Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) через свого представника звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 20) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та нарахування середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач, будучи працівником Збройних сил України, працював на посаді сторожа сторожової охорони військових містечок у квартирно-експлуатаційному відділі міста Луганськ. 25.04.2023 року, у зв`язку із передислокацією КЕВ м. Луганськ із міста Слов`янськ до Дніпропетровської області та неможливістю забезпечити [PERSON] роботою за трудовим договором через відсутність виробничих, організаційних та технічних умов внаслідок бойових дій, йому було запропоновано переведення на посаду вантажника. Внаслідок відмови [PERSON] від переведення на запропоновану посаду, начальником КЕВ м. Луганськ 15.05.2023 винесено наказ про його звільнення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці. Зазначений наказ позивач вважає таким, що порушує його права, оскільки йому було запропоновано посаду, обов`язки якої він не може виконувати за станом здоров`я. При цьому у КЕВ м. Луганськ були інші вакантні посади, які відповідно до фаху, освіти та стану здоров`я позивач міг виконувати, однак відповідачем не пропонувалися. Крім того, позивач зазначає, що він є учасником бойових дій, у зв`язку з чим має переважне право на залишення на роботі. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.10.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 31.10.2023 року представник відповідача Шаповал А.В., через систему «Електронний суд» надіслав відзив, в якому, посилаючись на норми чинного законодавства України просив відмовити у задоволенні позову. Також щодо доводів позивача стосовно його звільнення в період тимчасової непрацездатності зазначено, що у зв`язку з призупиненням трудових відносин з позивачем, а саме припиненням ним виконанням роботи за укладеним трудовим договором, через об`єктивну поважну причину, чим є військова агресія проти України, сторони трудового договору були позбавлені можливості виконувати взаємні зобов`язання передбачені трудовим договором, а саме відповідач не мав будь яких обов`язків перед позивачем, що стосується укладеного з ним трудового договору, у тому числі і облік лікарняних, оскільки у період призупинення дії трудового договору призупиняється і сплата єдиного внеску, який є умовою для зарахування відповідного періоду до страхового стажу на підставі якого розраховується допомога по тимчасової непрацездатності. Крім того, від позивача не надходило жодних даних про його тимчасову непрацездатність в період призупинення з ним трудових відносин. Щодо переважного права на залишення на роботі при скорочені чисельності чи штату працівників як учасника бойових дій, передбачених п. 13 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідач вказує на те, що вказана норма права застосовується лише при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації працівників, яка передбачена ст. 42 КЗпП України. При цьому позивача було звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, положеннями якого не передбачене скорочення працівників та застосування переважного права при звільнені. 14.02.2024 року представник позивача надіслав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що підставою звернення до суду з позовною заявою стало те, що КЕВ м. Луганськ позивачу було запропоновано вакантну посаду вантажника, обов`язки якої останній не може виконувати за станом здоров`я, оскільки є інвалідом 3 групи, проте були наявні інші вакантні посади, які позивач міг би виконувати. Під час судового засідання представник відповідача надав суду відомість щодо вакантних посад КЕВ м. Луганськ станом на 15.05.2023 року. Позивач зазначає, що відповідно до фаху та освіти міг би виконувати посадові обов`язки вакантної посади, зокрема завідувача сховища матеріального складу, оскільки має відповідний досвід на подібній посаді, що підтверджується записами у трудовій книжці. Крім того, позивач зазначає що міг би зайняту посаду водій автомобільного гаража, або водій пересувної електровимірювальної виробничої лабораторії, або експедитор транспортний матеріального складу, оскільки є професійним водієм автомобільних транспортних засобів, має шість відкритих категорій, які дозволяють йому керувати легковими транспортними засобами, вантажними транспортними засобами та великогабаритними вантажними транспортними засоби. 26.02.2024 року представник відповідача надіслав заперечення на додаткові пояснення, в яких спростовує твердження позивача про те, що останній міг би працювати водієм, зазначивши, що відповідно до довідки МСЄК №781480 від 20.04.2023 року, [PERSON] були встановлені обмеження, зокрема щодо роботи в рухомих механізмах та електрообладнанні. Щодо тверджень позивача про те, що він міг би працювати на посаді транспортного експедитора матеріального складу або завідувача сховищем матеріального складу, вказано, що у відовідності до посадових інструкцій зазначених посад, особа яка обіймає посаду експедитора матеріального складу, повинна мати спеціальну освіту, або гуманітарну, або економічну, а для призначення на посаду завідувача сховищем матеріального складу - стаж роботи на посаді комірника не менше 2 років. Відомості про наявність у позивача відповідної освіти або стажу роботи на відповідній посаді, відсутні та нічим не підтверджуються. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Через систему «Електронний суд» надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ №15 від 23.01.2014 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду сторожа сторожової охорони військових містечок, що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] та довідкою, виданою начальником Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ №524/1095 від 15.05.2023 року. Відповідно до витягу з наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ від 01.07.2022 року №130, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та тимчасовим припиненням працівниками виконання роботи за укладеними трудовими договорами, як такими що скористалися своїм правом на евакуацію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 року №841,

Outcome: dismissed