Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~24.03.2022 року до Ленінського районного суду м.Полтави звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві вказувала, що 19.07.2003 року вона з [PERSON] зареєструвала шлюб. [INFO] в них народилася донька [PERSON] . 27.09.2021 року рішенням Ленінського районного суду м.Полтави шлюб між ними було розірвано. У період перебування у шлюбі ними, як подружжям, була придбана квартира за договором від 21.04.2017 року №78-91-ФФБ15 «Про участь у фонді фінансування будівництва», яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м., на яку вона з [PERSON] у визначеному законом порядку набули право власності, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.08.2018 року внесено запис №27733762. Після розлучення вони з чоловіком не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема, зазначеної квартири. Оскільки, майно було придбано ними в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. В зв`язку з чим просила суд здійснити поділ квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною площею 65 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м. (право власності від 30.08.2018 року, запис №27733762), що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за нею, [PERSON] , право власності на частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .Понесені нею судові витрати по справі просить стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Полтави Високих М.С. від 05.07.2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя направлено за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. \~ \~ \~ \~28.07.2022 року вказана цивільна справа надійшла до Київського районного суду м.Полтави. Цього ж дня, за допомогою автоматизованої системи розподілу судових справ між суддями, цивільну справу №553/535/22 було розподілено на суддю Турченко Т.В. \~ \~ \~ \~29.07.2022 року судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 30.09.2022 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю. В зустрічній позовній заяві [PERSON] вказував на те, що у липні 2003 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У період шлюбу, довготривалим місцем роботи [PERSON] було Полтавське ВБР БУ «Укрбургаз», де він працював електрозварником ручного зварювання з травня 2008 року по жовтень 2017 року. Мрією сім`ї була особиста квартира. Проте, працюючи електрозварником, заробітна плата не давала змогу робити такі дороговартісні покупки, а дружина взагалі з народженням доньки не працювала. А тому його бабуся [PERSON] домовилася з [PERSON] про те, що остання позичить йому кошти у розмірі 10\~000 доларів США. Оскільки сума була значною і як гарантування повернення коштів, [PERSON] оформила довіреність на [PERSON] , щоб той в забезпечення покриття боргу в сумі 10000 доларів США уклав договір дарування з [PERSON] на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 20.04.2017 року він разом з дружиною [PERSON] та [PERSON] оформили договір дарування і як наслідок [PERSON] було подароване нерухоме майно, а саме 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Одразу після укладення договору [PERSON] передала йому 10\~000 доларів США. Оформляючи договір дарування, ключовою умовою правочину було те, що коли він поверне кошти [PERSON] , договір дарування від 20.04.2017 року буде розірвано та сторони повернуться у першочергове положення. Про що між ним та [PERSON] було складено розписку. Отже, для приймання участі у фонді фінансового будівництва квартири [ADDRESS] від 21.04.2017 року було витрачено його особисті кошти у розмірі 10 000 доларів США. У зв`язку з даними обставинами, право власності було оформлено на нього, [PERSON] . А тому в зв`язку з вкладом його особистих коштів у купівлю квартири за адресою: [ADDRESS] , слід визнати за ним частину квартири його особистою приватною власністю. Просив суд в задоволенні первісного позову [PERSON] до нього про поділ спільного майна подружжя відмовити. Визнати за ним особистою приватною власністю частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Здійснити поділ спільного майна подружжя між [PERSON] та [PERSON] , а саме частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності, шляхом визнання за [PERSON] частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] частину квартири за адресою: [ADDRESS] , а всього за [PERSON] визнати право власності на частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Понесені судові витрати стягнути з [PERSON] . 11.11.2022 року [PERSON] було подано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання особистою приватною власністю. У відзиві вказувала на те, що [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до неї щодо визнання за [PERSON] права особистої власності на квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 05.12.2022 року на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні, що відбулося 05.12.2022 року представником [PERSON] адвокатом Анопольською Р.В. надано заперечення, в яких вона просила в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю відмовити. Ухвалою суду від 05.12.2022 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю об`єднано в одне провадження. Цього ж дня судом зарито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Анопольська Р.В. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підтримала в повному обсязі. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю просила відмовити в повному обсязі Представник [PERSON] адвокат Костенко В.О. первісні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя не визнав та просив відмовити в повному обсязі. Проте, наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю. Суд, заслухавши адвокатів Анопольську Р.В. та Костенка В.О., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.07.2003 року між [PERSON] . та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 27.09.2021 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] . На даний час сторони не можуть дійти згоди щодо поділу вказаної квартири. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , оформила довіреність на внука [PERSON] , щоб той в забезпечення покриття боргу у сумі 10 000 доларів США уклав договір дарування з [PERSON] на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~20 квітня 2017 року [PERSON] та [PERSON] оформили договір дарування і як наслідок [PERSON] було подароване нерухоме майно, а саме 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . При укладенні вказаного договору була присутня [PERSON] . Цього ж дня [PERSON] написав розписку, що він отримав від [PERSON] 10 000 доларів за продаж частини будинку, а [PERSON] написала розписку, що передала «грошові кошти за покупку частини будинку в сумі 10\~000 доларів США [PERSON] ». Даний факт підтверджуються розписками від 20.04.2017 року та нотаріально посвідченою заявою (поясненням) свідка [PERSON] . Ці кошти були передані [PERSON] своєму онуку для придбання квартири. 21.04.2017 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «ОЛІМПІЯ» було укладено договір №78-91-ФФБ15 «Про участь у фонді фінансування будівництва» за даним договором [PERSON] на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва, що затверджені Протоколом №28 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «ОЛІМПІЯ» від 22.12.2016 року надав свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Після укладення вказаного договору з ТОВ «ФК «Олімпія» було визначено графік платежів щодо приймання участі у фонді фінансового будівництва квартири за адресою: [ADDRESS] , що було невід`ємним додатком до нього та обов`язками визначених у договорі. Відповідно до даного графіку [PERSON] вносилися кошти, що підтверджується відповідними квитанціями. Також слід зазначити, що всі платежі, які були здійснені по погашенню, були проведені відповідачем [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств , догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~ Стаття 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який ії спростовує. \~ \~ \~ \~ Відповідно до пунктів 1-3 частини першої та частини сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2. 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та зазнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. \~ \~ \~ \~Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). \~ \~ \~ \~Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи те, що значна частина коштів при купівлі спірної квартири у квітні 2017 року були саме особистими коштами [PERSON] , можна зробити висновок, що частина квартири [ADDRESS] є його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, а тому не може бути предметом поділу. Суд не бере до уваги твердження [PERSON] про те, що вона мала стабільний доході, працюючи та навчаючись за напрямком «Майстер нігтьового сервісу», оскільки наявність дипломів та сертифікатів у позивача [PERSON] , не підтверджують факту отримання доходу. А тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя не підлягають задоволенню. Проте, суд приходить до висновку про доцільність задоволення зустрічного позову вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню понесений судовий збір в розмірі 2331,60 грн. на користь [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved