Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У січні 2024 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Микитчин П.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що позивач з 07 лютого 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У шлюбі народилася двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які є малолітніми дітьми. Посилається на те, що спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позову, де зазначила, що вони спільно не проживають більше шести місяців, позивач має відносини та проживає з іншою жінкою. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання з викликом сторін. Представник позивача адвокат Микитчин П.С. та відповідачка [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 07 лютого 2012 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Путятинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, про що складено актовий запис за №1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим повторно 25 січня 2024 року Рогатинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Сторони по справі є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. У статті 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з частиною третьою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. В частині першій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони визнають, що тривалий час шлюбні відносини між ними, як подружжям припинені, відповідачка визнала позов і це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Врахувавши думку відповідачки, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON] . Згідно ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. На підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на позивача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Outcome: approved