Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.11.2011 по 13.05.2014. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03.03.2014 по справі №756/1157/14-ц було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у сумі 1500,00 грн щомісячно з наступною індексацією, починаючи з 21.01.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києва від 25.07.2014 було відкрито виконавче провадження [NUMBER] про примусове виконання виконавчого листа №2/756/1583 від 04.06.2014 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13.11.2018 по справі №756/10080/18 було збільшено розмір аліментів, які стягувались за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03.03.2014, з відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач по справі рішення суду виконує неналежно, внаслідок чого, утворилась заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.10.2023 у розмірі 189000,00 грн., що підтверджується довідками державного виконавця. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у зв`язку із несплатою аліментів на утримання дитини у розмірі 266700,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27.11.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. 25.01.2024 до суду позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловила. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідачем не надіслано, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 30.09.2011. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03.03.2014 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у сумі 1500,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 21.01.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13.11.2018 збільшено розмір аліментів, які стягувались за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03.03.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Припинено нарахування аліментів по рішенню Оболонського районного суду міста Києва від 03.03.2014 по справі №2/756/1583/14 з 08.08.2018. Вказані рішення суду сторонами не оскаржувалися та набрали законної сили. Виконавчі провадження з примусового стягнення аліментів за вказаними рішеннями здійснюються Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 71 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 71 цього Закону). У ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О. заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини боржником [PERSON] згідно виконавчого листа за №2/756/1583 від 04.06.2014, за період з січня 2014 по липень 2018 року, станом на 31.07.2018 становить 82500,00 грн. Згідно із довідкою-розрахунком, складеною державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бабенко О. заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини боржником [PERSON] згідно виконавчого листа № 758/11350/22 за період з серпня 2018 року - жовтень 2023 року, станом на 31.10.2023 становить 189000,00 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] за період з січня 2014 року по жовтень 2023 року становить 271500,00 грн. Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що починаючи з січня 2014 року по жовтень 2023 року боржник [PERSON] не здійснював узагалі сплату аліментів на утримання дитини. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо складених довідок-розрахунків заборгованості по аліментах. Отже, відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки. При цьому, відповідач не звертався до суду з позовом про зміну розміру аліментів, не ставив питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. За таких обставин, зазначений розмір боргу по аліментам відповідачем позивачеві не було сплачено та не спростований відповідачем. У матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували існування спору між стягувачем та боржником [PERSON] з приводу розміру заборгованості відповідача за аліментами. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:E = (A1 х 1 % х Q1) + (A2 х 1 % х Q2) +……….(An х 1 % х Qn), де: E - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц; постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року № 646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 372/264/15-ц). При цьому суд звертає увагу на те, що заборгованість зі сплати аліментів за певний місяць виникає у перший день місяця, який є наступним за цим місяцем (наприклад, якщо аліменти не були сплачені за липень 2018 року, заборгованість з їх виплати виникає з 01 серпня 2018 року). Як убачається, із матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок заборгованості за формулою, визначеною діючим законодавством України, відповідно до вказівок Верховного Суду. Позивачем у поданому розрахунку вказано, що пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.02.2014 по 17.11.2023, яка підлягає стягненню, складає 266700,00 грн. Суд перевіривши розрахунок заборгованості, враховуючи межі заявлених позовних вимог, беручи до уваги, що загальна сума нарахованої пені за несплату аліментів на утримання дитини не перевищує загальний розмір заборгованості по виконавчих листах та не суперечить вимогам ч.1 ст. 196 СК, приходить до висновку, що розмір пені по сплаті аліментів на утримання дитини, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 266700,00 грн. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свого контррозрахунку відповідач не надав, доказів поважних причин їх не сплати не долучив до матеріалів справ. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши наявні докази, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням періоду за який підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303А, п. 2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved