Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" Мартиненко В.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 03.02.2020 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 8191938. Товариство на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути їх разом з іншими платежами. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує. 10.07.2020 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК Профіт капітал» укладено договір факторингу № 10072020. 15.10.2020 року між сторонами за договором факторингу було підписано реєстр прав вимоги № 107, відповідно до якого право вимоги за договором позики № 8191938 від 03.02.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту № 8191938 від 03.02.2020 року, позивач просить стягнути з відповідача заборгованістьв загальній сумі 20 097, 97 грн., суму сплаченого судового збору 2\~481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою суду від 08 січня 2024 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача за довіреністю Мартиненко В.В. в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. 25 січня 2024 року представник відповідача Ходіна Н.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що до матеріалів позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» долучило копію витягу з реєстру прав вимоги № 107 від 15.10.2020\~року до договору факторингу №\~10072020\~від 10.07.2020\~року. Так, на вказаному витязі з реєстру прав вимоги міститься підпис представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», натомість, підпис представника первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - відсутній. Таким чином, відсутність підпису представника первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у витязі з реєстру прав вимоги № 107 від 15.10.2020\~року до договору факторингу є підставою вважати, що право вимоги за кредитним договором № 8191938 від 03.02.2020\~року не переходило до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», оскільки відповідний витяг укладений не у відповідності додатку № 1 до договору факторингу (форма реєстру прав вимоги). Також до матеріалів справи долучено копію відповіді, в якій ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» вказало, що 03.02.2020\~року, сума\~9000,00 грн. (дев?ять тисяч) гривень 00 копійок, відбувся успішний переказ на картку № \~ [NUMBER] . Проте, з вказаної відповіді неможливо встановити ні власника рахунку/ картки, ні даних по здійсненій операції, а також, даних, стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази. Відповідь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ " ФІНЕКСПРЕС", не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів. У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, позивач не заявляв клопотання про витребування від ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" ФІНЕКСПРЕС" інформації про належність платіжної картки відповідачці та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі\~9000,00 грн. Крім того, зазначає, що сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 25 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,60 % в день та розміром акційних процентів 1,60 % в день, слід дійти висновку, що за кредитним договором № 8191938 від 03.02.2020\~року, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 25 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає\~3600,00 грн. (9000/100х1,60% 25). Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 03 лютого 2020 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 8191938, який підписано електронними підписами сторін з відповідними одноразовими ідентифікаторами, що підтверджується копією даного договору та довідкою про ідентифікацію (а.с. 7,8). Згідно п. 5 Договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 7). Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Статті\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої\~статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій\~статті 639 ЦК України\~зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша\~статті 642 ЦК України). Таким чином, суд вважає встановленим, що сторони уклали договір позики в електронній формі. Згідно умов даного договору сторони погодилися, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 1 договору позики) (а.с. 7). Відповідач погодилася на наступні умови кредитування: - дата надання позики 03.02.2020 р.; - дата повернення позики (останній день) 28.02.2020 р.; - розмір Процентів акційних у день - 1,60%; - розмір Процентів на прострочену Позику у день - 2,70%; - розмір процентів на Позику річний\~584,00%; - розмір Процентів на прострочену Позику річний - 985,50%; - вартість позики за весь строк, на який видано Позику, у % - 40.00%; - вартість Позики за весь строк, на який видано Позику, у грн.\~3600.00 грн.; - загальна вартість Позики та Процентів\~12 600 грн (п. 2 Договору позики). Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку (п. 3 Договору позики) (а.с. 7). Положеннями п. 6 Договору позики передбачено, що Договір діє з моменту перерахування суми Позики протягом Строку Позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим Договором (а.с. 7) 10.07.2020 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК Профіт капітал» укладено договір факторингу № 10072020 (а.с. 28-31). Перехід Права вимоги: Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги (п. 2.1.3 Договору факторингу). Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, визначених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст.ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Витягом з Реєстру прав вимоги № 107, відповідно до якого право вимоги за договором позики № 8191938 від 03.02.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (а.с. 36). Таким чином, суд вважає обґрунтованим твердження позивача про те, що в порядку відступлення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги за зобов`язаннями до [PERSON] по договору позики № 8191938 від 03.02.2020 р. укладеного між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Згідно інформації ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке має ліцензію на надання послуг щодо переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків, відповідно до умов Договору № 8191938 від 03.02.2020 р., укладеного з ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» було здійснено наступний успішний переказ: 03.02.2020, сума 9\~000,00 грн, на карту № \~ [NUMBER] , номер платежу 6371632204688208602643907 (а.