Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аванс у сумі 584 960 грн., штраф у розмірі 584 960 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28 червня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено Попередній договір нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 Попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] в строк не пізніше 28 серпня 2023 року до 16 год. 00 хв. включно, за суму, що буде еквівалентна 17 000 дол. США по курсу Національного банку України на день укладення договору купівлі-продажу, на умовах і в строки, зазначені у договорі. Пунктом 3 Попереднього договору передбачено, що Сторона-1, одержала від Сторони-2 аванс в сумі 16000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США. що за курсом НБУ станом на 28.06.2023 року складає еквівалент 584960,00 (п?ятсот вісімдесят чотири тисячі дев?ятсот шістдесят) гривень. за майбутню купівлю-продаж вищевказаної квартири, який має бути зарахований при кінцевому розрахунку. Пунктом 7 Попереднього договору передбачено, що договір вважається припиненим, якщо договір купівлі-продажу квартири не укладено в строк, зазначений в п. 1 Договору, і жодна із сторін протягом 2-х днів після цього не направила іншій стороні письмові пропозиції щодо укладення основного договору (рекомендованим листом з повідомленням про вручення або телеграмою).Договір купівлі-продажу може бути укладено раніше строку, зазначеного в п. 1 цього договору. 28 серпня 2023 року відповідач [PERSON] у визначений Попереднім договором час - до 16 год. 00 хв. включно до нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Свергунової В.А., за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 22 не з`явилась, основний договір між сторонами так підписаний і не був, відповідач умови Попереднього договору не виконала, у зв`язки із чим позивач була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 року відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання. У судовому засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити, надали відповідні пояснення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, враховуючи позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. За таких обставин, суд вважає про належне повідомлення відповідача у справі. Відповідач не використала наданого їй законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подала. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77,78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 28 червня 2023 року між позивачем [PERSON] , іменована як Сторона - 1 та відповідачем [PERSON] , іменовані як Сторона - 2 було укладено Попередній договір (далі «Попередній договір») нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 Попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] в строк не пізніше 28 серпня 2023 року до 16 год. 00 хв. включно, за суму, що буде еквівалентна 17 000 дол. США по курсу Національного банку України на день укладення договору купівлі-продажу, на умовах і в строки, зазначені у цьому договорі. Пунктом 3 Попереднього договору передбачено, що Сторона-1, одержала від Сторони-2 аванс в сумі 16000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США. що за курсом НБУ станом на 28.06.2023 року складає еквівалент 584960,00 (п?ятсот вісімдесят чотири тисячі дев?ятсот шістдесят) гривень. за майбутню купівлю-продаж вищевказаної квартири, який має бути зарахований при кінцевому розрахунку. Відповідно до п. 6 Попереднього договору, сторони домовились, що обов?язковими умовами укладення договору купівлі-продажу є такі: - Сторона-1 бере на себе зобов?язання щодо сплати заборгованостей, в тому числі комунальних платежів за вищезазначену квартиру до 28 серпня 2023 року (двадцять восьмого серпня дві тисячі двадцять третього року); - Сторона-1 зобов?язується не ставити на реєстраційний облік (реєструвати) в квартирі, що є предметом цього договору, будь-яких осіб; - перевірка відсутності заборон відчуження, арештів, іпотек, інших речових прав та податкових застав, що здійснюватиметься нотаріусом при посвідченні основного договору купівлі-продажу, сплачується Стороною-1; податки та збори при посвідченні основного договору купівлі-продажу сплачується Стороною-1; - вартість державного мита при оформленні основного договору купівлі-продажу сплачується Стороною-2; 1% ціни Пенсійному Фонду України від вартості основного договору купівлі-продажу сплачується Стороною-2; - Сторона-1 зобов?язується звільнити квартиру від речей домашнього вжитку, виселитись, передати ключі від квартири і квартиру до 28 серпня 2023 року (двадцять восьмого серпня дві тисячі двадцять третього року) до 16 години 00 хвилин включно; - договір купівлі-продажу квартири укладається та посвідчується у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Свергунової В.А. ( [ADDRESS] ), не пізніше 16 години 00 хвилин 28 серпня 2023 року (двадцять восьмого серпня дві тисячі двадцять третього року). Пунктом 7 Попереднього договору передбачено, що цей договір вважається припиненим, якщо договір купівлі-продажу квартири не укладено в строк, зазначений в п. 1 цього Договору, і жодна із сторін протягом 2-х днів після цього не направила іншій стороні письмові пропозиції щодо укладення основного договору (рекомендованим листом з повідомленням про вручення або телеграмою).Договір купівлі-продажу може бути укладено раніше строку, зазначеного в п. 1 цього договору. Позивач вказує та відповідачем не спростовано, що 28 серпня 2023 року відповідач [PERSON] у визначений Попереднім договором час - до 16 год. 00 хв. включно до нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Свергунової В.А., за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 22 - не з`явилась. Отже, Основний договір між сторонами так підписаний і не був. Згідно п. 5 Договору, якщо Сторона-1, відмовиться продати зазначену квартиру Стороні-2 до 28 серпня 2023 року (двадцять восьмого серпня дві тисячі двадцять третього року) до 16 години 00 хвилин включно, то зобов?язується в 3-х денний строк повернути Стороні-2 аванс та сплатити штраф у розмірі 100 % від цієї суми. Відповідач порушив умови Попереднього договору, та основний Договір купівлі-продажу так і не було укладено з вини відповідача, в зв`язку з чим останній має понести відповідальність, передбачену таким Договором, а саме п. 5 Попереднього договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що сам факт не укладення основного договору у строк, визначений попереднім договором, є порушенням зобов`язання. З урахуванням зазначеного, зобов`язання (повернення забезпечувального платежу), відповідно до положень частини 1 статті 530 ЦК України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами попереднього договору строку на укладання основного договору. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму забезпечувального платежу (авансу (попередньої оплати)) відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку на укладення основного договору, тобто з 29 серпня 2023 року. При цьому, направлення жодних додаткових вимог не є обов`язковим. Вищевикладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 22.09.2020 р. у справі № 918/631/19. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 Попереднього договору сторони оцінили зобов`язання, що виникли за цим договором у сумі 584 960 гривень 00 копійок. Як вбачається з пункту 5 Попереднього договору, у випадку, якщо Основний договір не буде укладений з вини Сторони - 1, що отримала аванс від Сторони-2 у розмірі 16 000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.06.2023 року складає еквівалент 584960,00 (п?ятсот вісімдесят чотири тисячі дев?ятсот шістдесят) гривень, то Сторона-1 повинна повернути Стороні - 2 суму у розмірі 584 960 грн. що на момент укладення цього договору за курсом продажу доларів США Національним Банком України є еквівалентом суми 16 000 дол. США. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved