Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

у липні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: відібрати неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, для проживання неповнолітньої дитини [PERSON] із батьком [PERSON] , у зв`язку із самостійним вихованням дитини батьком без участі матері. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що у період з 07.11.1998 року по 03.04.2023 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого [INFO] у них народився спільний син - [PERSON] . Позивач зазначає, що з лютого 2022 року неповнолітній син проживає разом із ним у м. Житомир. Позивач самостійно займається вихованням сина, його утриманням, забезпечує дитину матеріально, піклується про нього, цікавиться його здоров`ям та навчанням. Позивач вказує, що матір [PERSON] переїхала до іншого населеного пункту, не виконує свій обов`язок по вихованню дитини, не цікавиться його життям, здоров`ям, розвитком. Позивач посилається на те, що рішенням Богунського районного суду міста Києва від 03.04.2023 року у цивільній справі № 295/1151/23, визначено місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суджу м. Києва від 27.04.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 26). 30.08.2023 року від відповідача [PERSON] надійшло до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача (а.с. 34). 01.09.2023 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача (а.с. 39). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (а.с. 45-46). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року зобов`язано посадових осіб служби у справах дітей Житомирської міської ради надати суду висновок щодо відібрання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у його матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с. 47). 19.01.2024 року від представник третьої особи надійшов до суду висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо недоцільності відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Разом з висновком представником третьої особи подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. 22.01.2024 року до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. 24.01.2024 року до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Відповідно до даних вказаного свідоцтва, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до даних витягу з реєстру територіальної громади, з 20.12.2011 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2023 року, постановленим у цивільній справі № 295/1151/23, провадження № 2/295/1113/23, за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, позовні вимоги [PERSON] задоволено; розірвано шлюб, зареєстрований 07.11.1998 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1722, між [PERSON] та [PERSON] ; визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Рішення набрало законної сили 04.05.2023 року (а.с. 8-11). Відповідно до ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися. Згідно ч.1 ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважене право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3, від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2023 року комісією служби у справах дітей Житомирської міської ради проведено обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт (а.с. 19-20). Відповідно до змісту зазначеного акту, родина [PERSON] проживає у приватному будинку, власником частини якої є [PERSON] , бабуся [PERSON] , [INFO] . У будинку наявні усі побутові зручності, належні умови проживання. Дл виховання і розвитку дитини створено наступні умови: наявна окрема кімната, окреме спальне місце, одяг та взуття відповідно до сезону, місце для гри та відпочинку, місце для навчанні і підготовки домашнього завдання, засоби дистанційного навчання, канцелярія. Створено належні умови для виховання та розвитку дитини. За вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] (батько), [PERSON] (дитина), [PERSON] (бабуся). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.01.2024 № 73, затверджено висновок щодо недоцільності відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до змісту висновку, в ході розгляду і вирішення вказаного питання, встановлено, що дитина проживає разом з батьком [PERSON] , яким створено всі необхідні умови для проживання і виховання дитини. Батько одноосібно забезпечує дитину усім необхідним, витрати на утримання дитини несе самостійно. Мати неповнолітнього проживає за кордоном, однак не втратила зв`язок із чином, спілкується із ним через соціальні мережі, за допомогою телефонного зв`язку, влітку 2023 року неповнолітній їздив на відпочинок до матері за кордон. Судовим розглядом встановлено, що мати неповнолітнього [PERSON] , 2011 року народження, - [PERSON] не несе жодної загрози життю, здоров`ю, моральному вихованню сина, свідомо не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не втратила зв`язок з сином, навпаки, проживаючи за кордоном, підтримує його. Суд також враховує, що згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2023 року місце проживання неповнолітнього [PERSON] , 2011 року народження, визначено з батьком - [PERSON] . Фактично дитина проживає з батьком з лютого 2022 року, що визначається та не заперечується обома сторонами. Таким чином, обставини, на які посилався позивач, не є достатніми і безумовними підставами для задоволення позову, що розглядається. Відтак, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed