Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

На адресу суду 29 листопада 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/4 частку квартири в порядку спадкування. 01 грудня 2023 р. (а.с.33) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 01 грудня 2023 р. (а.с. 35,36 ) ухвалою суду витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Надії Михайлівни (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15) завірену належним чином копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , номер спадкової справи у нотаріуса 48/2022. 24 січня 2024 року на адресу суду надійшла зазначена спадкова справа. (а.с. 38-78). 06 грудня 2023 р. (а.с. 94) ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову [PERSON] на\~06 березня 2024 року о 10 годині 00 хвилин. 06.03.2024 року в судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник адвокат Вдовіченко Г. М. надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, просила задовольнити позовні вимоги по суті позову (а.с. 95). Відповідачі також надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення вимог позивача [PERSON] не заперечували. (а.с. 85-88). Суд перевірив та дослідив матеріали справи та вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню . Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] [INFO] дружина позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 10 жовтня 2022 року, серія [NUMBER] . В установлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петковою Н.М. у спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа №70055830, номер у нотаріуса 48/2022, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70948120 від 19.12.2022 року. До складу спадкового майна входить квартира під [ADDRESS] . Зазначена квартира була набута позивачем, померлою дружиною та їхніми доньками відповідачами по справі за договором міни від 29 квітня 1996 року, посвідченого держаним нотаріусом Першої Одеської нотаріальної контори Харитонюк Л.А. за реєстровим №4-892. Договір був зареєстрований в ОМБТІ 12.05.1996 року під №3126, стор.9, кн.102 доп., що підтверджується Договором міни. Відповідачі по справі є доньками позивача [PERSON] , які у зв`язку з укладенням шлюбу змінили свої прізвища: [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] на Діадіадіс. На заяву [PERSON] до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] на квартиру, нотаріус [PERSON] направила лист про відмову у вчинені нотаріальної дії від 22.05.2023 року. Відмова нотаріуса мотивована тим, що із правовстановлюючого документу на квартиру не вбачається розмір частки померлої [PERSON] , тому рекомендувала звернутися до суду з позовом про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності. Відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної власності на квартиру позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаціному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами\~статті 392 цього ж Кодексу\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Відповідно до пункту 4.14. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р.за № 282/20595,при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, наявність заповітів, якщо має місце спадкування за заповітом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до пункту 4.15. цього ж Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Зважаючи на зазначені вище положення законодавства долі кожного співвласника у праві власності на квартиру під [ADDRESS] є рівними по 1/4 частці кожного (Розрахунок: 1: 4 = 1/4). Таким чином, суд вважає, що позивач набув право власності на 1/4 частку спадкового майна як на спадщину після смерті дружини [PERSON] з часу її смерті, тобто з [INFO] - (ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини). За змістом\~статті 392 ЦК України\~право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Тому, якщо в нотаріальному порядку одержати свідоцтво про право на спадщину на частку майна померлого співвласника неможливо, то захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника можливо буде саме шляхом пред`явлення зазначеного позову. Відповідно до частини першої\~статті 25 ЦК України здатність\~мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта\~статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень\~статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому ч. 2 ст. 16 ЦК України, передбачені способи захисту майнового права та інтересу, зокрема: - визнання права. Врахзовуючи зазначене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved