Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.12.2020 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №3/3381867, згідно п. 1.1 якого [PERSON] було надано кредит в сумі 210 000 грн., строком з 23.12.2020 по 22.12.2025 зі сплатою 10% річних. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме перерахував на поточний рахунок відповідача 210 000 грн. Проте, взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач належним чином не виконав, тому станом на 14.12.2023 у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі - 152 925,14 грн., що складається з прострочена заборгованість в розмірі 7 661 грн. 19 коп., строкової заборгованості в розмірі 107 308 грн. 90 коп., комісія 3 150 грн., нараховані відсотки в розмірі 574, 85 грн., прострочена комісія в розмірі 18 914 грн. 93 коп., загальна сума реструктуризації по простроченій комісії в розмірі 9 589 грн. 79 коп., загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам в розмірі 3 780 грн. 93 коп. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Ухвалою від 01 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачу направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що 23.12.2020 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3/3381867, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 210 000 грн. строком з 23.12.2020 до 22.12.2025 зі сплатою 10% річних, а відповідач одержує і сплачує платежі по кредиту щомісячно в число місяця, визначеного Графіком платежів по кредиту. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав належним чином, видавши в користування відповідачу кредит, що підтверджується виписками по рахунках та платіжною інструкцією №34540528-1 від 23.12.2020. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов`язань, визначених кредитним договором, а також порушено умови щодо погашення кредиту, сплати процентів й комісії за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні викопуватися належним чином. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Ці норми дають банку підстави для дострокового стягнення . всієї заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, в зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за кредитним договором № 3/3381867 від 23.12.2020, станом на 14.12.2023 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 152 925, 14 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, не повернув вчасно надані йому кредитні кошти та не сплачує відсотки за їх користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог відповідач суду не надала. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved