Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

25.04.2023 року представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Борзенко Л.М. звернулась до суду засобами поштового зв`язку «Укр пошта» із позовною заявою (зареєстрована судом 15.05.2023 року за вх. №9998), в якій просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне Управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість в сумі 186 674, 24 грн. у розмірі, який відповідає частці кожного у спадщині, в межах вартості успадкованого майна; стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2800, 11 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії Криворізьке відділення №7897 та фізичною особою [PERSON] , 14.07.2004 року укладено Кредитний договір №36 про надання кредиту в сумі 160 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту 13 липня 2009 року. Банк належним чином виконав умови кредитного договору та надав позичальнику кредит у розмірі 160 000,00 грн. Позичальник свої зобов`язання не виконав належним чином. Внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору 03.12.2010 року банк звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення боргу за Кредитним договором №36 від 14.07.2004 року. 01.12.2011 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені в повному обсязі. Судом вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість в сумі 184 854,24 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення слухання справи в розмірі 120,00 грн. Виконавчий лист по справі видано Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 27.03.2012 року. 17.08.2012 року банку стало відомо, що [PERSON] , [INFO] помер. Листом від 02.10.2012 року за вих. №372/10 ПАТ «Ощадбанк» звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори з проханням довести до відома спадкоємців, які приймають спадщину про існуючу заборгованість [PERSON] перед АТ «Ощадбанк», яка до теперішнього часу залишилась не погашеною. Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою претензію АТ «Ощадбанк» отримано 12.10.2012 року. 13.10.2020 року до АТ «Ощадбанк» надійшло повідомлення за вих. №863/01 від Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, що 28.09.2020 року на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом за р. №№ 1010, 1011, після смерті [INFO] [PERSON] . У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 598, 608, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 07.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато загальне позовне провадження із проведенням підготовчого судового засідання (а.с. 29-31). 29 червня 2023 року на адресу суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі зазначили, що станом на подачу вказаного відзиву, виконавчий лист по справі за позовом ПАТ «Ощадбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2-1393/11 від 27.03.2012 року так і не було пред`явлено стягувачем до виконання. 31 січня 2022 року позивач звертався до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому листі №2-1393/11 від 27.03.2012 року. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2022 року відмовлено в задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому листі. Зазначена ухвала залишена без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року та Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2023 року. З огляду на те, що пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та недоведені заявником наявності поважних причин для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі №2-1393/11 до примусового виконання, відсутні підстави для задоволення позовної заяви. Крім того, разом з відзивом на позовну заяву відповідачами подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій посилаючись на вимоги ст.ст. 257, 261 ЦК України відповідачі зазначили, що позивач у позовній заяві вказує, що про смерть боржника їм стало відомо ще 17 серпня 2012 року, строк пред`явлення виконавчого листа №2-1393/11 від 27.03.2012 року до виконання було встановлено до 26.03.2013 року. Позивач не наводить жодних підстав, які позбавили його права пред`явити виконавчий лист до виконання та замінити боржника [PERSON] , померлого [INFO] на його спадкоємців. У зв`язку з чим, просили суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. 03 липня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник зазначила, що виконавче провадження відносно боржника [PERSON] згідно рішення по справі №2-1393/11 не відкривалось, оскільки боржник помер у період після отримання виконавчого листа до пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. В ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року та ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року визначено підстави для закінчення виконавчого провадження, редакція вказаної статті закону викладена таким чином, що дозволяє дійти висновку, що у разі смерті боржника обов`язковим є закінчення виконавчого провадження, що унеможливлює здійснення пред`явлення виконавчого листа до виконання для заміни сторони боржника до спадкоємців. Також представник позивача зазначила, що позивачу лише 13.10.2020 року стало відомо про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , таким чином позивач як кредитор у зобов`язанні з виконання вище вказаного рішення суду не позбавлений права пред`явити свої вимоги до спадкоємців боржника у зобов`язані в порядку, визначеному ст. ст. 1281, 1282 ЦК України. Щодо строку позовної давності представник позивача зазначила, що фактично банку стало відомо 13.10.2020 року, відомості про спадкоємців померлого позичальника [PERSON] , отже строк подачі позову кредитора з вимогою про стягнення заборгованості до спадкоємців спливає 13.10.2023 року. 18 липня 2023 року на адресу суду від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких останні зазначили, що вимоги ст.ст. 1281, 1282 ЦК України регулюють відносини між кредитором і спадкоємцями боржника тільки в тому випадку, коли не має рішення суду про стягнення заборгованості за договором, а на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2011 року по цивільній справі №2-1393/11 судом було вже стягнуто борг за договором кредитної лінії №36 від 14 липня 2004 року у сумі 184 854,24 грн. Згідно умов договору кредитної лінії №36 від 14 липня 2004 року термін погашення кредиту - 13 липня 2009 року, таким чином, АТ «Ощадбанк» міг звернутися з позовною заявою про стягнення боргу за даним кредитним договором з 14 липня 2009 року по 14 липня 2012 року, а не як зазначає позивач з 13 жовтня 2020 року по 13 жовтня 2023 року. Кредитором пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємців, виходячи з відомостей про смерть боржника, за відсутності підстав для відновлення виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Ухвалою суду від 08.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 163-164). Ухвалою суду від 12.03.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача - Борзенко Л.М. про проведення судового засідання у режимі відео конференції відмовлено (а.с. 233-234). Представник позивача в судове засідання не з`явилася, через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності, заперечували проти позовних вимог, просили застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зважаючи на тривалість перебування справи у провадженні суду, суд вважає, що у сторін було достатньо часу на реалізацію ними своїх процесуальних прав, а тому вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступних висновків. 14 липня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» філії-Криворізьке відділення №7897 та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №36. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору банк зобов`язується надати на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується отримувати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит в розмірі 160 000 гривень та сплати відсотки за користування кредитом в порядку, розмірі та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається у вигляді кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 13 липня 2009 року сторони погодили суму ліміту кредиту і визначили його в розмірі 160 000 гривень. Відповідно до п. 1.6.1.1 відсотки за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 21 % відсотків річних, яка може бути змінена в порядку визначеному цим Договором (а.с. 7-9). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2011 року, справа №2-1393/11, позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені в повному обсязі. Судом вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість в сумі 184 854,24 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення слухання справи в розмірі 120,00 грн. (а.с. 10). Виконавчий лист по справі видано Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 27.03.2012 року (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.04.2012 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №608 (а.с. 11) 02 жовтня 2012 року позивач звернувся з заявою вих. №372/10 до завідуючого Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, в якій посилаючись на вимоги ст.ст. 1281, 1282 ЦК України просив прийняти вказану заяву як кредитора з вимогою до спадкоємців боржника [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 13). Листом вих.№863/01-16 від 28.09.2020 року за підписом державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. повідомлено АТ «Державний ощадний банк України» про те, що Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 28.09.2020 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом за р.№1010, 1011 після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 вересня 2020 року державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1010, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , по 1/2 частці кожному. Спадщина, на яку в указаних частках видане це свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку А, в цілому загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов видане [PERSON] . (а.с. 123). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого28 вересня 2020 року державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1011, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , по 1/2 частці кожному. Спадщина, на яку в указаних частках видане це свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку А, в цілому загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов видане [PERSON] . (а.с. 134 зворот). 31 січня 2022 року позивач звертався до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому листі №2-1393/11 від 27.03.2012 року. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2022 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про заміну боржника у виконавчому листі відмовлено. Зазначена ухвала залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року та Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2023 року (а.с. 36-42). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами ст.ст. 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим стосовно до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що «спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього. Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц (провадження № 61-8438св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 1281 ЦК України і зазначено, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наявність кредитних зобов`язань між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , померлим [INFO] . Сторонами у справі не заперечувалися обставини наявності заборгованості перед позивачем, не оспорювався визначений позивачем розмір та не надано доказів на його спростування. Доказів обізнаності банку про смерть позичальника матеріали справи не містять, проте позивачем у позові зазначено, що 17 серпня 2012 року позивачу стало відомо про смерть [PERSON] , у зв`язку з чим з наступного дня після цієї дати почався перебіг строку на пред`явлення вимог кредитора до його спадкоємців. Також встановлено, що у межах зазначеного строку, а саме: 02 жовтня 2012 року, позивачем було направлено вимогу кредитора пред`явлену до спадкоємців на адресу Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим суд вважає, що кредитором не пропущено шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, передбачений частиною другою статті 1281 ЦК України. Щодо тверджень відповідачів стосовно пропущення строку звернення до суду з вказаним позовом та застосування строків позовної давності, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа №2-1393/11 від 27.03.2012 року до виконання було встановлено до 26.03.2013 року. Суд зазначає наступне, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Аналіз змісту статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 320/9961/15-ц зроблено правовий висновок про те, що початком перебігу позовної давності є день, коли банк отримав повідомлення приватного нотаріуса з інформацією про коло спадкоємців померлого боржника. З цієї дати настали одночасно обов`язкові умови для початку перебігу позовної давності, передбачені у частині першій статті 261 ЦК України: банку на цей момент вже було відомо про порушення його права, а також отримано відомості про особу, яка його порушила. У спірних правовідносинах початок перебігу позовної давності не міг бути визначений раніше, незважаючи на те, що банку було відомо про прострочення виконання та існування заборгованості за кредитним договором, оскільки до отримання повідомлення приватного нотаріуса банку не була відома особа, до якої безпосередньо необхідно звернутися з вимогою про її погашення. Довідавшись про таку особу, у банку відпали перешкоди у реалізації своїх повноважень заявити вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, новим боржником за яким стала спадкоємець. Саме з моменту отримання банком відомостей про коло спадкоємців померлого боржника починає перебіг строк позовної давності у спірних правовідносинах. Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 456/4355/15-ц, від 07 квітня 2021 року у справі № 727/4094/19, від 21 серпня 2019 року у справі № 344/10715/16. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Суд наголошує, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (стаття 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. З матеріалів справи встановлено факт дотримання банком строків та порядку пред`явлення вимог до спадкоємців померлого боржника. Листом вих. №637/01-16 від 02 квітня 2013 року завідувач Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. повідомила банк, що 28.08.2012 року Першою криворізькою державною нотаріальною конторою до майна [PERSON] заведено спадкову справу за №765/2012, за претензіями інших кредиторів. Додатково сповіщено, що при особистому зверненні спадкоємців до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори з питань оформлення спадщини, вони будуть повідомлені про наявність заборгованості перед Кредитором (а.с. 107 зворот) . Претензія кредитора була долучена до відповідної спадкової справи та зареєстрована. Таким чином, встановлено факт обізнаності відповідачів як спадкоємців боржника про наявність заборгованості. Оскільки відповідачі знали про кредитні зобов`язання померлого [PERSON] , а тому, звернувшись із заявами про прийняття спадщини (17 лютого 2016 року та після відмови у вчиненні нотаріальної 28 вересня 2020 року), діючи добросовісно, вони повинні були повідомити кредитора відповідно до статті 1281 ЦК України, проте свій обов`язок не виконали. (а.с. 108, 132). Відповідачі, прийнявши спадщину на підставі свідоцтв про право на спадщину від 28 вересня 2021 року, вимоги банку не задовольнили, заборгованість не повернули та не повідомили кредитора про прийняття ними спадщини. У зв`язку з чим, заява відповідачів про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц (провадження №61-25487св18) сформульовано правовий висновок, згідно з яким, враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, яким передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. У цій справі Верховний Суд констатував, що висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів в порядку задоволення вимог кредитора спадкодавця, у відповідності з правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК доведення обставин щодо обсягу отриманого спадкового майна та його вартості покладено на спадкоємця, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця. Оскільки зобов`язання відповідачів залишається не виконаним, відповідачами не надано доказів вартості отриманого спадкового майна, вимоги АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості в сумі 186 674,24 грн. у розмірі, яка відповідає частці кожного у спадщині, в межах вартості спадкового майна, відповідно до статті 1282 ЦК України підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , з кожного окремо, на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» по 1400,05 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 1). На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved