Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

27.11.2023 [PERSON] через свого представника - адвокатат Циганка Р.О. звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини (а.с. 1-4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 01.12.2023 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 25). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 02.03.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2017 у справі № 201/14450/17 шлюб розірваний. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні. У зв`язку із повномасштабною збройною агресією РФ проти України позивачка з дитиною вимушено переїхала до Королівства Нідерландів, де дитина ходить до школи, займається плаванням та легкою атлетикою, додатково займається з репетитором. Приблизно витрати на утримання дитини складають на місяць 29007,70 грн. Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка раніше не зверталася до суду із заявою про видачу наказу про стягнення з відповідача аліментів та не зверталася до суду із аналогічним позовом. Після розлучення неодноразово зверталась до відповідача із вимогами про утримання дитини, які залишилися без реагування. Відповідач відмовлявся везти дитину до лікарні, купувати ліки, придбати речі для школи, що вказує на свідоме його ухилення від виконання батьківського обов`язку. Позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів, що підтверджується листуванням з месенджеру «Viber». Розрахунок розміру аліментів за минулий час, що підлягають стягненню, у період з 01.12.2017 по 01.11.2023 становить 78668,50 грн. На підставі викладеного, просила стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 14500,00 грн., а також стягнути з [PERSON] аліменти за минулий час у період з 01.12.2017 по 01.11.2023 у розмірі 78668,50 грн. також просила компенсувати судові витрати. Відповідач позовні вимоги визнав частково. 31.01.2024 надав відзив на позовну заяву (а.с. 41-43), у якому вважав, що заявлений розмір аліментів, є необґрунтованим, явно завищеними і не доведеним позивачкою. Відповідач не працює, фактично не має доходу, не має матеріальної можливість сплачувати аліменти в такому великому розмірі. Крім того, у червні 2023 року одружився, його дружина має сина, який проживає з ними, знаходиться на його утриманні, тому оскільки дружина не працює і не має доходів. Відповідач систематично бере участь в матеріальному забезпеченні дитини, постійно надавав кошти синові і колишній дружині. Вимога позивачки є передчасною, оскільки відповідач буде допомагати незалежно від рішення суду. Наразі може сплачувати аліменти у розмірі, встановленому ч. 1 п. 2 ст. 182 СК України - не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1598,00 грн. Не погодився зі стягненням аліментів за минулий час, оскілки докази звернення позивачки із вимогам про сплату аліментів відсутні, перепискою у Вайбері не підтверджується. Відповідач весь час сплачував аліменти згідно із законом, що підтверджується виписками ATКБ «ПриватБанк» по його карті на суму 10930,21 грн., на суму 90576,80 грн. Відповідачка отримала у минулому аліментів у розмірі 101506,80 грн. Коли не мав коштів, просив матір [PERSON] відправляти аліменти зі своєї картки на картку позивачки, всього переведено 19085,38 грн. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог та стягувати аліменти лише у розмірі 1598,00 грн. Також просив не стягувати витрати на правничу допомогу, оскільки позивачка зазначила у позові неправдиві відомості. Представник позивачки - адвокат Соколов Д.І. (діє на підставі ордер від 13.02.2024 - а.с. 89) 14.03.2024 надав заяву, якою позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити (а.с. 85). Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 11.03.2024 - а.с. 91 - 92) у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні. За згодою відповідача і його представника розгляд справи продовжений без фіксації технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2017 у справі № 201/14450/17 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 11-12). Дитина проживає із матір`ю у Королівстві Нідерландів, де отримує притулок (а.с. 68- 80), що відповідачем не заперечується. Згідно відомостей із трудової книжки, відповідач офіційно звільнений з роботи 22.12.2023 (а.с. 60). Як видно із наданих відповідачем виписок ATКБ «ПриватБанк» по картці, відповідач періодично переказував позивачці кошти у період з березня 2020 року по листопад 2023 року у розмірі від 1500,00 грн. до 4000,00 грн. на місяць (а.с. 51 - 52). У судовому засідання відповідач пояснив, що його дохід з останнім місцем роботи становив від 16000,00 грн. до 18 000,00 грн на місяць. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, дана норма надає тому з батьків, з ким проживає дитина, право вибору способу сплати аліментів - у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: працездатних осіб - 3028 гривень. Прожитковий мінімум на дитину вікoм від 6 до 18 років - 3196 гривень становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Встановлено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в сумі до 4000,00 грн. щомісячно. Відповідач є працездатним, на утриманні інших дітей або інших осіб не має. Належних доказів того, що на його утримання перебувають інші діти матеріали справи не містять. Дохід відповідача на місяць у 2023 році, як він пояснив складав до 18000,00 грн. на місяць. Суд критично оцінює доводи відповідача що він наразі взагалі не має доходів, оскільки сам вказав, що на його утримання перебуває дитина дружини. Приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, а також матеріальне становище відповідача, його можливість сплачувати аліменти, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню частково. На переконання суду, такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення розвитку дитини та відповідає матеріальному становищу відповідача. Крім того, при визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також при прийнятті даного рішення судом враховано положення ч. 1 ст. 140 СК України, про те, що позивачка має такі ж обов`язки щодо утримання дітей, як і відповідач. Виходячи із засад рівності обов`язків батьків щодо дитини, суд зауважує на тому, що позивачка також на рівні з відповідачем має утримувати дітей, у зв`язку із чим має підтвердити належними доказами фактичні витрати на її утримання. Варто зазначити, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, які передбачені цим кодексом. А тому сторони, за наявності умов для збільшення або зменшення визначеного судом розміру аліментів, мають право звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 27.11.2023. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів за минулий час, то суд дійшов висновку, що ці вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Однак позивачка не надала належних і допустимих доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а останній ухилявся від їх сплати. Листування сторін у вайбері, у якому позивачка вказує на недостатність сплачуваних відповідачем коштів не є належними і допустимим доказом вжиття заходів щодо одержання саме аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2023 рік (на момент подачі позову). Витрати на правничу допомогу представником позивача не заявлялися, тому вони судом не розподіляються. На підставі викладеного,

Outcome: partial