Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся в суд з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування\~позовних вимог\~ [PERSON] \~посилався на\~те,\~що [INFO] померла\~його мама\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~після смерті\~якої відкрилася\~спадщина на\~належне їй\~на день\~смерті майно.\~До складу\~спадщини входить\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами,\~розташований в\~ [ADDRESS] .\~Спадкоємцем першої\~черги за\~законом крім\~нього,\~є його\~рідний брат\~ [PERSON] \~(відповідач\~по справі). Вчасно оформити право на спадщину не зміг через проходження ним з 16.03.2022 року військової служби. Вважає це поважною причиною і просить суд встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач Косівська міська рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 29.02.2024 року (а.с.19). Ухвалою суду від 24.01.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. інформацію щодо наявності спадкової справи спадкодавця [PERSON] (а.с.20). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 17.05.2000 року, місцем народження [PERSON] є м. Косів, Косівського району Івано-Франківської області (а.с.4-6). Згідно копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 05.07.2001 року, [PERSON] було присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.7). Також, згідно копії витягу з реєстру територіальної громади від 10.01.2024 року, зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.09.1968 року, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Як видно із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.10.2021 року, актовий запис №558, [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , [INFO] (а.с.10), яка згідно довідки виданої виконавчим комітетом Косівської міської ради за №29 від 10.01.2024 року з 02.07.1965 року до дня смерті проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 березня 2005 року, що посвідчене та зареєстроване за №253 нотаріусом Косівської державної нотаріальної контори підтверджується факт наявності у померлої [PERSON] нерухомого майна, а саме, будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке остання отримала у спадок після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії довідки за №3183 від 22.11.2022 року виданої командиром військової частини, позивач [PERSON] з 16.03.2022 року по теперішній час проходить військову службу (а.с.13). Також, згідно роз?яснення приватного нотаріуса наданого позивачу 19.12.2023 року за №700/02-14, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.14). Окрім того, з наданої на вимогу суду приватним нотаріусом Косівського РНО Тонюк М.М. копії спадкової справи видно, що відповідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , тобто внесено відповідні відомості до спадкового реєстру приватним нотаріусом було здійснено 24.03.2022 року, і станом на вказану дату, про прийняття спадщини ніхто не звертався, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за №68731694 від 24.03.2022 року. Окрім того, в матеріалах справи спадкової справи є заява відповідача [PERSON] про відмову від своєї частки в спадковому майні, яке залишилось після смерті матері на користь позивача [PERSON] , а саме: житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22). При цьому,\~вирішуючи питання\~поважності причин\~пропущення шестимісячного\~строку,\~визначеного статтею\~1270\~ЦК України,\~для прийняття\~спадщини,\~суд має\~враховувати,\~що такі\~причини визначаються\~в кожному\~конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме, житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її сини позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Проте, відповідач від прийняття спадщини відмовився на користь свого брата, позивача [PERSON] , який, в свою чергу, пропустив встановлений законом строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зауважує, що перебування позивача на військовій службі в період визначений для прийняття спадщини, є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини та не звернення до нотаріуса з відповідною заявою, та підтверджується письмовими доказами, зокрема про перебування позивача на військові службі. Суд також враховує не тривалий строк пропущення строку. За таких обставин, викладені позивачем причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини сумніву у суду не викликають. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі викладеного та

Outcome: approved