Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.01.2008 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №639740 вона отримала у власність земельну ділянку площею 0,0023 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій побудувала гараж № [NUMBER] . Вона звернулася до ЦНАП з декларацією про готовність до експлуатації об`єкта будівництва та реєстрації права власності, проте їй було відмовлено. Просила визнати право власності на збудований гараж, оскільки оформити на нього право власності в позасудовому порядку на нього не має можливості. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, попередньо представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи - Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, попередньо надавши пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки дозвіл на виконання будівельних робіт №91-08 від 11.02.2008 втратив чинність 25.01.2010, що унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності, заяви про розгляд справи без участі не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 14.08.2007 [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,0032 га, що знаходиться на території [ADDRESS] , даний правочин зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 14.08.2007 за №2280622 (а.с.15-16). Відповідно до державного акту серії ЯЕ №639740 від 14.01.2008 право власності на земельну ділянку площею 0,0032 га, що знаходиться на території [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.17). 11 лютого 2008 року [PERSON] отримала дозвіл на виконання будівельних робіт, а саме: будівництво індивідуального гаража № [NUMBER] по [ADDRESS] , термін дії якого закінчився 25.01.2010 (а.с.18), 25.05.2023 позивачем виготовлено технічний паспорт на збудований гараж (а.с.19). Згідно з довідкою виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №825 від 25.05.2023 у власності [PERSON] перебуває гараж № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до довідки виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №1510 від 17.07.2023, згідно з розпорядженням голови Полтавської ОДА №206 від 20.05.2016 вул. Петровського в с. Щербані перейменовано на вул. Геннадія Біліченка (а.с.12). Згідно з витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 23.08.2023 позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Реєстру будівельної діяльності, оскільки дозвіл на виконання будівельних робіт №91-08 від 11.02.2008 втратив чинність 25.01.2010 (а.с.22-23). Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та звіту про проведення технічного обстеження від 05.02.2024 встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації гаража [ADDRESS] (а.с.49-52). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст.316;317;318;319;321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно з ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи. Статтею 328 цього Кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до ст.328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього кодексу. Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved