Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

У провадженні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебувають матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до АТ "ДТЕК Західенерго", в якій позивач просить стягнути з відповідача суму морального відшкодування в розмірі 115 556 855, 00 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що внаслідок тривалої роботи у ВП "Добротвірська ТЕС" АТ "ДТЕК Західенерго" на посаді машиніста скрепера, в нього зокрема через неефективність роботи захисних механізмів, неефективність роботи засобів пилоподавлення, використання транспортних засобів, що генерують підвищені рівні вібрації утворилось професійне захворювання, що призвело до втрати ним професійної працездатності внаслідок якої, йому встановлено третю групу інвалідності. Через вказані обставини йому було завдано моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, яку він просить стягнути з відповідача. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.12.2023, задоволено заяву судді Самсін М.Л. про самовідвід, справу за позовом [PERSON] до АТ "ДТЕК Західенерго" про відшкодування моральної шкоди передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Котормус Т.І. Ухвалою суду від 18.12.2023 позов за правилами загального позовного провадження прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.12.2023 заяву представника [PERSON] - адвоката Карвацького Руслана Миколайовича про відвід судді вирішено передати на вирішення іншому судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, визначеному в порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 08.01.2024 у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Карвацького Руслана Миколайовича про відвід головуючого судді Котормус Т.І. відмовлено. Ухвалою суду від 15.01.2024 заяву [PERSON] про відвід головуючого судді від 15.01.2024 залишено без розгляду. Ухвалою суду від 12.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Так, як видно з прийнятого до розгляду відзиву на позовну заяву від 07.11.2022, представник відповідача просив суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зокрема вказав, що позивач був повідомлений при прийнятті на роботу про наявність шкідливих умов робочого місця, що підтверджується його підписом в наказі про прийняття на роботу і підписом про ознайомлення з картою умов праці машиніста скрепера ПТЦ. Після виявлення у [PERSON] протипоказань щодо такої роботи, йому неодноразово пропонувалось переведення на іншу посаду, де відсутня дія шкідливих факторів, які протипоказані йому за станом здоров`я, проте згоди на таке переведення позивач не надавав. Від моменту встановлення [PERSON] професійного захворювання та інвалідності працівника вперше з 08.04.2024 і до моменту переогляду у квітні 2022 року, позивач не залучався до робіт, які протипоказані йому за станом здоров`я, але як [PERSON] зазначає у позовній заяві, що стан його здоров`я та відповідно відсоток втрати працездатності лише збільшився, що може свідчити про наявність можливих інших факторів впливу на здоров`я позивача. 26.12.2022 до суду надійшов відповідь на відзив, у якому позивач вказує, що втратив здоров`я внаслідок неефективності роботи захисних механізмів, неефективності роботи засобів пилоподавлення, використання транспортних засобів, що генерують підвищені рівні вібрації та недостатності покращення умов праці, а моральна шкода полягає в тому, що він зазнав негативних змін у психічній сфері внаслідок усвідомлення факту порушення його прав, як людини, яка працювала у шкідливих умовах праці майже половину свого життя та отримала професійне захворювання із-за протиправної поведінки відповідача, що завдало йому душевних, психічних та фізичних страждань, а також інвалідності. Така шкода була завдано йому джерелом підвищеної небезпеки, діяльність якої здійснює відповідач, а тому саме АТ "ДТЕК Західенерго" повинно відповідальність за завдану шкоду. 21.02.2023 до суду надійшло заперечення на відповідь позивача на відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зокрема вказав, що дійсно причиною виникнення професійного захворювання позивача є робота протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Однак, позивачу було відомо на момент виконання професійних обов`язків, що наявність шкідливих факторів обумовлена специфікою виробничої діяльності. Крім того, комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено, що професійне захворювання позивача утворилось в тому чисті внаслідок часткового не використання засобів індивідуального захисту працівником, що свідчить про те, що таке захворювання спричинено і внаслідок дій самого позивача. В цій ситуації використання транспортних засобів, механізмам та обладнання не має безпосереднього впливу на спричинення професійного захворювання, а отже не має підстав стверджувати, що шкода завдана безпосередньо джерелом підвищеної небезпеки. К зв`язку з вищенаведеним представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що позивач через погане ставлення на роботі у Добротвірській ТЕС, зокрема через погані умови праці, а саме пил, шум, вібрація, криве сидіння на тракторі завдано моральної шкоди отримав професійне захворювання, що є підставою стягнення з відповідача морального відшкодування. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю, як і доводи його представника щодо обставин справи, просив позов задовольнити, та стягнути з відповідача на його користь суму морального відшкодування. Вказав, що техніка на якій він працював була не справна, вікон не було, через що вся пилюка, якою він постійно дихав була в кабіні транспортного засобу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання щодо задоволення позовних вимог заперечила з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, та просила суд у позові відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Так, згідно з копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] з 20.04.1995 по 15.08.2022 працював на посаді машиніста скрепера шостого розряду паливотранспортного цеху Добротвірської державної районної електростанції, а на теперішний час Добротвірська ТЕС, яка є відокремленим підрозділом АТ "ДТЕК Західенерго" (а.с.18-26). Відповідно до записів зазначеної вище трудової книжки, [PERSON] з 04.09.2020 переміщено машиністом скрепера 6-го розряду паливо-транспортного відділення оперативного персоналу департаменту з управління виробництвом, а 15.08.2022 позивач [PERSON] звільнився з підприємства за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності (а.с.26). 24.12.2020 лікарем клініки профзахворювань ДУ "ІМП імені Ю.І. Кундієва НАМН" складено повідомлення про професійне захворювання [PERSON] , працюючого на ВП "Добротвірська ТЕС" ПАТ "ДТЕК Західенерго" та встановлено діагноз: вібраційна хвороба ІІ ступеня від дії загальної вібрації, хронічних бронхіт ІІ ступеня затихаючого захворювання та супутні хвороби метаболічна кардіоміопатія, хронічний тонзиліт, субкомпенсований. Фактори, які спричинили професійне захворювання: вуглецевий пил, загальна вібрація (а.с.62). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №609297 від 19.04.2022, [PERSON] має третю групу інвалідності по причині професійного захворювання (а.с.32). А згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №258727 від 19.04.2022, у [PERSON] ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 50%, з них: 30% вібраційна хвороба ІІ ст., 20 % хронічний бронхіт ІІ ст. (а.с.31). Одночасно, як видно з пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 3 групи - трудове каліцтво (а.с.34). Як встановлено судом з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.02.2021, який затверджено начальником ГУ Держпраці у Львівській області про те, що за результатами проведених лабораторно-інструментальних досліджень на робочому місці машиніста скрепера та згідно "Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу", затвердженої наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248 - умови праці відносяться до 3 класу 3.2 ступеня (шкідливих умов праці). За результатами проведеної атестації умов праці (від 11.12.2015) "Про затвердження переліку посад, професій, умов, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах" професія машиніста скрепера відноситься до списку №2. На момент розслідування, у [PERSON] основний діагноз: вібраційна хвороба ІІ ступеня від дії загальної вібрації, хронічних бронхіт ІІ ступеня затихаючого захворювання та супутні хвороби. Хронічне захворювання у [PERSON] утворилось внаслідок тривалої роботи на ВП "Добротвірська ТЕС" АТ "ДТЕК Західенерго" машиністом скрепера а саме: неефективності роботи захисних механізмів, неефективності роботи засобі пилоподавлення, використання транспортних засобів, що генерують підвищені рівні вібрації, часткове невикористання засобів індивідуального захисту даним працівником (а.с.27-30). Разом з тим, судом із вказаного акту розслідування встановлено, що комісією немає можливості встановити осіб, які порушили вимоги чинного законодавства про охорону праці, враховуючи роботу в шкідливих умовах на ВП "Добротвірська ТЕС" АТ "ДТЕК Західенерго", на якому застосовується технологічне обладнання, яке за своїми технічними можливостями не спроможне забезпечити вплив шкідливих факторів у межах нормативних значень. Крім того, відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону праці" працівник [PERSON] при влаштування на роботу під підпис дав згоду на роботу в умовах небезпечних і шкідливих виробничих факторів, можливі наслідки їх впливу на здоров`я тощо (а.с.30). Позивач вказуючи, що внаслідок тривалої роботи на ВП "Добротвірська ТЕС" АТ "ДТЕК Західенерго" машиністом скрепером, а саме неефективності роботи захисних механізмів, неефективності роботи засобів пилоподавлення, використання транспортних засобів, що генерують підвищені рівні вібрації, часткове невикористання засобів індивідуального захисту працівником йому було завдано моральної шкоди, про стягнення якої він подав відповідний позов. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Вирішуючи даний спір, суд дійшов до наступних висновків та відповідних до них правовідносин. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди проводиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпілим від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21). У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» було зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Створення неналежних умов виробництва умов виробництва призводить до порушення особистих немайнових прав особи на життя, на охорону здоров`я тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються критерії розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин). У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі, суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач (пункт 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц). Вказане вище повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного суду, зокрема викладеними у постановах від 07.09.2022 справа № 185/10591/21, від 01.02.2023 справа № 185/10125/21. Враховуючи вищенаведене, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки внаслідок незабезпечення роботодавцем безпечних і здорових умов праці (наявність шкідливих умов праці визнавалась відповідачем у відзиві на позовну заяву та під час розгляду справи) у [PERSON] утворилось професійне захворювання, що призвело до втрати працездатності на 50 % й встановлення ІІІ групи інвалідності. Заперечення представника відповідача зокрема про те, що позивачу було відомо на момент виконання професійних обов`язків, про наявність шкідливих факторів, які обумовлені специфікою виробничої діяльності та, що професійне захворювання позивача утворилось в тому чисті внаслідок часткового не використання ним засобів індивідуального захисту, що може свідчити про те, що таке захворювання спричинено і внаслідок дій самого позивача, суд вважає безпідставними, оскільки як встановлено судом з правових позицій вказаних вище, вказані представником відповідача обставини входять саме до обов`язку власника підприємства, зокрема обов`язку на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками, а тому саме таке підприємство несе відповідальність за шкоду, завдану особам, внаслідок професійного захворювання. Отже позивачу заподіяна моральна шкода, яку роботодавець зобов`язаний відшкодувати в силу зазначених вище норм закону. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, суд з дотриманням засад розумності і справедливості враховує обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, зокрема ступінь втрати працездатності [PERSON] , звільнення позивача з роботи за власним бажанням за станом здоров`я, а саме на пенсію по інвалідності, визнання позивача особою з інвалідністю ІІІ групи, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідністю лікування, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, а тому визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 100 000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Оцінену позивачем у позовній заяві моральну шкоду на рівні 115 556 855 грн., а також методику такого розрахунку суд вважає такими, що є надмірними та безпідставними, оскільки будь якого виміру ціни людського життя бути не може, а завданням відшкодування моральної шкоди є умовна компенсація на засадах розумності і справедливості. Тому,

Outcome: partial