Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

18 січня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2018 року у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 1793. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає, однак відповідачка не бажає у позасудовому порядку звертатися до відділу ДРАЦС та розривати шлюб. Подружнє життя сторін не склалося з підстав поступового погіршення відносин. Сторони намагалися зберегти шлюб, проте на даний час дійшли спільного висновку про необхідність припинення шлюбу. Ухвалою суду від 23 січня 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 29 лютого 2024 року о 08 год 00 хв., з повідомленням сторін (а.с. 19). У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання (а.с.24). Водночас до матеріалів справи додав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 12). Відповідачка у судове засідання, не з`явилась, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання (а.с. 25). Разом з тим, від відповідачки попередньо на офіційну електронну адресу суду надійшла заява, яка підписана електронним цифровим підписом. У вказаній заяві відповідачка просила суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 23). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, ураховуючи те, що визнання відповідачкою пред`явленого до неї позову не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб сторін було зареєстровано 21 грудня 2018 року у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 1793, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 грудня 2018 року (а.с. 11). Із тексту позовної заяви вбачається, що подружнє життя сторін не склалося з підстав поступового погіршення відносин. Сторони намагалися зберегти шлюб проте на даний час дійшли спільного висновку про необхідність припинення шлюбу. Від даного шлюбу сторони малолітніх/неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка не бажає у позасудовому порядку розривати шлюб. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та ураховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved