Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] , діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , через представника адвоката Ващенко М.О. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13.09.2023 о 14 год. 30 хв. ОропайТ.О. в м. Ніжині, керуючи мотоциклом Лонгін д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки та недотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із велосипедистом [PERSON] , спричинивши пошкодження керованого ним мотоцикла і вказаного велосипеда, після чого залишив місце ДТП. 27.09.2023 постановою Ніжинського міськрайонного суду [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ст. 122-4 КУпАП. Внаслідок ДТП малолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме: садна двох колінних і ліктьових суглобів. Крім того, потерпілому були завдані страждання, спричинені болем від ран, безсонням та страхом спричинення ДТП, грубощами відповідача, який виражався в бік дитини нецензурною лайкою та не надав допомоги. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2023 головуючою суддею визначено Ковальову Т.Г. 26.10.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Луєнком Ю.В. 14.11.2023 подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач частково визнає позов - у сумі 2000 грн. та вважає, що заявлений позивачкою розмір моральної шкоди в сумі 25 000 грн. є значно завищеним та необґрунтованим належними доказами. Повідомлено, що н амомент ДТП 13.09.2023 у відповідача був відсутній поліс обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо мотоцикла Лонгін, д.н.з. [NUMBER] . Розпорядженням керівника апарату Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Сердюк А. від 29.12.2023 № 221/651/23 відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку з припиненням повноважень судді Ковальової Т.Г. призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2023, визначено головуючого суддю Карпуся І.М. Ухвалою судді 30.01.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання по справі. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представником позивачки надіслано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позову. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його та відповідача, на підставі наявних доказів та з урахуванням відзиву на позов. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з копії постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.09.2023, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. При цьому судом встановлено, що [PERSON] 13.09.2023 о 14 год. 30 хв. на вул. Мозгалевського в м. Ніжині, керуючи мотоциклом Лонгін, номерний знак [NUMBER] , в порушення п. 12.1 ПДР не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедистом [PERSON] , спричинивши пошкодження керованого ним мотоцикла та вказаного велосипеда, після чого в порушення вимог п. 2.10 «а» ПДР, будучи причетним до ДТП залишив її місце. Згідно довідки про звернення до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «НЦМЛ ім. М. Галицького» від 13.09.2023, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у виді саден обох колінних та ліктьових суглобів (а.с.9). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП застрахована не була. Приписи ч. 1 ст. 4 ЦПК України, зазначають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ця норма дублюється з приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості Винуватцем ДТП є відповідач, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, а відтак заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, безпосередньо до винуватця ДТП, без вчинення дій щодо отримання регламентної виплати від МТСБУ, є ефективним способом захисту права. Судом встановлено, що внаслідок скоєного відповідачем правопорушення малолітньому [PERSON] винними діями відповідача заподіяно моральної шкоди, яка полягає в фізичних та емоційних стражданнях, біль фізичний, страх повторення ДТП і у зв"язку з цим емоційна невпевненість як учасника дорожнього руху, яких він зазнав внаслідок протиправних дій [PERSON] , а отже на відповідача слід покласти обов`язок щодо відшкодування маральної шкоди. Не заперечуючи факту заподіяння внаслідок ДТП моральної шкоди потерпілому та необхідності її відшкодування [PERSON] , представник відповідача у відзиві вказав на не співмірність заявленої шкоди та її необґрунтованість належними доказами. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок по доведенню обставин заподіяння моральної шкоди та визначення розміру компенсації на її відшкодування покладається на позивача. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яким було заподіяно шкоду, шкідливості наслідків спричинених цим правопорушенням, малолітній вік потерпілого, відсутність доказів на підтвердження обсягу і характеру моральних страждань дитини (довідки лікарів, висновки експертів тощо) та виходячи з засад розумності, справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки 12 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Виходячи з того, що, позивачка підлягала звільненню від сплати судового збору на підставі ст. 8 ч. 1 п. ґ) Закону України «Про судовий збір», як особа, яка діє в інтересах малолітньої особи, позовні вимоги задоволено судом на 48 % (12 000 : 25000 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави 515 грн. 33 коп. судового збору На підставі наведеного,

Outcome: partial