Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому вказав, що 10.11.2022 року ним у [PERSON] та [PERSON] було придбано житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . В подальшому позивачу стало відомо, що у вказаному будинку проживає відповідачка [PERSON] разом зі своєю сім`єю. Від попередніх власників ( [PERSON] та [PERSON] ) позивач дізнався, що вони попередили відповідачку, що будинок продають реальному покупцеві та щоб вона негайно залишила домоволодіння. 05.12.2022 року позивач видав довіреність на свого представника адвоката Ненаду О.А., з метою надання йому правової допомоги у питаннях, котрі виникатимуть у зв`язку з набуттям ним права власності на вказане домоволодіння. Пізніше адвокат повідомив позивача про те, що відповідачка не бажає добровільно виїжджати з будинку, чинить йому перешкоди у потраплянні до нього, освоїла та користується на власний розсуд земельною ділянкою, господарськими спорудами, житловим будинком. За даним фактом адвокат тричі звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів та у відповідь на його звернення йому було повідомлено, що поліція не вбачає складу кримінального правопорушення у таких діях відповідачки та рекомендовано звернутися за захистом цивільних прав та інтересів до суду. 15.05.2023 року [PERSON] та [PERSON] повторно направили через менеджер «Телеграм» листи - вимоги до відповідачки про заборону подальшого проживання у будинку та припинення чинити перешкоди новому власнику. 22.05.2023 року адвокатом [PERSON] була направлена вимога відповідачці про негайне звільнення спірного будинку та земельної ділянки. 24.05.2023 року було особисто вручено відповідачці лист №15 від 22.05.2023 року, у якому старостою Лишнянського старостинського округу повідомляється [PERSON] про незаконність її перебування у вказаному домоволодінні. Усі вищевказані заходи досудового врегулювання були проігноровані відповідачкою. Таким чином, починаючи з 10.11.2022 року відповідачка незаконно знаходиться у належному позивачу на праві приватної власності домоволодінні, порушуючи права позивача у безперешкодному володінні, користуванні та розпорядженні належним йому на праві приватної власності майном. На підставі викладеного, позивач, посилаючись на ст.ст.13, 41, 47 Конституції України, ст.ст.319, 386, 387, 391 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, просив суд виселити [PERSON] , [INFO] , з будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] ; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 20.07.2023 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.37). Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 16.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 06.12.2023 року (а.с.38), яке було відкладено на 05.03.2024 року. Також даною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача адвоката Ненада О.А. та витребувано від Державної податкової служби України відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податку [PERSON] , [INFO] . Так, згідно відповіді, яка надійшла до суду 20.11.2023 року, надати реєстраційний номер облікової картки платника податку [PERSON] , [INFO] , не має можливості з причин: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати (а.с.52). В судове засідання 05.03.2024 року сторони не прибули. Представник позивача, адвокат Ненада О.А., подав суду письмову заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, вимоги за позовом підтримав та просив їх задовольнити (а.с.62). Відповідач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, а позовні вимоги визнала (а.с.61). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмік Ю.Є. 10.11.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №740, [PERSON] та [PERSON] , як Продавці, та [PERSON] , як Покупець, уклали цей договір про наступне: Продавці передають у власність (продають) Покупцю, а Покупець приймає від Продавців земельну ділянку та житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-11). Крім того, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмік Ю.Є. 10.11.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №742, [PERSON] та [PERSON] , як Продавці, та [PERSON] , як Покупець, уклали цей договір про наступне: Продавці передають у власність за плату Покупцю, а Покупець оплачує та приймає у власність земельну ділянку площею 0,019 га з кадастровим номером 3222784701:01:011:0182, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.12-17). Своє право власності на вказаний вище житловий будинок в [ADDRESS] , позивач зареєстрував у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №314783944 від 10.11.2022 року (а.с.18-19). Згідно довідки №30, виданої 15.06.2023 року Бишівською сільською радою, рішенням №387 47 сесії VІ скликання від 10.07.2025 року вулиця Леніна села Мостище Макарівського району (на даний час Фастівського району) Київської області, перейменована на вулицю Слобідська (а.с.25). Як вказав позивач, що в придбаному ним будинку, що в [ADDRESS] , проживає відповідач [PERSON] , яка не бажає добровільно з нього виїхати. У зв`язку з наведеним його представник адвокат Ненада О.А. звертався до правоохоронних органів та сільської ради щодо вирішення даного питання, що підтверджується листом Бишівської сільської ради №15 від 22.05.2023 року до [PERSON] з проханням надати письмову відповідь сільській раді про дату виселення з житлового будинку (а.с.23), яка останньою залишена без уваги; а також відповіддю Фастівського районного управління поліції №612/109/1700/00-13 від 20.01.2023 року (а.с.21), у якій заявнику, адвокату Ненада О.А., рекомендовано за захистом цивільних прав та інтересів довірителя та стосовно вирішення спірного питання звернутись до суду. З відповідною вимогою про виселення заявник також звертався і до самої відповідачки, що підтверджується Вимогою від 15.05.2023 року (а.с.22) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з описом поштового вкладення (а.с.24), які останньою залишені без уваги. З вимогою про виселення [PERSON] із займаного приміщення звертались і попередні власники житла [PERSON] та [PERSON] (а.с.28, 29). Вказані обставини відповідачкою не заперечуються та не спростовуються. Позивач вважає, що такими діями відповідачка порушує його права, як власника житлового будинку на вільне користування та розпорядження своїм майно, що і змусило його звернутись до суд з вказаним позовом. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 ст.182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постановах Верховного Суду України від 15.05.2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29.11.2017 року у справі № 753/481/15-ц, а також постановах Верховного Суду від 09.10ю.2019 року у справі № 695/2427/16-ц, від 09.10.2019 року у справі № 523/12186/13-ц зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Приймаючи визнання відповідачкою позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що власником житлового будинку є позивач і, оскільки здійснювати право власності в розумінні статті 317 ЦК України він не може через створювані відповідачкою перешкоди, право власності позивача підлягає захисту шляхом виселення відповідачки із спірного житлового будинку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1), слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved