Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

18 грудня\~2023\~року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №110824, виданий 20.11.2020, вчинений ПН ЖМНО Горай О.С., про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №973786823 від 27.03.2020, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав Вимоги за кредитними договорами № 28/1118-01 від 28.11.2018 є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/08-20-01 від 05.08.2020 є ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №973786823 від 27.03.2020 у загальному розмірі 6\~090,60 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір\~1610,40 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулося без дотримання вимог чинного законодавства України, яке регулює порядок вчинення виконавчих написів на документах. Зазначає, що зі змісту виконавчого напису нотаріуса взагалі не вбачається, що до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса додавався оригінал кредитного договору, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Ухвалою суду від 20.12.2023\~вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито справу в порядку загального позовного провадження (а.с.24). Ухвалою суду від 20.12.2023\~на час розгляду цивільної справи зупинено стягнення за виконавчим написом нотаріуса №110824\~від 20.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі\~6090,60 грн. по виконавчому провадженню №\~64939892\~(а.с.26-27). Ухвалою суду від 15.02.2024\~закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с.46). 19.02.2024\~до Ленінського районного суду м.Харкова від представника відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» - Тимошенка О.О. надійшли додаткові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , але суд не приймає їх до уваги, оскільки вони надійшли після встановленого судом строку для подання відзиву на позов або заперечень відповідно до ст. 199 ЦПК України (а.с.52-60). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.38-39). Представник відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в судове\~засідання не\~з`явився,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~завчасно,\~належним чином,\~своїм правом\~на подання\~відзиву на\~позов та\~доказів,\~на підтвердження\~заперечень проти\~позову,\~не скористався,\~про причини\~своєї неявки\~суд не\~сповістив.\~ Надані\~суду письмові\~поясненняпредставника відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» - Тимошенка О.О. суд не приймає до уваги у зв`язку з пропуском строку подання їх до суду відповідно до ст.199 ЦПК України. Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, своїм правом на подання заперечень проти позову не скористалися, про причини своєї неявки суд не сповістили. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України\~визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, відповідно до частини 4\~статті 12 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини 2 статті 191 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§\~66 69\~рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005\~у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня\~2006\~року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. 20.11.2020\~приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №110824\~про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №973786823 від 27.03.2020,\~укладеним між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», заборгованості в сумі 6 090,60 грн., з урахуванням простроченої заборгованості за сумою кредиту 1 800 грн., заборгованості за сумою кредиту 4 890,60 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3 090, 60 грн., а також витрати, пов`язані з вчиненням нотаріального напису -\~1200\~грн. (а.с. 14). Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. від 24.03.2021\~відкрито виконавче провадження №\~64939892\~з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса №\~110824\~від 20.11.2020\~(а.с.12-13). За правилами\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно\~ст.89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014\~року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 1.1. Глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно зі п.1.2. цієї Глави перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми\~заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.11.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений [PERSON] кредитний договір №973786823 від 27.03.2020 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Нотаріус вказав період виникнення заборгованості у виконавчому написі з 04.11.2020 по 04.11.2020 (тобто за 1 день), що не відповідає дійсності. Крім того, стягувачем визначена сума простроченої заборгованості за сумою кредиту 1800 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3\~090,60 грн. Згідно з умовами кредитного договору №973786823 від 27.03.2020, споживчий кредит надано в розмірі 1800 грн. строком на 21 день. Приватному нотаріусу не надано розрахунку заборгованості з врахуванням несплачених відсотків. Отже,\~при здійсненні\~виконавчого напису\~приватний нотаріус був позбавлений можливості перевірити достовірність наданих даних, не скористався правом витребувати інформацію у стягувача, як це передбачено підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, оскільки, відповідачем та приватним нотаріусом така інформація не надавалась. Крім того, відповідачем не надано суду інформації, яким чином була сформована заборгованість за сумою кредиту, відсотками, за який період та на яку суму були нараховані проценти, комісія за кредитним договором, відсутній повний розрахунку з вказівкою платежів, доказів зворотного відповідачем не подано. До того ж, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги, що судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Водночас правомірність вирішення цього спору не залежить від встановлення конкретного розміру заборгованості. Оскільки нарахування штрафних санкцій є неправомірними та саме по собі впливає на розмір заборгованості, то спростовує твердження банку про її безспірність, що, в свою чергу, є основною передумовою для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідних висновків в аналогічних справах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 761/37905/16-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 759/3873/17, від 11 вересня\~\~2019 року у справі № 461/280/17. Отже, оскільки стягнута з [PERSON] за виконавчим написом № 110824, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 20.11.2020 заборгованість за кредитним договором не є безспірною, також є підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В силу вимог\~ст.141ЦПК\~України понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, підлягають стягненню з відповідача, а саме: по оплаті судового збору за забезпечення позову у розмірі 536,80 грн. (а.с.19), та судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073,60 грн. (а.с.18), а всього у розмірі 1610, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved