Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому уточнивши свої вимоги просить суд просить стягнути з [PERSON] на користь позивача майнові збитки у розмірі 280 924,69 грн.; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 177 710,99 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову зазначає, що позивач є власником автомобіля «Фольксваген Тігуан» д.н.з. [NUMBER] . 28.07.2021 року о 18 год. 20 хв. на а/д Київ - Чоп 535 км + 850 м, [PERSON] керуючи транспортним засобом Опель Вектра д.н.з. [NUMBER] , виїхавши на смугу зустрічного руху допустив зіткнення з транспортним засобом Рено Магнум д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення із транспортним засобом позивача автомобіля «Фольксваген Тігуан» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілю позивача завдано матеріальні збитки. Відповідно до постанови Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2021 року особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу за зверненням [PERSON] від 23.03.2022 року складеного оцінювачем КТЗ [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіляФольксваген Тігуан» д.н.з. [NUMBER] , станом на момент 11.08.2021, становить 335 503,38 грн. (триста тридцять п`ять тисяч п`ятсот три гривні 38 копійок). Станом на дату звернення до суду із даним позовом ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» та [PERSON] добровільно не відшкодовує завдану внаслідок ДТП шкоду. Позиція відповідача [PERSON] : в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. Позиція відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»: в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 30.05.2023 року ухвала суду про відкриття провадження у справі. Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 30 липня 2021 року о 09:35 год. на вул. Зеленій, 119, керуючи автомобілем Volkswagen LT 35 д.н.з. 28.07.2021 о 18 год. 20 хв. на а/д Київ-Чоп 535 км + 850 м, керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Magnum», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п.1.5, 2.3 б, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, що спричинило технічні пошкодження транспортних засобів. Право власності [PERSON] на автомобіль Фольксваген Тігуан д.н.з. [NUMBER] , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи. 24.12.2020 року укладено між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та [PERSON] поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202305065, забезпечений транспортний засіб Фольксваген Тігуан д.н.з. [NUMBER] . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., розмір франшизи 0,00 грн. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної ДТП. Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб позивача Фольксваген Тігуан д.н.з. [NUMBER] отримав механічні ушкодження. 24.11.2021 року у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач [PERSON] подала заяву про виплату страхового відшкодування, що не заперечується сторонами, та стверджується наявною в матеріалах справи копією повідомленні про ДТП, яка мала місце 28.07.2021 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Встановлено, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» виплату страхового відшкодування [PERSON] не здійснило, відзиву на позовну заяву на старостування вказаної обставини не надіслало. З звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 23.03.2022 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген Тігуан» д.н.з. [NUMBER] , станом на момент 11.08.2021, становить 335 503,38 грн. (триста тридцять п`ять тисяч п`ятсот три гривні 38 копійок). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню в сумі що становить 205 503,38 грн. (різниця завданих збитків між вартістю відновлювального ремонту КТЗ визначеного висновком експерта та суми страхових виплат становить: 335 503,38 грн. - 130 000 грн. = 205 503,38 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202305065 від 24.12.2020 року укладено між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та [PERSON] розмір франшизи становить 0,00 грн. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 вказаної статті визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 ЦК України). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Поряд із цим, відповідно до приписів статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказана правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 03.02,2021 року справа № 592/8115/1, від 15 жовтня 2020 року справа № 755/7666/19. Вказане свідчить про те, що якщо різниця між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, за таких обставин саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 22 квітня 2021 року справа № 759/7787/18. Проаналізувавши встановлені у справі обставини відповідно до наведених правових норм, з урахуванням того, що стороною відповідача [PERSON] не надано жодних доказів на спростування розміру завданої позивачу майнової шкоди, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача на підставі ст. 1194 ЦК України різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 130 000 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. [PERSON] 24.11.2021 року у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала на адресу ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового: зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У відповідності до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування, про що протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення, та здійснити виплату. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розрахунок, здійсненим [PERSON] за період з 29.07.2021 року по 07.03.2023 року підтверджується матеріалами справи. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» 3 % річних у розмірі 6 272,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 41 438,93 грн., є підставними та підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 3 % річних у розмірі 9 914,87 грн. та інфляційних втрат у розмірі 65 506,47 грн., є підставними та підлягають задоволенню. Питання судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved