Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

У березні 2023 року до суду надійшла заява представника заявника [PERSON] адвоката Паламарчук Н.В., в якій остання просить суд: встановити факт недостовірності та спростувати інформацію, поширену за адресою у мережі Інтернет: [INFO] на веб- сайті: [INFO] а саме: «Сознательное участие в процессах дестабилизации финансово-экономической ситуации в Украине. Легализация (отмывание) денежных средств или иного имущества, полученных преступным путём для финансирования российской военной агрессии и терроризма. Бизнесмен, представитель VS Energy в Украине, ранее - президент [PERSON], учредитель ООО «[INFO]». Дата рождения: [INFO] , Код ДРФО: [NUMBER], ИНН [NUMBER], Источник: [INFO] Ще один яскравий представник «[PERSON]» - [PERSON]. До 2015-го року він контролював практично всю діяльність російської групи в Україні і був президентом VS Energy. В ЗМІ його описують, як відомого кризового менеджера. Він же колись був керівником [PERSON] . [PERSON] також пов`язаний із азартними іграми. Представники ринку розповідають, що він був партнером Pari Match по одному проекту в Африці. [PERSON] допоміг встановити контакт між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , і тепер останній відповідає за успіх 1XBet в Україні і просуває інтереси російських засновників проекту. Для роботи [PERSON] залучив [PERSON] у якості номінального власника і керівника для юридичної особи ТОВ «Твоя беттінгова компанія», яка й мала отримати ліцензію під 1XBet. Процесом ліцензування займався юрист [PERSON] . В КРАІЛ у [PERSON] була підтримка [PERSON] на початку року цього могло бути достатньо. Але документи для подачі на одну ліцензію були готові тільки в лютому, а на другу - в березні 2022 року. Тож плани скорегувала війна. Тепер відверто російському бренду було набагато складніше офіційно зайти на український ринок. Щоб просунути питання ліцензії для 1XBet в КРАІЛ, [PERSON] розповів, що, отримавши ліцензію, вони зобов`язуються купити військові ОВДП на 500 млн. грн. І це спрацювало. Вже 30 березня регулятор видав ТОВ «Твоя беттінгова компанія» ліцензії на букмекерську діяльність та організацію азартних ігор в інтернеті. Після бажання купити військові облігації хотілося б повірити, що «український» lXBet і справді український, і жодним чином не пов`язаний з росіянами [PERSON] та [PERSON] . Але є один нюанс. Від lXBet була і ще одна пропозиція - дозволити приймати ставки від гравців- нерезидентів України і запровадити пільгове оподаткування для такої діяльності. За проведення грошей нерезидентів через українські компанії букмекер готовий платити в бюджет 3% від обороту та закупати ОВДП на 20% від прибутку. Здавалося б, ще одна ініціатива, націлена на економічний розвиток країни під час війни. Насправді ж така пропозиція - намагання закрити давню біль [PERSON] і [PERSON] , пов`язану з діяльністю на різних ринках. Одна з найпопулярніших в світі ліцензій на гемблінгову діяльність - ліцензія [PERSON]. Вона існує двох типів: Master license и Sublicense. Перша дає можливість самостійно видавати Sublicense третім компаніям. lXBet багато років безрезультатно намагається отримати Master license. Це суттєво обмежує можливості компанії в побудові сітки партнерських брендів. В якості альтернативи засновники lXBet придумали іншу схему - заходити на нові легальні ринки та самостійно створювати собі умови, подібні до Master license. Саме така спроба зараз відбувається і в Україні. Отримавши можливість працювати з нерезидентами, lXBet зміг би розширити свою діяльність по всьому світі і відмивати кошти від операцій, проведених за межами України. Надходження цієї пропозиції до КРАІЛ вказує на зв`язок українського lXBet з [PERSON] та [PERSON]. lXBet. Як російський букмекер отримав ліцензію в Україні під час війни (informnapalm.org), архив lXBet не тільки працює в росії, а й підтримує російську військову пропаганду проти України Источники: [INFO], [INFO] , [INFO] - [INFO] упоминается- [INFO]/ интервью [INFO]. -[INFO] упоминается [INFO] - [INFO] Связи: [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO]. Маючи базу даних людей з великими фінансовими проблемами, дуже легко завербувати агентів на місцях та використовувати їх для потреб ворога. Місяць тому ми публікували OSINT-дослідження про те, як російський букмекер lXBet під час війни отримав ліцензію на діяльність в Україні, і хто просував інтереси росіян. Дослідження спровокувало значний резонанс в українському медіапросторі та зацікавило журналістів з Польщі, Литви та Британії. Бюро економічної безпеки України розпочало перевірку операторів грального бізнесу на предмет зв`язків з РФ, а державний регулятор ринку азартних ігор КРАІЛ розпустив свою Експертну раду. Але на ліцензію російського букмекера в Україні це все досі ніяк не вплинуло. В новому дослідженні ми продемонструємо, як lXBet працює в Росії і буде отримувати персональні дані українців... [INFO] Центр «Миротворец» просит правоохранительные органы рассматривать данную публикацию на сайте как заявление о совершении этим гражданином осознанных деяний против национальной безопасности Украины, мира, безопасности человечества и международного правопорядка, а также иных правонарушений». Зазначає, що наведена інформація у даній статті про причетність Заявника до дестабілізації фінансово - економічної ситуації в Україні, легалізації (відмиванні) грошових коштів чи іншого майна, отриманих злочинним шляхом для фінансування російської агресії та тероризму, причетності до Pari Match, lXBet в Україні і відповідно до Товариства з обмеженою відповідальністю «Твоя беттінгова компанія», їх засновників, власників та отримання вказаним Товариством ліцензії, жодним чином не відповідає дійсності. Повідомляє, що Заявник ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, у тому числі за ст.209 КК України, яка передбачає легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, заявник не має жодного відношення до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІМАТЧ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВОЯ БЕТТІНГОВА КОМПАНІЯ». Зазначає, що реєстратор доменного імені [INFO] та хостинг провайдер веб-сайту [INFO] є іноземним суб`єктом, дані про реєстранта доменного імені [INFO] та отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту [INFO] можливо отримати у реєстратора цього доменного імені та відповідно у хостинг-провайдера цього веб-сайту - іноземного суб`єкта CloudFlare Inc, який відповідь на запит не надав. Таким чином, залишається невідомим хто є автором поширеної недостовірної інформації про заявника та власником відповідного веб-сайту. Поширення такої недостовірної інформації про заявника порушує його права на честь, гідність та ділову репутацію, у зв`язку з чим він і звернувся до суду з цією заявою. В судовому засіданні учасники не були присутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Водночас від представника заявника [PERSON] адвоката Паламарчук Н.В. надійшло клопотання, в якому остання просить суд справу розглядати без участі заявника та його представника, клопотання про приєднання доказів, подане 11.12.2023 року підтримує та просить задовольнити, заяву про встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування просить задовольнити, проти ухвалення рішення у справі не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що на веб- сайті: [INFO] за посиланням : [INFO] була опублікована інформація, зміст якої вказаний у заяві представника заявника (а.с.11-13) Згідно з витягом з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», громадянин України [PERSON] , [INFO] , станом на 22.03.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.15). Згідно листа - відповіді Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України [PERSON] [INFO] , станом на 07.03.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, засудженим не значиться, в розшуку не перебуває (а.с.16) Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.03.2023 року вбачається, що [PERSON] не є та не був директором, учасником, кінцевим бенефіціарним власником товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІМАТЧ» (а.с.19-22). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.03.2023 року вбачається, що [PERSON] не є та не був директором, учасником, кінцевим бенефіціарним власником товариства з обмеженою відповідальністю «ТВОЯ БЕТТІНГОВА КОМПАНІЯ» (а.с.23-25). Згідно довідки з відомостями про власника веб - сайту або інформацією про його встановлення, наданою Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 22.02.2023 року, зазначено, що доменне ім`я: [INFO] зареєстровано в публічному домені .center, що не належить до українського сегменту мережі інтернет, реєстратор доменного імені та хостинг-провайдер є іноземним суб`єктом, дані про володільця облікового запису можна отримати у реєстранта доменного імені [INFO] та/або отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту [INFO]. У свою чергу, дані про реєстранта відповідного доменного імені та отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення вказаного веб-сайту можливо отримати у реєстратора цього доменного імені та хостинг-провайдера - іноземного суб`єкта CloudFlare, Inc. (а.с.26-34). Згідно листа начальника відділу інформаційного забезпечення учасників кримінального провадження управління організаційного забезпечення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи Офісу генерального прокурора від 04.04.2023 року, за результатами опрацювання масиву даних Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 30.03.2023 кримінальні провадження, в яких містяться дані про притягнення [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності як підозрюваного, не встановлені (а.с.106). Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац 3 частини четвертої статті 277 ЦК України). Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 (провадження N 12-110гс19) зазначено, що: "належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" власник вебсайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання вебсайту. За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Відповідно до частини одинадцятої статті 52-1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" власники вебсайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника вебсайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом "в" цієї частини". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі N 439/1469/15-ц (провадження N 61-5189св18) вказано, що: "належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації". Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). У статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що веб-сайт - це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, зокрема об`єктів авторського права та/або суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту та/або облікового запису власника такого веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики та/або числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - це складова частина веб-сайту, розташована за спеціальною адресою в мережі Інтернет; власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, та/або отримувач послуг хостингу. У постановах Верховного Суду від 01.03.2021 р. у справі N 577/4402/19-ц, від 22.03.2021 р. у справі N 482/1474/16-ц та від 07.07.2021 р. у справі N 537/3205/17, викладено правовий висновок про те, що відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загально правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований, як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.95 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно вищою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до ст. 124 Конституції України носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності. Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21.09.2006 р. в справі "Грабчук проти України" (заява N 8599/02); пункт 48 рішення від 12.01.2012 р. в справі "Довженко проти України" (заява N 36650/03)). Враховуючи системний аналіз норм КПК України та принцип презумпції невинуватості, який закріплений у статті 62 Конституції України, статті 2 Кримінального кодексу України України, статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 11 Загальної декларації прав людини, можливо дійти до висновку про те, що відсутні правові підстави стверджувати, що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому із зазначених вище процесуальних статусів, має відношення до вчинення злочину, який розслідується. Відповідно до положень КПК України здійснюється досудове розслідування злочинів (статті 215, 216, 246, 294 КПК України), а про початок здійснення чи наявність кримінального провадження стосовно конкретної особи можливо стверджувати виключно у випадку наявності підозрюваних у таких провадженнях. Таким чином, посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного. При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості необхідно брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені, й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (рішення у справі "Дактарас проти Литви", від 24.11.2000 р.). На підставі наданих доказів вбачається, що вказані статті носять недостовірний характер, наносять шкоду честі, гідності та діловій репутації заявника, та підлягають спростуванню. Згідно з довідкою Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес" з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 22.02.2023 р., вбачається, що встановити дані про реєстранта доменного імені [INFO], отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту [INFO] можливо тільки у реєстратора цього доменного імені та хостинг-провайдера цього веб-сайту - CloudFlare, Inc. який є іноземним суб`єктом. Надісланий представником заявника на адресу іноземного суб`єкта запит залишився без відповіді. Використання власниками веб-сайтів закордонної юрисдикції реєстрації домену та хостингу, унеможливлює їх ідентифікацію, та вказує на те, що власники веб-сайту визнають ймовірність несення відповідальності за поширення недостовірної інформації, а тому, враховуючи роз`яснення п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року за N 1, єдиним законним способом відновити порушені права є встановлення факту недостовірної інформації та її спростування. Під час розгляду справи судом встановлено, що за змістом поширена інформація є недостовірною, оскільки спростовується наявними у справі належними та допустимими доказами, якими підтверджено, що заявник не був ані підозрюваним, ані обвинуваченим, відносно заявника не порушено кримінальних справ, заявник не є керівником, учасником, кінцевим бенефіціаром юридичних осіб, зазначених у поширеній інформації на веб-сайті. За своїм характером поширена інформація є негативною, така інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію заявника та порушує конституційний принцип презумпції невинуватості (стаття 62 Конституції України). Викладена у статті інформація жодними доказами не підтверджена, натомість ця інформація спростовується наданими заявником належними та допустимими доказами. З огляду на зазначене та додані докази, заява [PERSON] в особі його представника адвоката Паламарчук Н.В. підлягає задоволенню.

Outcome: approved