с. 19). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В даному випадку, позивачем надано докази того, що відповідач згідно умов укладеного договору позики з ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» отримав 9\~000,00 грн. Будь-яких доказів того, що вказана сума, або принаймні її частина, була повернута позикодавцю або новому кредитору відповідачем надано не було, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту в сумі 9 000,00 грн. Що ж до розміру нарахованих процентів, суд виходить з того, що поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами\~ЦК України\~мають різний зміст. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша\~статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта\~статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у\~статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду № 14-10цс18 від 28.03.2018). Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту), то за змістом статті\~526, частини першої статті\~530, статті\~610\~та частини першої статті\~612 ЦК України\~для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові № 14-10цс18, Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами в розмірі 3\~370,00 грн. та заборгованість за процентами на прострочену позику в розмірі 4\~500,00 грн. Із дослідженого судом спірного договору позики вбачається, що його сторони передбачили строк виконання зобов`язання - до 28.02.2020 р. включно та термін дії договору - протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. Так, зі змісту кредитного договору № 8191938 від 03.02.2020 р. судом встановлено, що позивач отримав кредитні кошти в розмірі 9 000,00 грн. (п. 2) строком на 25 днів (п. 2) зі сплатою відсотків в розмірі 1,8 % на добу (п. 2). Тому, за підрахунками суду, відсотки за вказаним договором становлять 3 600 грн. (9 000 грн.Х (1,8 % добових)/100 х 25днів). Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування процентів за договором обмежене 25 днями і становить 3 600 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині нарахованих відсотків позов задоволенню не підлягає за недоведеністю. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, індексу інфляції та 3% річних, суд також відмовляє в цій частині, оскільки позивач надав розрахунок сум інфляційних втрат та 3% річних, з якого вбачається необґрунтоване нарахування індексу інфляції та 3% річних з 15.10.2020 року та на суму заборгованості в розмірі 16 870,00 грн., яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту в сумі 9 000,00 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 7\~870,00 грн. Доводи представника\~відповідача про\~те,\~що позивачем\~не долучено\~до матеріалів\~справи доказів\~надання кредиту\~відповідачу,\~суд до\~уваги не\~приймає,\~так як\~позивачем подано\~копію інформаційної\~довідки ТОВ\~«ФК «Фінекспрес»\~вих.\~19/07-2023-18\~від 19.07.2023\~р.,\~де вказано\~номер транзакції,\~сума транзакції,\~дата та\~час проведення\~транзакції та\~номер картки,\~на яку\~перераховані кошти,\~де зокрема\~сума транзакції\~збігається з\~сумою наданого\~кредиту,\~дата проведення\~транзакції\~з датою\~укладеного договору\~та зазначено\~частково номер\~картки,\~на яку\~перераховані кошти,\~який збігається\~з реквізитами\~платіжної банківської\~картки,\~вказаної відповідачем\~ [PERSON] \~в розділі\~ «Реквізити\~та підписи\~сторін» договору\~позики \~№ 8191938\~від 03.02.2020\~ року. Натомість представник відповідача заперечуючи отримання відповідачем кредиту доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить відповідачу, не надала. Суд вважає, що відповідач не позбавлена була можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. При цьому, суд зауважує суперечливу позицію представника відповідача, яка заперечує отримання відповідачем кредитних коштів, однак наводить власний розрахунок відсотків. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено права вимоги до відповідача, оскільки долучений реєстр боржників № 107 від 15.10.2020\~року до договору факторингу №\~10072020\~від 10.07.2020\~року містить підпис представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», натомість, підпис представника первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - відсутній, суд відхиляє, оскільки, з оглянутого судом реєстру боржників № 107 від 15.10.2020\~року вбачається підписи обох сторін договору. При цьому, вказаний договір в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, а відтак є чинним. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 481 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №11055 від 05.10.2023 року, а тому, беручи до уваги, що суд прийшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 12 600 грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 1\~555, 41 грн (12 600 грн х 2 481 грн / 20\~097,97 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Також, позивачем понесено витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 10 000 на підтвердження чого надано: копію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, додаткову угоду № 7 до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, який датований 22 серпня 2023 року, копію акту прийому-передачі реєстру боржників № 19 від 22 серпня 2023 року, копію акту № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.09.2023 року та копію платіжної інструкції № 266 від 14 вересня 2023 року, якою стверджується оплата ТОВ «ФК «Профіт Капітал» Адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» 10 000 гривень за професійну правову допомогу згідно договору №28092021-1 від 28.09.2021 року згідно акту приймання-передачі № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.09.2023 року. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. В той же час, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини у відзиві, за яких, вимога про стягнення витрат на правову допомогу не підлягала б задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірний, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Однак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~269,\~29\~грн.\~(12\~600\~грн х\~10\~000\~грн /\~20\~097,97\~грн), тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved