Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

20 грудня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту з майна. Відповідно до предмету позовних вимог, позивач просить суд: виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 7010998, зареєстрований 14.04.2008 року Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови АЕ №033569 від 04.04.2008 року, виданої ВДВС Калінінського РУЮ м. Донецька. Обгрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду посилається на наступне, що позивач є власником, зокрема, житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 104,7 кв. м. та земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:66:519:0011, розташованої за адресою: садове товариство « [ADDRESS] . У вересні 2023 року позивач зверталась до приватного нотаріуса КМНО Якушевої Є. А. з метою проведення реєстраційних дій, однак, приватний нотаріус повідомила позивача про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження, а саме: арешт нерухомого майна (невизначене майно, все майно), реєтраційний номер обтяження: 7010998, зареєстрований 14.04.2008 року Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови АЕ №033569 від 04.04.2008 року, виданої ВДВС Калінінсьокого РУЮ м. Донецька, власник майна [PERSON] . З метою з`ясування інформації щодо підстав виникнення постанови АЕ №033569 від 04.04.2008 року, виданої ВДВС Калінінського РУЮ м. Донецька, 20.09.2023 року, представник позивача направив адвокатський запит до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 05.10.2023 представником позивача отримано відповідь на зазначений адвокатський запит за № 22.7-32875/1 від 26.09.2023, зі змісту якого вбачається, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження знаходиться інформація про те, що в Калінінському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (нині - Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) перебували наступні виконавчі провадження щодо яких заборгованість не стягнута: виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа від 09.10.2002 № 2-3565 виданого Калінінським районним судом м. Донецька щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) на користь держави у розмірі 51,00 грн.; 06.09.2005 дата надходження виконавчого документа до виконання. 13.06.2008 - постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що боржник працює в ТОВ «Електромагніт», що за територіальністю відноситься до Ворошиловського району м. Донецьк. Виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа від 17.08.2006 № 2-1594 виданого Калінінським районним судом м. Донецька щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) на користь КС «Добробут» у розмірі 3916,20 грн. 30.10.2006 - постанова про відкриття виконавчого провадження. 25.06.2009 - постанова про зупинення виконавчого провадження у зв`язку з розшуком майна боржника. 06.07.2010 - постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС). Вищезазначений виконавчий лист повторно надходив на виконання АСВП 22437402. 09.11.2010 - постанова про відкриття виконавчого провадження. 01.03.2011 - постанова про повернення виконавчого документа стягувачу п.5 ч. 1 ст. 47 (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника). При цьому, позивач зазначає, що начальником відділу Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції також було вказано про те, що надати будь-яку вичерпну інформацію по зазначеним виконавчим провадженням не уявляється можливим, оскільки приміщення, матеріально- технічно база та документація Калінінського районного відділу ДВС м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО. Виконавчі провадження та інше майно цього відділу ДВС знаходиться за місцем їх попередньої реєстрації на непідконтрольній тимчасово Україні території. Разом з тим, позивач зазначає, що вона ніколи не проживала в м. Донецьк та не була там зареєстрована, що підтверджується копією паспорта позивача, виданого ще 05.01.1997, в якому відповідно відображені усі місця реєстрації позивача, починаючи з моменту видачі паспорта. Також, позивач ніколи не працювала в ТОВ «Електромагніт», що підтверджується копією трудової книжки. Окрім цього, позивачу не відомо про жодні судові справи або відкриті виконавчі провадження, в яких вона має статус боржника, також вона ніколи не отримувала жодних рішень чи постанов від судових органів чи органів виконавчої служби щодо стягнення боргів, ніколи не була боржником, що підтверджується інформацією з АСВП. Також, позивач звертає увагу, що 30.11.2020 року внесено запис щодо припинення Восьмої донецької державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відтак отримання додаткової інформації з цієї нотаріальної контори не вбачається за можливе. Наведені обставини на думку позивача вказують про те, що зазначений арешт на все невизначене майно, що належать позивачу на праві власності, накладені помилково, без будь-яких ідентифікаційних даних особи, просто за співпадінням прізвища, ім`я та по-батькові. Зазначені доводи також були підтверджені державним виконавцем Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до якого звернулась позивач в телефонному режимі з метою з`ясування причин виникнення оскаржуваного арешту майна. Водночас, арешт, накладний на все невизначене нерухоме майно позивача порушує її права як власника нерухомого майна, оскільки за наявності цього арешту (обтяження) порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. При цьому, будь-яких підстав для існування цього арешту майна позивача не має. Відтак, зазначений арешт є незаконним та має бути скасований. Ухвалою суду від 26.12.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як вбачається з Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження №7010998 міститься обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстрованого 14 квітня 2088 року Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови АЕ «033569 від 04 квітня 2008 року виданого ВДВС Калінінського РУЮ м. Донецька; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, що належить [PERSON] , без додаткових ідентифікуючих ознак (дата народження, ідентифікаційний номер боржника). (а. с. 24) Згідно витягу з Державного реєстру правочинів, земельна ділянка, кадастровий номер: 8000000000:66:519:0011 належить [PERSON] на підставі договору дарування. (а. с. 19) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, 18.09.2023 року зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу. (а. с. 20) Зі змісту відповіді на адвокатський запит (вих. №22.7-32875/1) від 26.09.2023 року вбачається, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження знаходиться інформація про те, що в Калінінському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (нині - Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) перебували наступні виконавчі провадження щодо яких заборгованість не стягнута: виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа від 09.10.2002 № 2-3565 виданого Калінінським районним судом м. Донецька щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) на користь держави у розмірі 51,00 грн.; 06.09.2005 дата надходження виконавчого документа до виконання. 13.06.2008 - постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що боржник працює в ТОВ «Електромагніт», що за територіальністю відноситься до Ворошиловського району м. Донецьк. Виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа від 17.08.2006 № 2-1594 виданого Калінінським районним судом м. Донецька щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) на користь КС «Добробут» у розмірі 3916,20 грн. 30.10.2006 - постанова про відкриття виконавчого провадження. 25.06.2009 - постанова про зупинення виконавчого провадження у зв`язку з розшуком майна боржника. 06.07.2010 - постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС). Вищезазначений виконавчий лист повторно надходив на виконання АСВП 22437402. 09.11.2010 - постанова про відкриття виконавчого провадження. 01.03.2011 - постанова про повернення виконавчого документа стягувачу п.5 ч. 1 ст. 47 (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника). При цьому, позивач зазначає, що начальником відділу Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції також було вказано про те, що надати будь-яку вичерпну інформацію по зазначеним виконавчим провадженням не уявляється можливим, оскільки приміщення, матеріально- технічно база та документація Калінінського районного відділу ДВС м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО. Виконавчі провадження та інше майно цього відділу ДВС знаходиться за місцем їх попередньої реєстрації на непідконтрольній тимчасово Україні території. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19)). Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19)). Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21 (провадження № 61-945св22) зазначено, що: «У справі, що переглядається, [PERSON] пред`явив позовні вимоги до Центрального ВДВС у м. Черкаси, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. При цьому ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на квартиру, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв». У даній справі, предметом спору є вимога [PERSON] до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 7010998, зареєстрований 14.04.2008 року Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови АЕ №033569 від 04.04.2008 року, виданої ВДВС Калінінського РУЮ м. Донецька. Таким чином обґрунтованим слід визнати висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові №20/9819/21 від 29 червня 2023 року. Окрім того, слід зазначити, що запис про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження, внесено на все невизначене майно, яке належить [PERSON] , без додаткових ідентифікуючих ознак (дата народження, РНОКПП боржника). Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 7010998, зареєстрований 14.04.2008 року Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови АЕ №033569 від 04.04.2008 року, виданої ВДВС Калінінського РУЮ м. Донецька призведе до втручання у виконавчому провадженні де позивачка не є стороною.. Відповідно до ч. 1, 2 ст.. 4 Цивільного - процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту з майна є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed