Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

05 лютого 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулась [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. У позовній заяві позивач просила стягнути з [PERSON] , [INFO] (адреса місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (адреса місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до завершення дитиною навчання чи до досягнення донькою двадцяти трьох років. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що шлюб сторін розірвано 17 серпня 2006 року, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання доньки, яка знаходяться на утриманні позивача, рішення суду про стягнення з нього аліментів знаходиться на примусовому виконанні, а оскільки донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття та продовжує навчання у [INFO], то вона має право на утримання до завершення навчання або до досягнення нею 23 років. 04 березня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив ухвалити законне, справедливе та обґрунтоване рішення у справі, не в повній мірі погоджується із заявленими позовними вимогами. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу доньці на час її навчання, вказує, що не ухилявся від виконання обов`язків батька. Крім цього вважає, що у позовній заяві позивачем заявлено дві альтернативні вимоги, зокрема про стягнення аліментів до закінчення навчання чи до досягнення донькою повноліття, що є юридично неправильним. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 10:00 год. 07 березня 2024 року. У судове засідання 07 березня 2024 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, позивача подала 07 лютого 2024 року через канцелярію суду клопотання, в якому просила судовий розгляд даної справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у поданому 04 березня 2024 року через канцелярію суду відзиві, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою сторін у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження від 06 серпня 2004 року серії [NUMBER] . Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №21/01-13, виданим відділом забезпечення надання адміністративних послуг Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки, підписаної начальником відділу персоналу та стройового штабу [INFO] полковником [PERSON] , солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних Силах України на посаді курсанта [INFO] з 20 липня 2021 року орієнтовно по червень 2026 року згідно наказу начальника інституту №162 від 20 липня 2021 року. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 31 серпня 2018 року у справі №570/886/18 збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] , на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2016 року з 650 грн. до 1000 грн. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. Першої умовою є те, що повнолітня донька, син у віці від 18 років до 23 років має навчатися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а другою умовою є фінансова спроможність батьків надавати допомогу на утримання. У разі настання таких обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обов`язком. Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 753/20347/20 наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, враховуючи те, що повнолітня донька сторін у справі навчається у [INFO] з 20 липня 2021 року та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, як матері, так і батька, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Водночас, визначаючи розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків і в даному випадку зазначає, що позивачем не надано суду належних доказів розміру її особистого матеріального забезпечення та доказів про наявність заборгованості відповідача зі сплати аліментів. Разом із тим, суд виходить із позиції відповідача, який в цілому не заперечував щодо стягнення з нього аліментів, а у визначенні розміру аліментів поклався на розсуд суду. Тож, суд, враховуючи позиції сторін та беручи до уваги наявні у справі докази, розглядає справу в найвищих інтересах доньки сторін у справі, та доходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2024 року і до завершення дитиною навчання, 30 червня 2026 року, але не довше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Згідно із ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за доцільне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved