Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Представник позивача Смиков В. який діє в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» 02.01.2024 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 3 % річних у розмірі 3313,62 доларів США та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2011 року по цивільній справі № 2-1867/11 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №005-2914/840-0134 від 13.09.2007 року у розмірі 25172,08 доларів США, заборгованість за кредитним договором №005-2008-2098 від 19.06.2008 року у розмірі 71689,04 доларів США, а всього по кредитним договором стягнуто 766187,57 грн. та судові витрати у розмірі 1820,00 грн. На виконання рішення суду Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережницького Я.В. ВП № [NUMBER]. Зазначив, що оскільки рішення суду від 30.05.2011 року у справі № 2-1867/11 боржником виконано частково, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 3 % річних у розмірі 3313,62 доларів США. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідно що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2011 року по цивільній справі № 2-1867/11 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №005-2914/840-0134 від 13.09.2007 року у розмірі 25172,08 доларів США, заборгованість за кредитним договором №005-2008-2098 від 19.06.2008 року у розмірі 71689,04 доларів США, а всього по кредитним договором стягнуто 766187,57 грн. та судові витрати у розмірі 1820,00 грн. 24.11.2011 року на виконання рішення суду від 30.05.2011 року по справі № 2-1867/11 Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, який в подальшому було втрачено при пересилці. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2019 року було видано дублікат виконавчого листа №2-1867/11, виданого 24.11.2011 року Святошинським районним судом м. Києва. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. від 24.04.2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] по виконання виконавчого листа № 2-1867 виданого 27.03.2019 року, яке в подальшому відповідно до постанови від 22.11.2021 року було повернуто стягувачу. 09.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з виконання виконавчого листа № 2-1867/11 виданого 27.03.2019 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в добровільному порядку в період з 30.05.2011 року по 23.02.2022 року було сплачено борг у розмірі 16710,59 доларів США. Згідно розрахунків заборгованості наданих позивачем, розмір 3 % річних в зв`язку з невиконанням рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2011 року за період з 09.10.2020 року по 23.02.2022 року становить 3313,62 доларів США. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України) Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс1 Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved