Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 04641-08/2021 в розмірі 10400 грн., за кредитним договором № 3044009663/447863 в розмірі 7970 грн., за Договором позики № 0973768894 в розмірі 57412,50 грн.,а разом 75782 грн., та понесені судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 10.07.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04641-08/2021, за яким [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 10400 грн. За Договором факторингу №18012022 від 18.01.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 04641-08/2021 від 10.07.2021. 16.07.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3044009663/447863, за яким [PERSON] має заборгованість в розмірі 7970 грн. 19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19042022-Г, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3044009663/447863. 20.07.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики № 0973768894, за яким [PERSON] має заборгованість в розмірі 57412,50 грн. Згідно Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 позивач набув право грошової вимоги за Договором позики № 0973768894 від 20.07.2021. Позивач вважає, що відповідачка порушила умови вищевказаних договорів, не виконала покладені на себе зобов`язання, в результаті чого в останньої виникла заборгованість з їх виконання, а тому просить суд стягнути з відповідачки суму боргу за договорами. Від відповідачки до суду надійшов відзив, у якому вважає вимоги позивача необгрунтованими. Заперечення мотивовані тим, що позивачем приєднані до матеріалів справи договори не містять підписів сторін. Крім того, позивачем не надно доказів того, що наявні в копії договорів, створювалися у порядку визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та те, що вони підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою, який є обов`язкоим реквізитом електронного документа. Таким чином, позивачем не доведено факту укладання сторонами кредитного договором № 04641-08/2021, кредитного договору № 3044009663/447863 Договору позики № 0973768894, що свідчить про те, що сторонами не було погоджено всіх умов надання і повернення грошових коштів. У відповіді\~на відзив\~представник позивача\~вказує,\~що відзив\~відповідачки безпідставним\~та необґрунтованим.\~Зазначає,\~що у\~відповідності до\~кожного з\~кредитних договорів,\~їх підписання\~здійснювалося електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора,\~який було\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону вказаний\~позичальником пр.\~укладанні кредитних\~договорів. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Також, відповідачка правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалася. Інших переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов?язками сторін на шкоду споживачеві, не наведено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв?язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Застережень або зауважень з боку відповідачки, щодо неповного розуміння щодо незгоди з умовам договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Також вказує, що у випадку неповного розуміння умов договору позики у відповідачки була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою вона не скористалася. Інформація надана Первісними кредиторами з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідачка ініціювала укладення таких договорів. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові та відповіді на відзив просив справу розглянути без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справ повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 10.07.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04641-08/2021, пунктом 1.1 якого передбачено, що товариство надає клієнту кредиту у розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, плантності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 08.08.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 328,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,90 % на добу. Пунктом 1.4 договору передбачено, що для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акцизний період і нарахування процентів за цей час здійснюється за ставкою 0,9% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту. Згідно п. 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. У пункті 2.1. договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно із пунктом 4.3. договору якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за договором виконало, що вбачається із інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 937/11 від 29.11.2023 р., та наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахункам [PERSON] від 31.01.2024.2023 р. № 20.1.0.0.0/7-240126/27675. Позивач набув права вимоги за вказаним договором, що вбачається з копії договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022 р., укладеного між позивачем та ТОВ «ФК «Інвеструм», копії акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 18012022 від 18.01.2022 р., витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022 р. Як вбачається зі змісту позовної заяви, залишок заборгованості за вказаним договором складається із 5000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 5400 грн. заборгованості за відсотками, що разом складає 10400 грн. 16.07.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3044009663/447863, відповідно до якого Товариство надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 14.08.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 894,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,45 % на добу. Згідно п. 1.4 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. У пункті 2.1. договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно із пунктом 4.3. договору якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. ТОВ «ГОУФІНГОУ» свої зобов`язання за договором виконало, що вбачається із інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 3260/10 від 26.10.2023 р., та наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахункам [PERSON] від 31.01.2024.2023 р. № 20.1.0.0.0/7-240126/27675. 19.04.2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № №19042022-Г від 19.04.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3044009663/447863 від 16.07.2021 за період з 19.04.2022 року по 30.09.2023 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 7970 грн., з яких : 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5970 грн. - сума заборгованості за відсотками. 20.07.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973768894/1 та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3736606 від 20.07.2021. Відповідно до умов договору розмір кредиту 5000 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка 1,75% за один користування кредитом, річна ставка 638,75 %. Загальна вартість кредиту 7625 грн. ТОВ «ІНФІНАНС» перерахувало грошові кошти на вказаний відповідачкою у заявці-анкеті рахунок у розмірі 5000 грн., що підтверджується копією квитанції за сплату №98684183 від 20.07.2021. Згідно Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 позивач набув право грошової вимоги за Договором позики № 0973768894 від 20.07.2021. З розрахунку заборгованості за вказаним договором № 0973768894 від 20.07.2021вбачається, що станом на 30.09.2023 [PERSON] має заборгованість у розмірі 57412,50 грн. з яких : 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 52412,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на наступне. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із матеріалів справи суд установив, що кредитні договори підписано за допомогою електронного підпису. Отже, враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст. ст.205, 207 Цивільного кодексу України. Вищенаведене узгоджується з правовими позиціями, які викладені у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки по кредитному договору № 3044009663/447863 від 16.07.2021, кредитному договору № 04641-08/2021 від 10.07.2021 та договору позики № 0973768894/1 від 20.07.2021. Суд зазначає, що згідно із ст. 526, 1049 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, судом встановлено, що первісні кредитори свої зобов`язання перед відповідачкою виконали в повному обсязі, а остання отримала грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитними договорами, згідно яких сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Проте, відповідно до розрахунків заборгованостей, заборгованість відповідачки по тілу кредиту за кредитним договором № 04641-08/2021 від 10.07.2021 складає 5000 грн., за кредитним договором № 3044009663/447863 від 16.07.2021 складає 2000 грн., та за договором позики № 0973768894/1 від 20.07.2021 5000 грн., що загалом складає 12000 грн. Оскільки заборгованість відповідачкою погашена не була ні попереднім кредиторам, ні позивачу, відповідачкою було отримано кошти за договорами та позичальник не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитів згідно з умовам договорів, то вимоги позивача в частині вимог щодо стягнення 12000 грн. - загальної заборгованості за основним боргом є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується нарахованих сум заборгованостей за відсотками суд приходить до наступного. Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст.1048та ст.625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс/18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Одночасно суд приймає до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 згідно яких очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатися легітимними. Велика Палата наголошує, що проценти відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повертання частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2ст. 1050 Цивільного кодексу України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно дост. 1048 Цивільного кодексу України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1ст. 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не можуть застосовуватись одночасно. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України; натомість настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі, встановленому законом або договором. З огляду на викладене, судом встановлено, що заборгованість за відсотками відповідно до розрахунків заборгованості нарахована поза межами строку дії кредитних договорів, а тому суд вважає за необхідне здійснити перерахунок даної заборгованості з урахування строків кредиту за вищевказаними договорами, отже: - за Кредитним договором № 04641-08/2021 від 10.07.2021, де строк кредиту 30 днів, зафіксована процентна ставка становить 0,9 % на добу - заборгованість по відсоткам складає 1350 грн. (5000 грн. х 0,9 % = 45 грн. х 30 днів = 1350 грн.); - за Кредитним договором № 3044009663/447863 від 16.07.2021, де строк кредиту - 30 днів, зафіксована процентна ставка 2,45% на добу - заборгованість по відсоткам складає 1470 грн. (2000 грн. х 2,45 % = 49 грн. х 30 днів = 1470 грн.); - за Договором позики № 0973768894/1 від 20.07.2021, строк кредиту - 30 днів, зафіксована процентна ставка 1,75% на добу - заборгованість по відсоткам складає 1470 грн. (5000 грн. х 1,75 % = 87,50 грн. х 30 днів = 2625 грн.). Таким чином, аналізуючи надані суду докази, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме: з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 5000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 1350 грн. заборгованості за відсотками, що разом складає 6350 грн., за Кредитним договором № 04641-08/2021 від 10.07.2021; 2000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 1470 грн. заборгованості за відсотками, що разом складає 3470 грн., за Кредитним договором № 3044009663/447863 від 16.07.2021; 5000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 2625 грн. заборгованості за відсотками, що разом складає 7625 грн., за Договором позики № 0973768894/1 від 20.07.2021. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 617,85 грн.

Outcome: partial