Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

25.12.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Лещенко Наталія Петрівна, до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] . [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП невідомий, аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меньше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мали фактичні шлюбні відносини, тобто проживали «громадянським шлюбом» без офіційного оформлення відносин. У результаті спільного проживання у позивачки з відповідачем народилась донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . З травня 2023 року позивач з відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини та не проживають разом, діти проживають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей. Донька та син знаходяться на повному утриманні позивачки, яка забезпечує їх навчання у школі та позашкільні заняття. Дані обставини впливають на розмір витрат на спільних з відповідачем сина та дочку, а також одяг, взуття, продукти харчування, лікування. З кожним роком розмір таких запланованих та незапланованих витрат на дітей буде тільки зростати. Відповідач має стабільний дохід, перебуває в працездатному віці, працює, має у власності нерухоме майно, транспортний засіб та об`єктивні можливості для отримання доходів для утримання себе та своїх дітей, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб у позивачки не має. Наразі позивачка офіційно одружена та змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». В даний момент позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та не може повноцінно працювати, відповідач не бажає надавати фінансову допомогу на дітей, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.12.2023, справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 05.01.2024 позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з тим, що вона не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків. 08.01.2024 представником позивача було виконано вимоги ухвали суду від 05.01.2024 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою від 12.01.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. 31.01.2024 від представника позивачки [PERSON] - адвоката Лещенко Н.П. до суду надійшло клопотання, в якому просить суд проводити розгляд справи без участі позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує, із наслідками винесення заочного рішення ознайомлена (а.с.44). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, про отримання якої свідчить особистий підпис відповідача в бланку отримання поштового повідомлення (а.с.56) та шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.54). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивачки, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.03.2024 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.04.2017, виданого Виконкомом Кіровського сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис про реєстрацію внесено 13.04.2017 за №04 (а.с. 3). Батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.03.2015, виданого Виконкомом Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району Полтавської області, актовий запис про реєстрацію внесено 02.03.2015 за №2 (а.с. 4, 29). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу, вбачається, що 31.03.2015 за №00125560235 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шишацького районного управління юстиції у Полтавській області зареєстровано в реєстрі відомості про актовий запис №2, складений 02.03.2015 Виконавчим комітетом Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району Полтавської області, відомості про дитину [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце народження с. Швадрони Шицакого району Полтавської області. Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.31). Також судом встановлено, що 06.07.2023 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується, копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №186 (а.с. 5). З витягів з Реєстру територіальної громади від 08.11.2023, вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. У відповідності до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Положеннями частини другої статті 125 СК України передбачено, що визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно статті частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] . [INFO] аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 02.03.2015, виданого Виконкомом Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району Полтавської області, актовий запис про реєстрацію внесено 02.03.2015 за №2 батьком [PERSON] , [INFO] зазначено [PERSON] (а.с. 4, 29). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу, судом встановлено, що відомості про дитину - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце народження с. Швадрони Шицакого району Полтавської області, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України зі слів матері (а.с.31). Оскільки положеннями статті 121 СК України передбачено, що обов`язки батьків ґрунтуються на походженні дитини від них і це засвідчується державним органом реєстрації актів цивільного стану, то суд приходить до висновку, що для офіційного підтвердження того, що особа є батьком дитини необхідне визнання вказаного факту державою, який підтверджується відповідними відомостями у актовому записі про народження дитини. Враховуючи вищевикладене, суд, приходить до висновку, що якщо при народженні дитини запис про батька провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, то такий запис не є офіційним підтвердженням батьківства такої дитини та право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не виникає. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та саме відповідач як батько дитини несе обов`язок утримувати сина позивачки [PERSON] - [PERSON] до досягнення ним повноліття. Щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , [INFO] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 13.04.2017, виданого Виконкомом Кіровського сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис про реєстрацію внесено 13.04.2017 за № 04 батьком [PERSON] , [INFO] зазначено [PERSON] (а.с. 3). Суд приходить до висновку, що позивачкою належними та допустимими доказами доведено факт того, що саме відповідач [PERSON] , [INFO] є батьком малолітньої доньки позивачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та саме відповідач як батько дитини несе обов`язок сплати аліментів. З урахуванням вищевикладеного, судом вирішується питання щодо стягнення аліментів з відповідача на одну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень. Дитині - [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося - 6 років. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями частини першої статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, малолітня донька позивачки проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з травня 2023 року не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням доньки - [PERSON] , тобто не виконує обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України. Жодних належних і допустимих доказів про працевлаштування відповідача стороною позивача не надано, у зв`язку з чим твердження представника позивачки про те, що відповідач працює та має стабільний дохід, судом не беруться до уваги. Суд бере до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку та не надав суду будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Враховуючи встановлені у справі обставини по наявним письмовим доказам, а також те, що відповідач здорова, працездатна особа, інших утриманців не має та має можливість надавати матеріальну допомогу, будучи належним чином повідомленим про суть пред`явлених вимог, не надав суду жодних доказів, що свідчать про обставини, які суд повинен врахувати при розгляді справи, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, тобто з 25.12.2023 і до досягнення дитиною \-- [PERSON] повноліття. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з безпідставністю. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову - 25.12.2023, що становить 1073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. До позовної заяви долученого договір № 13/12-2023 про надання правової (правничої) допомоги. Однак, як при поданні позову, так і до початку розгляду справи по суті, жодних доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача не надано. У зв`язку з цим, питання щодо стягнення зазначених витрат судом не вирішується. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial