Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 21.08.2010 р. між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Оскільки шлюб існує формально і намір збереження сім`ї відсутній, тому позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не подала. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки учасники справи не з`явися у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.08.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.08.2010 р. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.03.2012 р., вбачається, що позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовних вимог вбачається, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить інтересам позивача, примирення не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам [PERSON] , а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, що визначено ч. 2 ст. 114 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 - 115 СК України та

Outcome: approved