Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, як безпідставно набутого майна,мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] до повномасштабного вторгнення рф та територію України мав автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився за адресою: [ADDRESS] , та був фактично сильно пошкоджений у період окупації міста Ірпінь в березні 2022 року та став непридатним для користування. З вказаного приводу 23.11.2022 року Позивач звернувся до ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області та зареєстрував заяву №36813. Знайомий Позивача - [PERSON] порекомендував Відповідача, [PERSON] , як людину, яка може пригнати автомобіль із-за кордону для таких людей, як Позивач, які втратили автівки, для чого державою було скасовано таможні платежі та не стягувалося мито. 26.04.2022 року Позивач зв`язався із Відповідачем у додатку Вайбер, адже останній знаходився в цей час за кордоном. 28.04.2022 року Відповідач підтвердив, що шукає для Позивача авто, а саме: Шкоду Октавіа або Рено Меган від 2008 року, газ/бензин, або бензин, об`ємом двигуна 1,6-2,0, бажано Седан, вартістю приблизно 3000 доларів США. 06.05.2022 року Відповідач повідомив Позивача, що знайшов для нього автомобіль: Шкода Октавіа, 2009 року випуску, 120 км пробігом, механіка з 1,8 об`ємом двигуна, бензин, за 3000 доларів США. Після погодження Відповідач надав свій картковий номер для переведення коштів в гривні: 4790729944274943. 09.05.2022 року [PERSON] було видано на ім`я [PERSON] довіреність на придбання транспортного засобу за кордоном.Довіреність видана строком на один місяць та дійсна до восьмого червня дві тисячі двадцять другого року. Строк довіреності був оговорений сторонами, адже сторони домовились, що автомобіль вже обраний, підтвердження того, що автомобіль куплений [PERSON] одразу озвучив, про що міститься інформація в переписці. 07.05.2022 року Позивач сплатив кошти за автомобіль. Довіреність одразу була передана Відповідачу. Разом з тим, на розрахунковий рахунок Відповідача, Позивач почав сплачувати кошти, а саме: 06.05.2022 року 29\~999 гривень 00 копійок, 06.05.2022 року 29\~999 гривень 00 копійок, 06.05.2022 року 29\~999 гривень 00 копійок, 07.05.2022 року 17 000 гривень 00 копійок, 07.05.2022 року 29\~999 гривень 00 копійок. Звертає увагу суду, що один з платежів був зроблений з карткового рахунку цивільної дружини Позивача [PERSON] . Загалом Відповідачу було перераховано: 136\~996 гривень 00 копійок. 12.06.2022 року Відповідач повідомив Позивачу, що автомобіль вже в дорозі та перетинає кордон та що пільгові митні тарифи розповсюджують свою дію до серпня місяця і впевнив, що авто пройде розмитнення по пільговому тарифу. Тобто, між Позивачем та Відповідачем було укладено договір надання послуг на придбання автомобіля за ціною 136\~996\~гривень 00\~копійок та доставку його на територію України, постановку на облік на ім`я Позивача в строк до 08 червня 2022 року. 06.07.2022 року Позивач звернувся до Святошинського УП ГУНП в м. Києві із заявою, що [PERSON] у відношенні нього були проведені шахрайські дії, а саме про те, що він заволодів його коштами, за які він обіцяв придбати автомобіль: Шкода Октавіа, 2009 року випуску, 120 км пробігом, механіка з 1,8 об`ємом двигуна, бензин; автомобіль не придбав, не доставив його в період пільгового розмитнення на територію України та кошти не повертає. 05.12.2022 року Відповідача було допитано в якості Свідка Слідчим СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві. 24.10.2023 року Представнику Позивача було повідомлено про те, що надано дозвіл на розголошення відомостей, що містяться у протоколі допиту [PERSON] та використання цього документу у претензійній та позовній процедурі стягнення коштів. Таким чином, Представник Позивача зазначає про те, що є встановленими обставини того, що Відповідачу були передані кошти на придбання автомобіля, що строк домовленостей ввозу автомобіля на пільгових умовах сплинув та, відповідно, вказана умова договору припинилася, а також факт того, що кошти не повернуті Відповідачем. Тобто, неправомірними діями Відповідача, Позивачу було завдано збитків, адже після 01.07.2022 року Позивач не може скористатися пільговим розмитненням. Відповідно, вказані збитки складають: 2 364 євро - сума, яку повинен сплатити Позивач наразі при завезенні авто на митну територію України, згідно розрахунку вартості розмитнення авто в 2023 році за допомогою калькулятора митних платежів. Крім того, Представник Позивача надає розрахунок індексу інфляції на суму 136\~996 гривень 00 копійок, що були отримання Відповідачем та не повернуті на 20.11.2023 року з 09.06.2022 року наступного дня з дня закінчення довіреності на придбання, перетин державного кордону автомобілем та настанням строку на повернення коштів у зв`язку із припиненням договірних зобов`язань, що складає 19\~889 гривень 89 копійок та трьох відсотків річних у сумі 5\~967 гривень 77 копійок Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Позивача суму грошових коштів у розмірі: 255\~660 гривень 04 копійки, з яких: 136\~996\~гривень 00\~копійок \~основного боргу;92\~806 гривень 38 копійок збитки за несвоєчасне ввезення автомобілю через державний кордон; 19\~889\~гривень 89\~копійок \~індекс інфляції;5\~967\~гривень 77\~копійок \~3%\~річних.Судові витрати покласти на Відповідача. Ухвалою суду від 27.11.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивач та Представник Позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час судового розгляду справи в судові засідання не з`являється. До суду подавав заяви про відкладення розгляду справи на 19.12.2023, 22.01.2024, 22.02.2024 та 05.03.2024. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, вислухавши думку сторони позивача по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно\~ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено,\~що 09.05.2022 року [PERSON] було видано на ім`я [PERSON] довіреність, згідно умов якої, [PERSON] уповноважив [PERSON] придбати за кордоном, а також на території України, будь-яким встановленим законом засобом на ім`я Позивача транспортний засіб (транспортні засоби) будь-якої марки за ціну та на умовах на їх власний розсуд, перегнати цей(-і) транспортний(-ні) засіб(-оби) до місця мого постійного проживання або до іншого місця на мій вибір, провести митне оформлення, отримати посвідчення митниці, бути представником в органах відповідних структурних підрозділах МВС України, Національної поліції України, в Регіональних сервісних центрах МВС (в територіальних підрозділах), уповноважених митних органах України з питань оформлення та реєстрації ввезеного(-их) транспортного(-их) засобу(-ів), а також отримання реєстраційних документів та реєстраційних номерів. Для чого надається право: керувати придбаним(-и) транспортним(-и) засобом (-ами), представляти інтереси Позивача в усіх організаціях, підприємствах та установах незалежно від форми власності та підпорядкування, органах нотаріату, банківських установах, комісіях, страхових компаніях, в органах МВС (сервісних центрах при МВС) та митниці, дорожній поліції, в органах сертифікації, органах соціального захисту, підприємствах сертифікації, страхових компаніях, судових органах, податковій інспекції (з питання сплати податків та заповнення і здачі декларацій), з питань його розмитнення, постановки на облік чи зняття з обліку в органах МВС (сервісних центрах при МВС), в тому числі переобладнання, підписувати та подавати від імені Позивача заяви, подавати та отримувати необхідні довідки та документи, сертифікати, розписуватися за Позивача, укладати від імені Позивача договори купівлі-продажу, визначаючи на власний розсуд їх умови, сплачувати за цими договорами грошові суми; укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, отримати поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, отримати зареєстроване на ім`я Позивача свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тимчасовий реєстраційний талон, сплачувати необхідні платежі, та виконувати будь-які інші не заборонені законом дії, що стосуються придбання та перегону транспортного засобу. Довіреність видана строком на один місяць та дійсна до восьмого червня дві тисячі двадцять другого року. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг на придбання автомобіля за ціною 136\~996\~гривень 00\~копійок та доставку його на територію України, постановку на облік на ім`я Позивача в строк до 08 червня 2022 року. [PERSON] в рахунок оплати вартості автомобіля на розрахунковий рахунок [PERSON] було сплачено кошти, а саме: 06.05.2022 року 29\~999 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією № 2682-6770-8890-0283; 06.05.2022 року 29\~999 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією № 2682-6690-8138-0650; 06.05.2022 року 29\~999 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №ЕСМ_Р24А2228451076С9251; 07.05.2022 року 17 000 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією № ЕСМ_Р24А2230123579С78011; 07.05.2022 року 29\~999 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №ЕСМ_Р24А2230120548С7339. Загальна суму перерахування становить 136\~996 гривень 00 копійок. Постанова ВП ВС від 16.06.2020 по справі № 145/2047/16-ц вказує, що відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. З аналізу наведеної судової практики вбачається, що за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому укладання господарських договорів допускається у спрощений спосіб шляхом обміну листами, прийняття до виконання замовлень тощо. Зокрема, прийняттям пропозиції відповідно до частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України є вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (надання послуг, сплата коштів тощо). Зазначена правова норма не містить вичерпного переліку можливих конклюдентних дій (Постанова ВС від 17.12.2018 рок у справі №912/1883/17). Як встановлено судом, свої зобовязання [PERSON] перед [PERSON] не виконав, автомобіль [PERSON] доставлений не був, кошти [PERSON] не повернув. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ст.1212 ЦК, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, чч.1, 2 ст.509 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених у ст.11 цього кодексу. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У ч.1 ст.202 ЦК встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.\~Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.\~Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави\~або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.\~У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень\~глави 83 ЦК України». У пункті 3 частини третьої\~статті 1212 ЦК України\~передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог\~про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тлумачення частини третьої статті\~651, частини четвертої статті\~653, пункту 3 частини третьої статті\~1212 ЦК України\~свідчить, що\~якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам)\~і згодом відмовилася від договору, то\~вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі\~пункту 3 частини третьої\~статті 1212 ЦК України. Вказане підтверджується позицією Верховного Суду, викладеній у Постанові від 25.03.2020 року (справа №537/4259/15-ц). Разом з тим, загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підстави ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. З огляду\~ст. 1212 ЦК\~суб`єктами в кондикційному зобов`язанні є, з одного боку, власник майна (титульний володілець), який у зобов`язанні має право вимоги та виступає кредитором, а з іншого, набувач майна, який виступає боржником, але станом на час вирішення по суті кондикційної вимоги може й не володіти майном у натурі, адже\~ч. 2 ст. 1213 ЦК\~передбачає обов`язок набувача в разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодувати його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Особливістю матеріального об`єкта кондикційного зобов`язання є його універсальність таким об`єктом може бути будь-яке майно: як індивідуально-визначене, так і визначене родовими ознаками, у тому числі й грошові кошти. Таким чином, наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку ст. 1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 23 березня 2016 р. у справі N 6-2978цс15, а також у постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 р. у справі № 3-11гс15, від 25 березня 2015 р. у справі № 3-5гс15, від 22.01.2013 р. № 5006/18/13/2012, від 24.09.2014 р. у справі № 6-122цс14, у постановах Вищого господарського суду України від 02 липня 2012 року у справі № 5006/18/13/2012, від 15.03.2017 р. у справі № 910/10308/15. За таких обставин, оскільки Відповідачем набуті грошові кошти Позивачу не повернуті, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин Відповідачем суду надано не було, суд вважає, що позовна вимога про повернення коштів є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а тому з Відповідача на користь Позивача слід стягнути грошові кошти у розмірі 136996,00 грн, які були перераховані [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок вартості автомобіля. Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду, Представник Позивача надала розрахунок 3% відсотків річних, а також інфляційних нарахувань, який перевірений судом, а тому, зважаючи на законну вимогу Позивача про стягнення з Відповідача грошових коштів, як безпідставно набутого майна, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних у розмірі 5967,77 грн та інфляційних втрат у розмірі 19889,89 грн. Разом з тим, відшкодування майнової шкоди є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) позивача в наслідок порушення боржником свого зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки (damnum emergens)) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її\~ право не було порушене (упущена вигода (lucrum cessans)). Оскільки, як встановлено судом, неправомірними діями Відповідача Позивачу було завдано збитків, адже після 01.07.2022 року Позивач не може скористатися пільговим розмитненням, то до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають вказані збитки в сумі 2364 євро, яку повинен сплатити Позивач наразі при завезенні авто на митну територію України, що згідно розрахунку вартості розмитнення авто в 2023 році за допомогою калькулятора митних платежів на день подання позовної заяви за курсом НБУ становить: 2\~364 Х 39,2582 = 92\~806 (дев`яносто дві тисячі вісімсот шість) гривень 38 копійок. Так, суд звертає увагу, що при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Враховуючи викладене, позов суд задовольняє в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3384,91 грн.

Outcome: approved