Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

26.01.2024 позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В його обґрунтування зіслалась на те, що відповідач являється її батьком. Останній з 2012 року за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області сплачував в користь матері аліменти на її утримання до її повноліття. Вказує, що після досягнення повноліття з 18.11.2023 року вона навчається у Вищому приватному навчальному закладі «Львівський медичний фаховий коледж «Медик», за спеціальністю «Сестринська справа». Форма навчання платна, загальна вартість навчання за 4 роки становить 133\~700грн. На даний час позивач проживає із матір`ю, яка не може у повній мірі утримуваим її та оплачувати навчання. Відповідач у добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги, хоча й має таку можливість, оскільки отримує шахтарську пенсію та регресні виплати. Наголошує, що у зв`язку із денною формою навчання не має можливості працевлаштуватися, оскільки більшу половину дня позивач перебуває у навчальному закладі. Тому просить позов задовольнити та стягувати з відповідача кошти на час її навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років 09.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 13.03.2024 сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій також вказала, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач також подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснити без його участі, а також зазначив, що позов визнає у повному обсязі, не заперечує щодо сплати аліментів на час навчання доньки та має змогу сплачувати такі аліменти. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] ( а.с. 7). Згідно із довідкою №13 від 15.01.2024 року позивачка навчається у на ІІІ курсі у Дрогобицькій філії ВПНЗ «Львівський медичний фаховий коледж «Медик» за спеціальністю «Сестринська справа» на денній, платній формі навчання без отримання стипендії. Термін навчання триває з 01.09.2021 по 01.07.2025 ( а.с. 8). Із копії договору про навчання у Дрогобицькій філії ВПНЗ « Львівський медичний фаховий коледж «Медик» від 23.07.2021 установлено, що між [PERSON] (законний представник (мати) [PERSON] ) та Дрогобицькою філією ВПНЗ укладено договір про навчання у коледжі. Відповідно до п. 3.1 Договору вартість за 4 роки навчання становить 133\~700грн ( а.с. 9-10). Як вбачається із копій квитанцій долучених до позовної заяви, [PERSON] (мати позивача) регулярно здійснювала оплати за навчання на рахунок Дрогобицької філії ВПНЗ « Львівський медичний фаховий коледж «Медик» (а.с. 15-25). Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За приписами ст. 200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки відповідач має обов`язок її утримання до досягнення нею 23 років або закінчення навчання у виші. Як вбачається із письмової заяви відповідача, останній визнав позов та згідний сплачувати аліменти на час навчання доньки. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Беручи до уваги наведене, враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі та має змогу сплачувати такі аліменти, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на час навчання його доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, до досягнення донькою 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання. Аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 26.01.2024. Таким чином, позов підлягає до задоволення. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, оскільки звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 гривень, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала б до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 605,60 гривень - віднести за рахунок держави.

Outcome: approved