Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Глибоцької селищної ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 26 лютого 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Глибоцькою РУЮ Чернівецької області, актовий запис № 16. Від даного шлюб мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 25 квітня 2016 року рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області, шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Вказує, що з 2020 року по теперішній час малолітня дитина проживає з ним, відповідачка з того часу по сьогоднішній день свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання та утримання спільної дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участі в утриманні дитини, хоча зобов`язана це виконувати. Вказує, що їхня з відповідачкою дитина перебуває на повному його утримані. З 2020 року по теперішній час, жодних обмежень чи інших будь яких перешкод він щодо спілкування або прийнятті участі відповідачки щодо виховання дитини, не було здійснював. На підставі викладеного, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовільнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила суд прийняти рішення згідно закону враховуючи інтереси дитини. Представник третьої особи органу опіки та піклування Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області Гулько А. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог та справу розглянути у її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши письмові\~докази по\~справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2016 року, шлюб, зареєстрований 26.02.2013 року мiж [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №16 - розірвано.\~ Як вбачається з акту обстеження житлово побутових умов №1227 від 26.12.2023 року, виданого Глибоцькою селищною радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , розлучений, служить в ЗСУ та до складу його сім`ї входять: донька [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] , [INFO] . Умови проживання сім`ї задовільні. Відповідно до характеристики №1226 від 26.12.2023 року, виданої Глибоцькою селищною радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] розлучений, проживає разом з матір`ю, на утриманні має одну малолітню дитину, служить в ЗСУ. Заяв та скарг до виконкому селищної ради на [PERSON] від жителів селища не надходило, на засіданні адмінкомісії не розглядалася. Згідно довідок № 483 від 04.01.2024 року та № 541 від 04.01.2024 року, виданих КНП «Глибоцька БПЛ», [PERSON] на обліку у психіатра та нарколога не знаходиться. Як вбачається з витягу з інформаційно аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] станом на 04.01.2024 року незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно заключення ЛКК № 8 від 03.01.2024 року, виданого [PERSON] , [PERSON] є соматично здоровим. Як вбачається з заключення ЛКК № 7 від 03.01.2024 року, виданого [PERSON] , [PERSON] є соматично здоровою. Відповідно до довідки № 01-12/744 від 29.12.2023 року, виданої Чернівецькою гімназією № 11 Чернівецької міської ради, [PERSON] навчається в 5 А класі Чернівецької гімназії № 11 Чернівецької міської ради. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/1233/15-ц (провадження №61-12938св19). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати\~ справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має\~ бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Звертаючись з даним позовом до суду позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Разом з тим, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Також, позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги та вказала, що вона та її колишній чоловік, позивач по справі [PERSON] , домолись, що їхня спільна дитина буде проживати з батьком, оскільки дитина не знаходила спільної мови з її нинішнім чоловіком. При цьому відповідач в судовому засіданні не заперечувала, що вона спілкується з дитиною, при цьому останній раз спілкувалася з нею десь два тижні назад на побітові теми. З чого суд приходить до висновку, що між мамою та донькою нормальні відносини. Суд зазначає, що самий тільки факт проживання дитини за домовленістю між батьками з одним з них, в жодному випадку не може бути підставою для позбавлення того з батьків хто проживає окремо від дитини, батьківських прав. Крім цього, з наданих суду документів вбачається, що позивач на даний час проходить службу в ЗСУ. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив ці обставини, а також повідомив, що позивач проходить військову службу не по місцю проживання, а тому з дитиною спілкується в телефонному режими, а донька фактично проживає з бабусею, яка відповідно також возить її в школу в м. Чернівці. З огляду на ці обставини, позбавлення відповідача мати дитини, батьківських прав в даному випадку жодним чином буде не в інтересах дитини. Таким чином, в судовому засіданні позивач належним чином не довів, а судом не встановлено винної поведінки відповідачки щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, які б давали суду підстави для позбавлення її батьківських прав. Необхідно зазначити, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Крім цього, як вбачається з висновку органу опіки та піклування Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 23.01.2024 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки не встановлено вагомих підстав доцільності позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Враховуючи встановлені обставини про недоведеність навмисного ухиляння [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її винної поведінки у цьому чи свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, відповідності позбавлення її батьківських прав істинним інтересам дитини, наданий висновок органу опіки та піклування, відсутність підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав при не застосуванні до неї попередньо будь-яких інших заходів впливу, підстав для позбавлення її батьківських прав відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити, при цьому суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed