Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

До суду звернувся представник позивача [PERSON] (далі представник позивача) з позовом поданий в інтересах [PERSON] (далі- позивач) до [PERSON] (далі-відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 688 658 гривень 95 копійок, з яких: 474 000 гривень - сума основного зобов`язання; 150063 гривні 20 копійок відсотки за користування грошовими коштами за позикою від 29.09.2020 за період з 01.03.2021 по 04.04.2023; 14025 гривень 21 копійка 3% річних від суми боргу за період з 01.03.2021 по 23.02.2022; 50 570 гривень 54 копійки інфляційні від суми боргу за період з 01.03.2021 по 23.02.2022. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 29.09.2020 відповідачка взяла у борг у позивачки грошові кошти у розмірі 474\~000 гривень 00 копійок, строком до 28.02.2021, однак відповідачка свої зобов`язання не виконала, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 25.10.2023 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.11.2023 відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 10.01.2024 відкладено судове засідання. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до суду були повернуті конверти із вкладеннями, про виклик відповідача в підготовчі засідання та судові засідання. Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причинами повернення відправлень вказано адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з наведеним, за відсутності відповідача за адресою, вказаною в матеріалах справи, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручене їй належним чином. Разом з\~тим,\~відповідно до\~положень ч.ч.\~1,\~2\~ ЦПК України, суд\~може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, відсутність відзиву відповідача, та те, що представник позивача надав згоду на заочний розгляд справи, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України,\~постановив ухвалу\~про заочний\~розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2020 між [PERSON] до [PERSON] , укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у позику відповідачу кошти в сумі 474\~000 гривень 00 копійок, строком на 5 місяців, до 28.02.2021, на підтвердження чого [PERSON] була написана розписка (а.с.74). Відповідно до розрахунків, за період існування заборгованості, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем: 150063 гривні 20 копійок відсотки за користування грошовими коштами за позикою від 29.09.2020 за період з 01.03.2021 по 04.04.2023; 14025 гривень 21 копійка 3% річних від суми боргу за період з 01.03.2021 по 23.02.2022; 50 570 гривень 54 копійки інфляційні від суми боргу за період з 01.03.2021 по 23.02.2022. Доказів повернення відповідачем суми боргу позивачу, станом на день розгляду справи, суду не надано. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2\~ст. 1047 ЦК України\~визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 по справі № 537/1118/20 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.08.2022 по справі №504/369/18, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на досліджені судом докази, наявні у справі, суд приходить до висновку, що між сторонами укладено договір позики від 29.09.2020, проте відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики, а відтак зобов`язана повернути позивачу суму грошових коштів. Своїм підписом [PERSON] засвідчила, що її волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає її внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 в справі №646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Судом встановлено, що зобов`язання за договором позики [PERSON] не виконані, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості за договором позики в розмірі 474 000 гривень, 14025 гривень 21 копійка 3% річних від суми боргу за період з 01.03.2021 по 23.02.2022, 50 570 гривень 54 копійки інфляційні від суми боргу за період з 01.03.2021 по 23.02.2022, підлягають задоволенню. У цій частині позовні вимоги заявлено обґрунтовано, правомірно з врахуванням наведених вище норм права і крім того узгоджуються із положеннями п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Що стосується вимоги про стягненя з відповідача відсотків за користування грошовими коштами за позикою від 29.09.2020 за період з 01.03.2021 по 04.04.2023 в розмірі 150063 гривні 20 копійок, то суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За змістом ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пункті 53 постанови від 28.03.2018 у справі №\~\~ 444/9519/12 з подібними правовідносинами, щодо застосування абзацу 2 частини 1\~статті 1048 ЦК України, положення зазначеної норми про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого\~2020\~року у справі №912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті\~1048\~ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті\~1048\~ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Як вбачається з розписки від 29.09.2020, [PERSON] , зобов`язувалася повернути [PERSON] кошти до 28.02.2021. Отже,\~суд дійшов\~висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги\~в частині\~стягнення нарахованих\~відсотків за\~користування грошовими\~коштами за\~позикою від\~29.09.2020,\~за період\~з 01.03.2021\~по 04.04.2023\~здійснено позивачем\~поза межами\~кінцевого строку,\~за відсутності\~правової підстави\~та суперечить\~правовій позиції\~викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого\~2020\~року у справі №912/1120/16 (провадження № 12-142гс19). У випадках, коли боржник\~порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. Відмовляючи у цій частині у задоволенні позовних вимог суд посиляється на те, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже у спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. Разом із тим, позивачем не заявлено правомірних позовних вимог про стягнення відсотків за користуванням кредитом за період з 29.09.2020 по 28.02.2021, тому у цій частині суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , про стягнення грошових коштів за договором позики. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те,\~що позовну\~заяву задоволено\~частково,\~суд,\~відповідно до\~положень статті\~141\~ЦПК України,\~присуджує позивачу\~судові витрати\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а саме\~з відповідача в сумі 4308 гривень 76 копійок, виходячи з розрахунку: 538\~595\~гривень 75\~копійок (розмір задоволених позовних вимог) х 5509 гривень 27 копійок (сума сплаченого судового збору) : 688658 гривень 95 копійок (розмір заявлених позовних вимог) = 4308 гривень 76 копійок. За змістом\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2023 між позивачем та АБ «Гончарук та Партнери» укладено Договір про надання правової допомоги №01/05/04/23. Відповідно до\~ звіту\~про виконання\~договору про\~надання правничої\~допомоги №01/05/04/23,\~позивач отримав\~від АБ\~«Гончарук та\~Партнери» наступні\~послуги:\~ консультація\~клієнта \~щодо захисту\~його прав\~та інтересів\~в суді\~ щодо\~стягнення грошових\~коштів за\~борговою розпискою\~-3\~години;\~вивчення та\~аналіз документів\~клієнта \~щодо захисту\~його прав\~та інтересів\~щодо стягнення\~грошових коштів\~за борговою\~розпискою в\~судовому порядку\~ 3\~години, збір необхідних\~доказів для\~звернення із\~позовною заявою\~до суду\~ 3\~години, підготовка розрахунку сум, які підлягають стягненню за договором позики, станом на подачу позовної заяви 26.04.2023 6 годин, підготовка позовної заяви- 8 годин, консультація клієнта щодо порядку заявлення позовних вимог, підсудність судової справи, обґрунтування підстав та предмету позову 3 години, підготовка та подача позову до суду через електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЕСІТС- 2 години, підготовка та подача заяв та клопотань на підставі ухвал суду до Броварського міськрайонного суду Київської області 4 години, підготовка та подача заяв та клопотань на підставі ухвал суду до Миронівського районного суду Київської області 4 години, представництво інтересів клієнта в суді 6 годин. Розмір винагороди адвоката, що був погоджений сторонами у фіксованому розмірі та підлягає сплаті відповідно до умов договору, становить 40000 гривень 00 копійок. Отже, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial