Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У травні 2023 року позивач звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , що померла [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] померала мати позивача [PERSON] , яка за життя залишила заповіт на її ім' я на отримання у спадщину квартиру за адресою: [ADDRESS] . Заповіт складений 14.12.2004р., посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої київської нотаріальної контори. У прийнятті спадщини позивачу було відмовлено у зв`язку з пропуском терміну подачі заяви на прийняття спадщини. Вказує, що позивач є немолода людина, має хронічні хвороби. Після смерті матері через 4 місяці помер брат [PERSON] . У зв`язку з чим, хвороби загостирились і довгий час не могла вийти з дому. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05.06.2023р. позов залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 26.06.2023р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 26.09.2023р. замінено відповідача на Київську міську раду. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11.10.2023р. залучено до участі у цивільній справі № 759/9686/23 [PERSON] в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. спадкову справу № 24/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 30.11.2023р. відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи - адвоката Джуса Д.В. про витребування доказів у вказаній цивільній справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05.02.2023 р. закрито підготовче судове засідання. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача у судовому засідання позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином. Надав відзив на позовну заяву в якому просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника КМР. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав, що строк для прийняття спадщини починається з 11.07.2020р. по 11.01.2021р. Позивач обгрунтовує свій хворобливий стан довідками виданими лише в проміжку часу між 2022-2023р. Позивач не надала необхідні докази, що вказують на погіршення самопочуття в період з 11.07.2020р. по 11.01.2021р. Позивач у заяві та поясненнях робить висновки на основі суб`єктивних припущень. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що особливо відчутним загострення у позивача виникли після смерті батька [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачем надано ряд довідок, які видані лише у період часу 2022-2023р. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина /т.1, а.с.4/. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є донькою померлої [PERSON] /т.1, а.с.10-11/. За життя [PERSON] склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності квартиру під [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] /т.1, а.с. 5/. Як вбачається із матеріалів справи 03.05.2023р [PERSON] звернулася до Дванадцятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] /т.1, а.с.87/. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 03.05.2023р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру , яка знаходиться в [ADDRESS] та належала [PERSON] , оскільки пропустила передбачений законодавством строк встановлений для прийняття спадщини/т.1, а.с.97/. Встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 04.08.2004р. /т.1, а.с.59-60/. [INFO] помер брат позивача (син померлої) - [PERSON] /т.1, а.с.61, 128/. Рішенням Святошинського районного суду від 09.01.2004р. визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] /т.1, а.с.132/. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася його донька [PERSON] / т1 , а.с.147/. 17.02.2022р. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 4/5 часток квартири [ADDRESS] , які належали померлому [PERSON] /т.1, а.с.187/. З листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. вбачається , що померлий [PERSON] , був визнаний судом недієздатним та прийняв спадщину фактично, відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, своєї матері - [PERSON] /т.1, а.с.108/. Відповідно до довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 від 03.08.2023р. № 407 [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на консультативному обліку з 08.2010р. з приводу нервово-психічного захворювання. Відвідування психіатра 15.03.2018р., 07.07.2023р/т.1, а.с.65/. З наданої довідки від 06.09.2023р. ОСББ «Весна» вбачається, що [PERSON] проживає з 2015р. за адресою: [ADDRESS] та в повному обсязі сплачує комунальні платежі /т. 1, а.с.57/. Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивач посилається на те, що пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки хворіла та після смерті брата її хвороби загострились і вона не виходила довгий час з дому. У той же час, долучає до матеріалів і медичні документи, датовані 2023р., тобто доказів, що [PERSON] пропустила строк з поважних причин суду не надано. Звертаючись з вказаним позовом, [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини більше ніж на 2 роки, при цьому, їй було відомо про смерть спадкодавця та вона була обізнана про складений на її ім`я заповіт. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б давали підстави для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed