Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

27 грудня 2023 року акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача зазначав, що «Monobank» це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт. Посилався на те, що особливістю даного проєкту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Позивач вказував, що онбординг відбувається шляхом: верифікації клієнта очно на точці видачі; верифікації клієнта очно у відділенні Банку; верифікації клієнта очно співробітником служби доставки Банку у зручному для клієнта місці; верифікації клієнта очно кредитним агентом у точці. Зазначав, що починаючи з травня 2020 року відеоверифікація працівником Банку проводиться дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Вказував, що разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 07.11.2019 [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету - заяву до договору про надання банківських послуг. Позивач умови договору виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач своєчасно не надав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. Позивач посилається на ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, що зобов`язання мають виконуватися належним чином. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07.11.2019 року у розмірі 84485 грн 39 копійок станом на 02.11.2023 року та судові витрати у справі. Представником відповідача адвокатом Жупинським М.А. подано відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивачем не підтверджено первісними касово-бухгалтерськими документами факту виплати відповідачу кредиту, тому неможливо встановити суму, яку позивач перерахував відповідачу згідно з анкетою-заявою від 07.11.2019. Наданий позивачем витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, витяг з Тарифів за карткою «Monobank» відповідачем не підписаний. Також позивачем не надано суду доказів, що при підписанні анкети-заяви відповідача було ознайомлено з конкретними Умовами та Тарифами, на підставі яких розраховувався борг, а тому і відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили всі істотні умови кредитного договору. На думку представника відповідача, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним, допустимим, достатнім доказом, що підтверджує заборгованість відповідача за кредитним договором. Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповідач була ознайомлена з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи у АТ «Універсал Банк», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, підписала анкету-заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі в рамках банківського проекту «Monobank», відповідно до вимог чинного законодавства та відповідає положенням Закону України «Про електроннукомерцію». Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УніверсалБанк», Тарифами за карткою «Monobank», Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники в мобільному додатку. Відповідач висловила свою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису. Відтак, сторонами погоджені усі істотні умови договору. Вказує, що відповідно до підпункту 5.23. пункту 2 розділу другого Умов у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшувати кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів. Крім того, виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, період, за який нарахована заборгованість. Вказує, що відповідно до виписки про рух коштів кредитний ліміт відповідача складає 35000 грн. Відповідно до анкети-заяви підписанням договору відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредиту. Згідно з випискою про рух коштів, баланс на кінець періоду складає - (мінус) 49485 грн 39 коп. Тобто заборгованість складає 84485 грн 39 коп., яка складається з повністю використаного відповідачем кредитного ліміту в сумі 35000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 49485 грн 39 копійок. Овердрафт - (мінус) 49485 грн 39 копійок виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Відповідно до пункту 5.20 розділу 2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла непогашена заборгованість. Представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» не підписаний відповідачем, а тому відсутні підстави вважати, що саме такі тарифи діяли на час укладення договору та були надані відповідачу для ознайомлення, тобто погоджені сторонами. Крім того, Анкета-заява не містить розпорядження позивальника щодо договірного списання платежів за прострочення кредиту, у тому числі і нарахованих процентів, за рахунок кредитного ліміту, тому вимоги позивача про стягнення тіла кредиту, не передбачених домовленістю сторін платежами, є безпідставними. Також повторно звертає увагу, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги просив задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до якої позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що у жовтні 2017 року ПАТ «Універсал Банк» запустив проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, позивачем було надано письмові докази, зокрема: 1) розрахунок заборгованості за договором № б/н від 07.11.2019, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] станом на 02.11.2023 (а. с. 4-8); 2) копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 07.11.2019, яка містить підпис відповідача (а. с. 9); 3) Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank в редакції, яка затверджена Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 року, яка набула чинності з 27.11.2021 року (а. с. 10-22); 4) витяг з Тарифів Чорної картки monobank (а. с. 23-24); 5) паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а. с. 25-27); 6) таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а. с. 27 на звороті); 7) довідку від 19.02.2024 року про наявність рахунку, статус картки - активна до 06/24 (а. с. 87); 8) копію виписки від 19.02.2024 року про рух коштів по рахунку [PERSON] (а. с. 81-86); 9) копію довідки від 19.02.2024 про розмір встановленого кредитного ліміту (а. с. 88). Зі змісту Анкети-заяви вбачається, що [PERSON] просила банк відкрити поточний рахунок у гривні на своє ім`я та встановити їй кредитиний ліміт на суму, вказану у Додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Так, Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, проте вона не містить даних про розмір кредитних коштів та не містить відповідних істотних умов кредитного договору. При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач погодилась з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Однак, надані позивачем Умови, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту не містять підпису позичальника та вказані документи не підтверджують наявність заборгованості та її розмір. Крім того, долучені представником позивача в обгрунтування позову до матеріалів справи Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank в редакції, затвердженій Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 року, яка набула чинності з 27.11.2021 року, відтак, з такою редакцією вказаного документу не могла ознайомлюватися відповідач на дату складання нею Анкети - заяви від 07.11.2019 року, та обгрунтування позову саме такою редакцією Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank в редакції, яка затверджена Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 року, яка набула чинності лише з 27.11.2021 року, є безпідставним. Крім того, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати відсотків, пені та комісії, з огляду на таке. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цьогоЗакону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла висновку про те, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту не може свідчити про погодження стронами умов кредитного договору. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є доказом розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору на заявлених позивачем умовах. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися відповідачу кредитні кошти, в заначеному в позові розміру, на який строк, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору Monobank від 07.11.2019 року, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19). Разом з тим, з наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] висловила однозначне бажання скористатися запропонованими позивачем банківськими послугами, що слідує з підписаної нею Анкети-заяви від 07.11.2019. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надана позивачем виписка про рух коштів по рахунку [PERSON] відповідає вимогам вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом. З виписки по рахунку, наданої позивачем, вбачається, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору. З аналізу наданої позивачем виписки по рахунку відповідача за період з 08.11.2019 року по 02.11.2023 року, вбачається, що відповідач дійсно отримувала кредитні кошти в АТ «Універсал Банк», кредитний ліміт по картці складав 35000 гривень, відповідач користувалася ними та частково здійснювала їх погашення. Зокрема, за вказаний період [PERSON] витрачено кошти в сумі 172 892 грн.15 копійок, а зараховано кошти за період 88406 грн. 76 копійок, що з урахуванням того, що сторонами не було погоджено відсоткову ставку, пеню та комісію, які безпідставно стягувались за вказаний період, свідчить про відсутність заборгованості відповідача перед банком, а навпаки наявна переплата, виходячи з суми використаного відповідачем кредитного ліміту в 35000 гривень. З огляду на те, що відповідачем було повністю повернуто надані АТ «Універсал Банк» кошти, а відсоткова ставка, пеня та комісія між сторонами не була погоджена, а в обгрунтування позовних вимог позивачем надано як такі, з якими ознайомлювалася відповідач, Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank в редакції, яка затверджена Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 року та не діяла на час укладення договору з відповідачкою у листопаді 2019 року, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг Monobank від 07.11.2019 року у розмірі 84485 грн. 39 копійок що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: dismissed