Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Ярмуш В.В., звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки, одна з яких з кадастровим номером 4824810100:02:034:0010 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, а друга з кадастровим номером 4824810100:02:034:0011 для ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] . У своїх вимогах позивач посилається на те, що 11 лютого 2022 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельні ділянки, одна з яких з кадастровим номером 4824810100:02:034:0010 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, а друга з кадастровим номером 4824810100:02:034:0011 для ведення особистого підсобного господарства за вищевказаною адресою. Позивач сплатила [PERSON] 110000 гривень, що становить повну вартість зазначених об`єктів нерухомості, про що склали відповідну розписку. [PERSON] передала позивачу ключі від будинку та правовстановлюючі документи на нерухоме майно і вона почала проживати у вказаному будинку, обробляти земельні ділянки, проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги, де і проживає по теперішній час. При купівлі будинку сторони домовились оформити договір купівлі-продажу нотаріально. 24 лютого 2022 року після повномасштабного вторгнення агресора російської федерації на територію України, [PERSON] виїхала до російської федерації до свого сина, де [INFO] померла. З посиланням на те, що зі свого боку позивач виконала всі умови договору, передавши [PERSON] грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок та земельні ділянки, проте, у зв`язку з тим, що через смерть [PERSON] позивач безповоротно втратила можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, вона вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 11.02.2022 року, укладений між нею та [PERSON] та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідач \~Новоодеська міська\~рада Миколаївського\~району Миколаївської\~області у\~судове засідання\~свого представника\~не надіслала,\~на адресу\~суду надійшла\~заява про\~визнання позовних вимог позивача, та про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.12.2012 р. за № 153 року, витягом про державну реєстрацію прав за № 36775276 від 17.12.2012 р. та іншими дослідженими судом письмовими доказами. Відповідно до державних актів серії ЯК № 924452 та серії ЯК № 924451, [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки, одна з яких з кадастровим номером 4824810100:02:034:0010 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, а друга з кадастровим номером 4824810100:02:034:0011 для ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] Згідно розписки від 11 лютого 2022 року,\~ [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в сумі \~110000 (сто десять) гривень за вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки за вищевказаною адресою. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла, спадкова справа після її смерті не заводилася, спадщину після її смерті ніхто не приймав, що підтверджено дослідженими доказами. Накладення будь-яких видів обтяжень на вищевказану нерухомість судом не встановлено. Згідно з ч. 1\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4\~ст. 203 ЦК України,\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 657 ЦК України\~встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3\~ст. 640 ЦК України,\~договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9\~роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.\~210,\~640 ЦК України\~пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення\~статті 220 ЦК України,\~можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості, в силу\~ст. 657 ЦК України\~підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2\~ст. 220 ЦК України. Однією з умов застосування ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України\~передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку проте що позов підлягає задоволенню.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у сумі 1075,00 грн., ухвалює покласти на позивача, за її клопотанням про це.

Outcome: approved