Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] надміру виплачену грошову допомогу у розмірі 19 949 грн 40 коп. та сплачений судовий збір. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] перебувала на обліку Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради (далі - Управління). Протягом 2020 року відповідачка зверталась із заявами до позивача та надавала документи при призначення їй державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулась за призначенням тимчасової допомоги. Згідно Порядку призначення державної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 27.12.2017 № 1098, рішенням Управління від 16.06.2020 відповідачці призначено виплати державної соціальної допомоги з 12.04.2020. 24.03.2021 перевіркою Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що відповідачкою прихований факт придбання у власність квартири протягом 12 місяців перед зверненням. Рішенням від 25.03.2021 виплату державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, припинено. Таким чином, за період з 12.04.2020 до 31.03.2021 відповідачка неправомірно отримувала допомогу, оскільки зазначила у декларації неправдиві відомості. Розмір переодержаної виплати становить 19 949 грн. Відповідачці було направлено повідомлення про факт незаконного отримання державної допомоги із зазначенням реквізитів розрахункового рахунку Управління для повернення бюджетних коштів. Зазначений лист відповідачка отримала особисто та надала письмові зобов`язання щодо повернення коштів щомісячно, починаючи з 06.04.2021, але до часу звернення з позовом до суду бюджетні кошти Управлінню не повернуті. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2023 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду 08.02.2024 від представника відповідача [PERSON] , який згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Міністерства Юстиції України, повноважений представляти інтереси Управління з усіма процесуальними правами, надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 14.12.2023, 08.02.2024, 14.03.2024 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу яка зазначена в позовній заяві та підтверджена як місце її реєстрації інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади від 15.11.2023, які повернулись до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 28, 34), що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 27, 31). Заяв, клопотань тощо до суду від відповідачки не надходило. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачкою жодних відомостей щодо зміни її місця проживання/перебування. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідачка повідомлена належним чином. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідачки про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідачка не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачка обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачки. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Протягом 2020 року, а саме 11.06.2020 та 09.11.2020 [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради із заявою про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (а.с. 5, 9). Постановою Кабінету Міністрів від 27.12.2017 № 1098 затверджений Порядок призначення державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі Порядок), згідно якого, для призначення соціального допомоги, особа подає органу соціального захисту населення декларацію про доходи та майно. Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги. Одночасно із заявами про призначення тимчасової державної соціальної допомоги, [PERSON] 11.06.2020 та 09.11.2020 заповнила Декларації про доходи та майновий стан як особа, яка звернулась за призначенням соціальної допомоги, де в Розділі VІІ зазначила в тому числі і відомості про витрати, здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням, а саме що такі витрати відсутні (а.с.6-7, 10-11). Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про призначення допомоги від 16.06.2020, [PERSON] призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 12.04.2020 по 11.10.2020 у розмірі 1 638 грн (а.с. 8). Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про призначення допомоги від 11.11.2020, [PERSON] призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 12.10.2020 по 31.12.2020 у розмірі 1 712 грн (а.с. 12). У відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 строк виплати державної соціальної допомоги тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення); Відповідно до п. 23 Порядку, контроль за правильністю призначення і виплати тимчасової допомоги здійснює орган соціального захисту населення, в тому числі через соціальних інспекторів. При проведенні перевірки щодо правильності призначення та виплати тимчасової соціальної допомоги, 24.03.2021 перевіркою Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що відповідачкою приховано факт придбання у власність квартири протягом 12 місяців перед зверненням. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.03.2021, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу серії та номер № 237 виданий 16.04.2020, завіреного приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полтєвою І.О. (а.с. 13). Згідно з п. 12. Порядку тимчасова допомога не призначається у разі, коли особа або члени її сім`ї протягом 12 місяців перед зверненням за наданням тимчасової допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, іншого транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили послуги (одноразово) з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, іншого транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень. Згідно з п. 24. Порядку, якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Рішенням № 717 від 25.03.2021 Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, [PERSON] припинено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату; причина: не мала права на таку допомогу з 12.04.2020 (а.с. 14). Згідно довідки, засвідченої начальником управління Сушковою О.М., начальником відділу Зимницькою М.В., головним спеціалістом Смольською Н.М., [PERSON] отримала тимчасову державну соціальну допомогу як непрацююча особа, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату у розмірі 19 949 грн 40 коп. Повернено на розрахунковий рахунок Управління 3 000 грн, залишок переодержаної допомоги станом на 06.11.2023 - 16 949 грн 40 коп. (а.с. 16) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому вбачається недобросовісність з боку відповідачки, оскільки вона свідомо вказала дані в деклараціях, які не відповідають дійсності. 05.04.2021 за вих. 10-29/2539/4-06/21 Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради на адресу [PERSON] направлено повідомлення про зобов`язання повернення переодержаних коштів за період з 12.04.2020 по 31.03.2021 у сумі 19 949 грн 40 коп. (а.с. 15). Однак вимоги позивача не виконані, надміру виплачена грошова допомога відповідачкою не повернута. Тобто з 12.04.2020 по 31.03.2021 відповідачка незаконно отримувала грошову допомогу у загальному розмірі 19 949 грн 40 коп. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки неправомірно отриманих бюджетних коштів. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Проте відповідачкою не надано будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідачки надміру виплаченої грошової допомоги у розмірі 19 949 грн 40 коп., однак як вбачається з довідки про нарахування виплат [PERSON] , остання повернула на розрахунковий рахунок управління 3 000 грн, таким чином частково повернула отримані гроші (а.с. 16). Враховуючи викладене, залишок не повернутих відповідачкою коштів складає 16 949 грн 40 коп., тому суд доходить висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача суму надміру виплачену допомогу у розмірі 16 949 грн 40 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 280 грн 38 коп. (16 949 грн 40 коп./19 949 грн 40 коп.*2 684 грн). Виходячи з викладеного та

Outcome: partial