Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованим у реєстрі за №76793, таким що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.06.2021\~року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Євгеном\~Михайловичембуло вчинено оспорюваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №76793, про стягнення з нього на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», якому Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінансова компанія «ФАГОР», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«ПЛЕЯДА» відступлено право вимоги на підставі договору Факторингу №1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський»\~на підставі\~договору факторингу\~№1905\~від 19.05.2016\~року відступлено\~право вимоги\~за кредитним\~договором укладеного\~із [PERSON] . Вважає виданий нотаріусом виконавчий напис незаконним та безпідставним, оскільки розмір заборгованості по кредитному договору не є безспірним. Відповідачем не надсилалась позивачу письмова вимога щодо розміру заборговнаості, відтак такий розмір не є безспірним. Крім того,\~такий напис\~вчинено без\~врахування \~положень постанови\~КМ \~№1172\~від 29.06.1999\~р.А тому, даний виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, як з підстав порушення процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача. Просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, додатково пояснила, що позивачем в повному обсязі було сплачено кредит, який був оформлений при купівлі побутової техніки. Такий кредит було оформлено не договором, а заявою (офертою) №200130762 від 23.10.2014., з якої не зрозуміло, яка сума кредиту була отримана, розмір кредитного ліміту не визначений, термін кредитування не визначений. Натомість оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору за тим же номером, однак від 10.05.2016р. Проте, у 2016 р. позивачка жодних договорів кредиту не укладала. Враховуючи зазначені обставини просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович в судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення\~представника позивача,\~з`ясувавши\~дійсні обставини\~справи та\~перевіривши їх\~доказами,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~слід задоволити\~з наступних\~підстав. Судом встановлено, що 01.06.2021\~року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Євгеном\~Михайловичембуло вчинено оспорюваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №76793, про стягнення з нього на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», якому Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінансова компанія «ФАГОР», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«ПЛЕЯДА» відступлено право вимоги на підставі договору Факторингу №1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором №200130762 від 10.05.2016 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] заборгованості за період 10.05.2016 року по 28.05.2021 року в сумі 59\~256,03 грн. \~ \~ \~ \~Приватним виконавецем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р.І. відкрито виконавче провадження ВП №68616319 по виконанню вищевказаного виконавчого напису. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису . Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, із виконавчого напису вбачається, що підставою такого є кредитний договір №200130762 від 10.05.2016 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] , однак, при пред`явленні виконавчого напису для виконання стягувачем подано заяву (оферти) №200130762 від 23.10.2014, яка не містить відомостей щодо розміру кредиту, терміну кредитування, кредитного ліміту, того. Інших договорів, а також документів, на підставі, яких вчинено виконавчий напис суду не надано . За наведених обставин, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні напису не встановив на підставі якого договору виникла заборгованість, не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, із змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався статями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Таким чином на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису №76793 від 01.06.2021\~року підстава для його вчинення, а саме п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не була чинною, а відтак, зазначена нотаріальна дія щодо вчинення виконавчого напису є незаконною. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису, а тому такий не підлягає виконанню. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову та заяви про забезпечення позову. На підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved