кредитних коштів, відсутні докази їх використання відповідачем. Крім того зауважує, що не підтверджено жодними доказами виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем. Представник відповідача надав письмову заяву, я якій зазначив, що прохає справу розглянути без його участі, врахувати порушення та відмовити у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 грудня 2020 року [PERSON] підписав заяву №1001780122901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту, анкету клієнта. Положеннями заяви №1001780122901 визначено, що [PERSON] просить надати споживчий кредит у сумі 104380,59 грн... До позовної заяви долучено платіжну інструкцію по [PERSON] від 30.12.2020 року про перерахування суми 104380,59 з призначенням платежу "Предоставление кредитных средств по договору №1001780122901 от 29.12.2020". Також долучено розрахунок заборгованості за Кредитним договором №1001780122901 від 30.12.2020 року станом на 17.01.2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованість складається з 102381,46 заборгованість за кредитом, 20,19 грн. заборгованість за процентами; 37187,89 грн. заборгованість за комісією. Загальна сума становить 139589,54 грн.. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений У письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором с домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які с обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір с укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в письмовій формі. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2020 року [PERSON] власноруч підписав заяву №1001780122901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 139589,54 грн., з яких: 102381,46 заборгованість за кредитом, 20,19 грн. заборгованість за процентами; 37187,89 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, що відповідно до вимог статті 79 ЦПК України. Статтею 80\~ЦПК України\~передбачено,\~що достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування.\~Питання про\~достатність доказів\~для встановлення\~обставин,\~що мають\~ значення\~для справи,\~суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може гуртуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення боргу за кредитом у розмірі 102381,46 грн. та процентами у розмірі 20,19 грн. підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за комісією, то суд виходить з того, що позов не містить жодного обґрунтування нарахування банком комісії та її розміру. Крім того згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-1746це16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що с незаконним. Враховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування вищевказаної суми комісії, суд прийшов до висновку проте, що у стягненні з відповідача комісії слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд мас виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). Згідно за ст.141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1968,96 грн. (2684,00*102 401,65:139 589,54). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial