Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 07.08.2019 КПТМ «Криворіжтеполомережа» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за централізоване опалення, в якій просило стягнути солідарно з відповідачів борг за централізоване опалення в розмірі 39997,53 грн., оскільки останні не сплачують комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн. 05.02.2024 від КПТМ «Криворіжтеполомережа» на адресу суду надійшла змінена позовна заява до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідачів борг, який утворився за період з 01.11.2014 по 01.12.2021 в розмірі 84292,58 грн., оскільки останні не сплачують за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, а також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн. Вказує, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг, що надаються позивачем, однак вчасно не сплачують за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.11.2014 по 01.12.2021 на суму 84292,58 грн. за послуги з постачання теплової енергії, квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (раніше була 7 н.1 згідно рішення вик. №351 від 21.09.2016), оскільки квартира в централізованому порядку забезпечується теплопостачанням. Стислий виклад заперечень відповідача. 12.12.2023\~представник заявника\~ [PERSON] ,\~яка діє\~в інтересах\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~заявою про\~перегляд заочного\~рішення Тернівського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області від\~23.01.2020\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою\~КПТМ «Криворіжтепломережа»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~централізоване опалення, просять поновити\~строк звернення\~до суду\~із заявою\~про перегляд\~заочного рішення,\~скасувати вказане\~рішення,\~вважають,\~що судом не встановлені всі обставини при винесенні рішення, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вказує, що при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості було порушено строки позовної давності. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить проводити розгляд за їх відсутності та застосувати строк позовної давності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області від\~09.01.2024\~скасовано заочне\~рішення Тернівського\~районного \~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 23\~січня \~2020\~року по\~цивільній справі\~№ 215/4602/19 за позовом КПТМ «Криворіжтеполомережа» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за централізоване опалення, та призначено розгляд справи по суті на 09-15 год. 01.03.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач здійснював постачання теплової енергії у квартиру, де зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (раніше була 7 н.1 згідно рішення вик. №351 від 21.09.2016), що підтверджується довідкою (а.с. 7, 95). Так, як будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири [ADDRESS] (7 н.1) здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачі фактично отримують теплову енергію. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, тому згідно розрахунку заборгованості за період з 01.11.2014 по 01.12.2021 у відповідачів виникла заборгованість, яка складає 84292,58 грн. за послуги з постачання теплової енергії (а.с.96-97). Позивачем направлявся відповідачам лист з повідомленням щодо заборгованості станом на 01.06.2018 в розмірі 39997,53 грн. з вимогою добровільно сплатити борг (а.с. 4, 5, 6). Згідно актів № 707, № 1135, № 75, № 569, №4372, № б/н від 07.04.2016, № б/н від 23.10.2014, № 4257, б/н, №3106, б/н, б/н,, № 2088, б/н, №1501, № 1135, №707, №569, №75, б/н, №4257, №4386, б/н, б/н, відбувся запуск постачання теплової енергії у період з 01.11.2014 по 01.12.2021 (а.с. 9-10, 98-113). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки між сторонами по справі склались правовідносини з отримання послуг по центральному опаленню, тому судом застосовані положення ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, Правила надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, як спеціальних актів законодавства, які регулюють правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг. КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. З 05.11.2021 договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку п.11 ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яке не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Матеріалами справи встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» забезпечувало теплопостачання квартири [ADDRESS] (раніше була 7 н.1 згідно рішення вик. №351 від 21.09.2016) у будинку [ADDRESS] , у якій мешкали відповідачі (а.с. (а.с. 9-10, 98-113). Згідно зі ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна покладено на власника майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.151 ЖК України встановлено, що на громадян, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру покладено обов`язок забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу, що передбачено ст. 1 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ч.ч.5, 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно з п.21 Правил надання послуг у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Згідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.11.2014 по 01.12.2021 за особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] (раніше була 7 н.1 згідно рішення вик. №351 від 21.09.2016), існує заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на суму 84292,58 грн. (а.с. 96-97). В силу ст.\~634\~ЦК України та Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Відповідачі [PERSON] , з 10.07.2009 по 22.12.2021, [PERSON] , з 16.02.2017 по 22.12.2021, та [PERSON] згідно довідок відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області були зареєстровані в період з за адресою: [ADDRESS] (раніше була 7 н.1 згідно рішення вик. №351 від 21.09.2016), при цьому [PERSON] є власником квартири (а.с. 16, 17, 18, 95), тому повинні нести тягар утримання майна. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, та у постанові Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17. Щодо звернення до суду позивачем з порушенням строку позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 з метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який допускав можливість стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Відступаючи від зазначеного висновку Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому Верховний Суд звернувся до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що встановлено нормами ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частинами 2 та 3 статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки сплата комунальних послуг здійснюється щомісячно, тобто позовна давність в даному випадку повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати чергового платежу. Як було встановлено судом з наданого КПТМ «Криворіжтепломережа» розрахунку заборгованості, відповідачі починаючи з 01 листопада 2014 року по грудень 2021 року взагалі не сплачували за надані послуги (а.с. 96-97). Оскільки з листопада 2014 року по грудень 2021 року, тобто понад три роки, не було здійснено жодної оплати за комунальні послуги, з позовом позивач звернувся 07.08.2019, суд вважає, що клопотання представника відповідача [PERSON] про застосування позовної давності слід задовольнити, та застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.11.2014 по 01.08.2016, тому у стягненні заборгованості за вказаний період, яка складає 10042,85 грн. необхідно відмовити. Стосовно посилань представника відповідача про застосування строку позовної давності у період з 02.06.2018 по 05.02.2021, слід зазначити, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року\~№ 211 карантин установлено з 12 березня 2020 на всій території України та в подальшому було продовжено. Також, згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, слід зауважити, що в період з 02.06.2018 по 05.02.2021 перебіг позовної давності, визначений Цивільним Кодексом, зупиняється на строк дії карантину та воєнного стану З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, суд приходить до висновку про порушення майнових прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку. Оскільки відповідачі не виконували свої зобов`язання, не сплачували за надані житлово-комунальні послуги, які отримували та користувалися ними, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги по оплаті за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 74249,73 грн. за період з 01.08.2016 по 01.12.2021. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з кожного відповідача по 640,30 грн. судового збору, який сплачений позивачем при подачі позову (а.с. 1), із розрахунку (1921:3). На підставі Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67, 151 ЖК України, ст.ст. 253, 261, 264, 322, 634 ЦК України,

Outcome: partial