Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

19 листопада 2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] в м. Донецьк помер його батько, [PERSON] , у віці 92 роки. Спадковим майном після смерті батька залишилася його недоотримана пенсія, що обліковується в Головному управління пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області. При життя батько заповіт не склав. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, а відповідач є правнуком спадкодавця. З метою оформлення спадщини на своє ім`я позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те, що позивачем був пропущений шестимісячний строк звернення до нотаріальної контор з відповідною заявою про прийняття спадщини. Строк сплив 20.12.2020 року та був пропущений з поважних причин. Так батько помер на території непідконтрольній Україні, а саме: в м. Донецьку, та позивач вимушений був в судовому порядку встановлювати факт смерті батька. Через запроваджений з березня 2020 року по всій території України карантину через розповсюдження в світі COVID 19, сполучення між територією України та «ДНР» було припинено. В зв`язку з чим у позивача виникли труднощі з своєчасним зверненням до Краматорського міського суду Донецької області. Лише у вересні 2021 року позивач зміг приїхати в Україну та привести оригінали документів, що підтверджують смерть батька. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 08.09.2021 року факт смерті батька позивача було встановлено (справа 233/1460/21) . Свідоцтво про смерть батька було отримано позивачем в Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків 23.09.2021 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вказав, що він є інвалідом другої групи. В період з 21.09.2020 року по 03.10.2020 року проходив стаціонарне лікування в КЛПУ «Міська лікарня №2 м. Єнакієво». Просив суд: визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] в м. Донецьку Донецької області. Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 06 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Водночас згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22. Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з позицією Ради суддів України, викладеною у рішенні від 17.08.2023 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 27 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Відповідно до заяви, яка наявна в матеріалах справи, представник позивача просив суд проводити розгляд справи за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав та просили суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до заяви, яка наявна в матеріалах справи просив суд розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін за наявних у справі матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247\~ч.2\~ЦПК України фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] його батьками є: батько [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року у справі №233/4160/21 за заявою [PERSON] (представник [PERSON] ), заінтересована особа Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заява [PERSON] задоволена, встановлено факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Єнакієве Донецької області, який помер [INFO] у місті Донецьк. Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 23 вересня 2021 року Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] помер [INFO] , про що 23 вересня 2021 року складено відповідний актовий запис №93. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на недоотриману пенсію. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є син [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] . Відповідач по справі [PERSON] є онуком позивача та правнуком спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] , копією Свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] та копією свідоцтва про народження [PERSON] , Серія [NUMBER] . Відповідно до довідки приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу соловйової Світлани Семенівни від 10.01.2022 №3/02-14, спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] не відкривалася. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином, [PERSON] , пропустив строк для прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача. Однак, судом встановлено, що позивачем пред`явлено позов про надання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини до [PERSON] , який є неналежним відповідачем у справі, оскільки заяву про прийняття спадщини після померлого він не подавав, спадщину не прийняв, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, а виплата недоотриманої пенсії здійснюється з бюджету Пенсійного фонду України. Суд також звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів, щодо перебування [PERSON] на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, отримання ним пенсії та заборгованості з її виплати. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов пред`явлено до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові. Оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має за ним відповідати, що є обов`язковою підставою для відмови у його задоволенні, суд не дає оцінку решті доводів позовної заяви, тому що вони можуть бути дослідженні та оцінені лише за умови правильного визначення кола осіб, які беруть участь у справі, їх процесуального статусу, що узгоджується із встановленим\~статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод\~правом на справедливий суд, яке включає, зокрема право на доступ до суду (щодо прав і обов`язків цивільного характеру) і передбачає надання особі відповідних процесуальних гарантій здійснення її прав у суді першої інстанції (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02 від 8 квітня 2010 року). За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору, в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed