Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] \~в інтересах\~\~\~якого \~діє\~\~\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~вищевказаним позовом,\~мотивуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що в період з 01.10.2013 року по 10.11.2015 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.10.2015 року у справі № 279/10434/15-ц шлюб розірвано. Згідно судового наказу Коростенського міськрайонного суду від 22.09.2023 року у справі № 279/5160/23 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.08.2023 та до досягнення дитиною повноліття. Після видання судового наказу Коростенським міськрайонним судом у справі № 279/5160/23 у позивача змінився матеріальний стан. Згідно судового наказу Богунського районного суду міста Житомира від 17.11.2023 року по справі № 295/14725/23 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30.10.2023 та до досягнення дітьми повноліття. Наразі обставини змінились таким чином, що він невзмозі сплачувати аліменти на утримання дітей у такому розмірі. Вважає, що зменшення розміру аліментів буде справедливим балансом між захистом прав усіх неповнолітніх дітей позивача. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відзиву на позов не надійшло. Від представника третьої особи [PERSON] адвоката Корзун С.В. надійшли пояснення по справі , в яких позов підтримує та просить задоволити в повному обсязі. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно судового наказу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.09.2023 у справі № 279/5160/23 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.08.2023 до досягнення дитиною повноліття. Також, згідно судового наказу Богунського районного суду міста Житомира від 17.11.2023 по справі № 295/14725/23 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30.10.2023 та до досягнення дітьми повноліття. При вирішенні даної справи суд керується такими нормами права. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Надаючи оцінку доводам позивача у співставленні із зібраними у справі доказами, суд зазначає, що в обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що на даний час з нього стягуються аліменти загалом у розмірі 7/12 (58,3 %) всіх доходів: 1/4 на утримання [PERSON] , та 1/3 на утримання [PERSON] та [PERSON] (по 1/6 на кожну дитину від другого шлюбу). Проте, лише зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей та стягнення на них аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19. Так, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку із народженням дітей від іншого шлюбу та стягнення на них аліментів. Навпаки,\~під час\~розгляду справи\~за позовом\~ [PERSON] \~про зменшення\~розміру аліментів\~ , суд врахував, що загальний розмір стягнення аліментів з позивача становив 58,3 %, що у порівнянні з ситуацією станом на момент ухвалення рішення суду від 22.09.2023 не доводить погіршення матеріального стану позивача. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок утримання інших дітей. Як випливає з доводів позивача, він просить зменшити розмір аліментів тому, що навіть у випадку зменшення це буде достатньо для утримання дітей, однак такі підстави для зменшення розміру аліментів не передбачені законом, а доказів на підтвердження значного поліпшення матеріального стану відповідачки, суду не надано. Також, суд відхиляє посилання позивача на те, що розмір сплачуваних ним аліментів перевищує 50 % його заробітної плати, як підставу для зменшення аліментів, оскільки відповідно до статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», граничний розмір відрахувань аліментів на утримання неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 % заробітної плати. Враховуючи, що розмір стягнення аліментів з позивача становить 58,3 %, що в будь-якому разі не перевищує граничних 70 %, то права позивача не порушуються. Навпаки, як вбачається з довідок про його заробітну плату, вона є достатньою для сплати аліментів у розмірі, що забезпечує нормальний розвиток дитини, а також для утримання інших дітей. При цьому суд звертає увагу на те, що розмір аліментів який має сплачувати позивач на утримання своїх дітей відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без підтвердження погіршення матеріального становища позивача буде суперечити інтересам дітей. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішеннями суду, то у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed