Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд: - постановити рішення, яким встановити юридичний факт про те, що [PERSON] не проживав постійно разом з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто станом на 11 серпня 2014 року; Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є рідним братом позивача [PERSON] [INFO] помер батько сторін [PERSON] . Заповіту батько не залишив. Зокрема, позивач зазначає, що із спадкоємців першої черги за законом на день смерті відповідно до статті 1261 ЦК України були позивач [PERSON] син померлого, мати [PERSON] , та двоє його братів тобто сини померлого [PERSON] та [PERSON] . Позивач, вказує, що після смерті батька він прийняв спадщину подавши до Черкаської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Мати [PERSON] та його брат [PERSON] від спадщини відмовилися. При цьому, позивач вказує, що його брат [PERSON] на день смерті батька був разом з ним зареєстрований, але фактично не проживав. Однак, відповідач [PERSON] у 2009 році виїхав до Фінляндії. У 2012 році він отримав дозвіл на тимчасове проживання, а в 2014 році отримав дозвіл на постійне проживання, де і проживає на даний час. Відтак, позивач вказує, що оскільки відповідач не проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, а тому він є таким, що не прийняв спадщину після смерті батька. Зокрема, встановлення вказаного факту позивачу необхідно для визначення кола спадкоємців після смерті батька. За вказаних обставин позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 29 січня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 лютого 2024 року. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06 березня 2024 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач, повідомлялася належним чином про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася у судове засідання та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з вимогами частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 6 статті 81 ЦПК України закріплено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , є синами: батька [PERSON] та матері [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. [INFO] в с. Степанки Черкаського району Черкаської області помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2014 року виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 46. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. З копії довідки № 26 від 16 січня 2024 року, виданої Степанківською сільською радою, вбачається, що за померлим [PERSON] ,\~рахується житловий\~будинок по\~ [ADDRESS] .\~На час\~відкриття спадщини,\~крім померлого,\~у будинку\~зареєстровані:\~дружина \~ [PERSON] ,\~1949\~року народження,\~сини \~ [PERSON] ,\~1976\~року народження, [PERSON] , 1977 року народження, [PERSON] , 1992 року народження, та онука [PERSON] , 2005 року народження. Земельна ділянка розміром 0,34 га приватизована право власності зареєстроване. [INFO] у м. Черкаси Черкаської області померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 травня 2023 року виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 32. Також, із довідки № 25 від 16 січня 2024 року, виданої Степанківською сільською радою, вбачається, що померла [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Із копій\~заяв [PERSON] \~та [PERSON] ,\~які зареєстровані\~в реєстрі\~за №\~07,\~№ 05\~та засвідчені\~секретарем виконавчого\~комітету Степанківської\~сільської ради\~Черкаського району\~Черкаської області\~Невгод І.М.\~встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за адресою: [ADDRESS] , дійсно не проживає більше 15 (п`ятнадцяти) років. Фактичне місце проживання останнього країна [PERSON] . Згідно акту опитування сусідів [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що останні підтвердили те, що [PERSON] , [INFO] , з 2013 року не проживає, за адресою: [ADDRESS] , а проживає у Фінляндії. Із посвідки на проживання FIN441165 переклад якої здійснено перекладачем [PERSON] вбачається, що відповідачу [PERSON] , видано посвідку на проживання в Фінляндії термін дії з 28 червня 2012 року по 28 червня 2016 року. В подальшому, [PERSON] , видано посвідку на проживання в Фінляндії FIN847309, термін дії якої необмежений. Згідно з відомостями, які надійшли на запит суду від Черкаської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведено спадкову справу № 85/2015. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 10 лютого 2015 року звернувся [PERSON] . Також, 10 лютого 2015 року із заявами про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині звернулися [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину видавалися. Також, судом встановлено, що встановлення факту не проживання відповідача [PERSON] із спадкоємцем батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, позивачу необхідно для визначення кола спадкоємців після смерті батька. За вказаних обставин позивач не може реалізувати свої спадкові права. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. За приписами статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за вказаною адресою фактично не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та проживає у Фінлядндії. Зокрема, встановлено, що відповідач протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав. Положеннями ст.\~29\~ЦК України\~передбачено,\~що місцем\~проживання фізичної\~особи є\~житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово. Фізична особа,\~яка досягла\~чотирнадцяти років,\~вільно обирає\~собі місце\~проживання,\~за винятком\~обмежень,\~які встановлюються\~законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця. Таким чином, суд вважає доведеним належними і допустимими доказами твердження позивача, що [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем [PERSON] постійно по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням зазначеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для встановлення факту не проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, позивач у позовних вимогах не ставить питання про стягнення з відповідача судових витрат. Відтак, ухвалюючи рішення, суд залишає судові витрати за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved