Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

11 січня 2013 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 липня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 9760 дол. США грн. строком до 10 липня 2014 року шляхом безготівкового перерахування оплати на рахунок продавця автомобіля марки Chery модель Amulet за договором купівлі-продажу №514408-3552 від 04.07.2007 р., а останній повинен був щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних та комісійні винагороди. На забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором між банком та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 р. позов ВАТ "Державний Ощадний Банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Державний Ощадний Банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 75594,83 грн., державне мито в розмірі 635,47 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120 грн. Оскільки умови договору відповідач не виконав, договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення, відповідно до п.1.5.1.1 кредитного договору станом на 25.12.2012 р. нараховано відсотки та пеню в розмірі 4093,50 дол.США, які позивач просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами. В наступному позивач збільшив розмір позовних вимог, і станом на 10.07.2013 р. розмір боргу за кредитом склав 6312,02 дол.США. Також позивач просив внести зміни у кредитний договір, змінивши строк надання кредиту з 84 місяців на слова «терміном остаточного погашення кредиту встановити дату подання позовної заяви» та дату остаточного погашення кредиту «не пізніше 10 липня 2014 р.» на слова «остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше подання цієї позовної заяви». 16 вересня 2013 р. у справі ухвалено заочне рішення про задоволення позову. 23 червня 2023 р заочне рішення за заявою відповідача скасовано та у справі призначено судовий розгляд. 13 вересня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позов за змістом якого він вказав про те, що ним вносилася регулярно оплата кредиту, однак в силу фінансових труднощів з 2012 року не зміг платити, тому передав банку транспортний засіб, який був заставним по даному кредиту, питання заборгованості було вирішено, йому видано квитанцію про сплату боргу шляхом добровільної реалізації предмету застави. Неодноразово він звертався в банк для отримання інформації щодо заборгованості у сумі 28505,63 грн. , відповіді не отримав. Заявлені позивачем суми процентів не грунтуються на умовах кредитного договору і наданому позивачем розрахунку. Матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 6312,02 доларів США. 29 вересня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив за змістом якого представник позивача зазначила про те, що після добровільної реалізації транспортного засобу заборгованість за кредитним договором не була погашена в повному обсязі, тому договірні зобов`язання за кредитним договором не можуть вважатися виконаними. З розрахунку вбачається, що заборгованість по процентам за користування кредитними коштами на 01 січня 2013 р складає 3201,97 доларів США , а пеня розрахована на підставі умов договору. 20 грудня 2023 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. 19 лютого 2024 року судом прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами та пенею у розмірі 6311,12 дол. США, яка складається з 3201,07 доларів США - заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 01 серпня 2007 року по 01 січня 2013 року, 1949,71 долар США - заборгованість за пенею за прострочений основний борг по кредиту за період з 01 січня 2010 р по 01 січня 2023 року та 1160,34 доларів США - заборгованості за пенею по простроченим процентам за користування кредитом за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав вказаних у відзиві. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 10 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», який у подальшому змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 1350 (а.с.7-10), відповідно до якого позивач надає відповідачу грошові кошти у сумі 9760 дол. США терміном на 84 місяці шляхом безготівкового перерахування оплати на рахунок продавця автомобіля Chery модель Amulet за договором купівлі-продажу №514408-3552 від 04.07.2007 р. укладеним між позичальником та продавцем транспортного засобу, строком до 10 липня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних та комісійної винагороди одразу після укладення та підписання цього договору. [PERSON] зобов`язаний був проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 117 дол. США щомісячно не пізніше останнього робочого дня шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань (п.3.3.4). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитом між банком та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу - автомобіль Chery модель Amulet А15, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , зареєстрований в РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 06.07.2007 р. Договір посвідчено приватним нотаріусом Поведьонковою І.І. Одеського міського нотаріального округу 10 липня 2007 р.. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. У свою чергу відповідач прийняв позику, використавши її за призначенням, але свої зобов`язання щодо погашення кредиту належним чином не виконує. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 р. позов ВАТ "Державний Ощадний Банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Державний Ощадний Банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 75594,83 грн., державне мито в розмірі 635,47 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120 грн..Рішення набрало законної чинності 30 листопада 2010 р. За змістом вказаного рішення суду сума боргу складалася з заборгованості за кредитом- 1823,97 доларів США, за відсотками -814,62 доларів США, пеня- 221,59 доларів США. 19 червня 2015 року відповідач після реалізації транспортного засобу в банк надійшли кошти у розмірі 2116 доларів США, еквівалент у гривнях -45132,49, які направлені на погашення заборгованості за простроченим основним боргом -1301,38 доларів США, та на прострочення відсотків - 814,62 долари США . Згідно з п.1.5.1.1 кредитного договору, на період з дня видачі кредиту та до моменту закінчення терміну, на який надано кредит, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 12% річних. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як передбачено ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України Позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в заставу майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, зазначено, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови та строк дії кредитного договору. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за ним та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. Велика Палата Верховного Суду вказала в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України Позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в заставу майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За нормами ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вказані норми та правові позиції взагалі є безпідставним нарахування позивачем процентів, пені за умовами договору заявивши про повернення коштів кредиту звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, рішення за яким було ухвалено 16 листопада 2010 року у справ №2-3140/10, тому суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за процентами та пенею у розмірі 6311,12 дол. США не підлягає задоволенню. Також не підлягає задоволенню з тих же підстав і вимога про внесення змін до кредитного договору, яка стосувалася термінів погашення кредиту .

Outcome: dismissed