Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] 22 серпня 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Під час їхнього з спадкодавцем подружнього життя за спільні кошти подружжя була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка була зареєстрована на ім`я спадкодавця [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Квартира [ADDRESS] спадкодавцем [PERSON] була придбана до шлюбу з позивачкою. Ця квартира на час її придбання знаходилась у непридатному для проживання стані, а тому після одруження вони із спадкодавцем проживали в однокімнатній квартирі позивачки, а в його квартирі за [ADDRESS] розпочали капітальний ремонт за їхні з ним спільні кошти. Під час ремонту була замінена вся електропроводка, вікна, двері. Повністю проведена заміна сантехніки та каналізації, перекладено керамічне оздоблення санвузлів, проводився демонтаж та монтаж стін. Проводилось вирівнювання стін, для чого знімався шар штукатурки до стартового рівня, проводилось вирівнювання, і тільки потім накладалась фінішна штукатурка та проводилось оздоблення шпалерами. На підтвердження даних витрат частково в позивачки збереглись чеки, акти виконаних робіт. Таким чином вартість квартири спадкодавця придбаного до шлюбу з позивачкою істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових затрат, а також її власних коштів на ремонтні роботи, які проводились вже після смерті її чоловіка виключно за її особисті кошти. Посилаючись на вказане, просить визнати за нею право власності на частку однокімнатної квартири [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на частку квартири [ADDRESS] ; визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] становила її частину; визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на частку квартири [ADDRESS] становила її частини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 року позовна заява була залишена без руху, позивачу запропоновано\~ в строк не\~ більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки. 09 вересня 2019 року позивачкою надано суду документи на виконання ухвали суду від 23 серпня 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 вересня 2019 року відкрито провадження по зазначеній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08 листопада 2019 року о 13 год. 00 хв. Протокольною ухвалою головуючого від 08 листопада 2019 року підготовче засідання відкладено до 21 грудня 2019 року, 13 год. 30 хв. за клопотанням представника відповідачки. 11 листопада 2019 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що заперечує проти задоволення позовних вимог, не визнає їх, не визнає обставини, що викладені у позовні заяві. Зазначає, що позовна заява є надуманою, штучною та такою, що має на меті позбавити (зменшити частку) в спадщині відповідачку. Так, в позовній заяві зазначено, що в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , нібито проводились ремонтні роботи, а в прохальній частині вже зазначено і за іншу квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До позовної заяви, в якості доказів, надане фото незрозумілого змісту, на фото невідомі особи вживають напої, фото, які надані в якості доказів, мають незрозумілий зміст і що вони доводять теж не зрозуміло. Щодо видаткової накладної від 05 жовтня 2015 року, то незрозуміло кому вона видана (не вказаний покупець) і де вищезазначені матеріали були використані. Теж саме і з рахунком фактурою від 13 листопада 2015 року, не вказаний покупець і де використовувались вищезазначені матеріали. \~ \~ \~ \~ Копії чеків на двох аркушах теж не доводять, що саме позивачка була покупцем і це майно використовувалось саме нею і саме в вищезазначених квартирах. \~ \~ \~ \~ Щодо квитанції від 18 жовтня 2017 року, то покупки були зроблені після смерті чоловіка позивачки, тобто зроблені не під час шлюбу, також, знову таки, не зрозуміло, де використовувались можливі ремонтні роботи та металопластикові вікна. Щодо копії акту виконаних робіт від 18 жовтня 2017 року, зазначає, що він складений вже після смерті чоловіка позивачки, і цей доказ не підтверджує ті обставини, на які посилається позивачка. \~ \~ \~ \~ Щодо доказу «предварительный расчет» від 10 жовтня 2017 року, зазначає, що він зроблений після смерті чоловіка позивачки та нічого не підтверджує, окрім орієнтовної ціни на вікна. Таким чином, позивачка не надала належних доказів, які б підтверджували обставини, на які вона посилається в своєму позові. \~ \~ \~ \~ Крім того, позивачка вводить суд в оману, оскільки в іншому позові (зустрічна позовна заява) вона зазначила, що у неї не вистачало коштів навіть на лікування свого чоловіка, не те щоб на ремонтні роботи. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (т. І а.с.52-53). 21 грудня 2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Грищенко О.В. на лікарняному, підготовче засідання відкладено до 26 лютого 2020 року 10 год. 00 хв. Протокольною ухвалою суду 21 грудня 2019 року підготовче засідання відкладено до 30 квітня 2020 року, 13 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивачки. Протокольною ухвалою суду 30 квітня 2020 року підготовче засідання відкладено до 02 червня 2020 року 14 год. 40 хв. у зв`язку з неявкою відповідачки та третьої особи. 02 червня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Грищенко О.В. на лікарняному, підготовче засідання відкладено до 13 серпня 2020 року 09 год. 00 хв. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя Грищенко О.В. звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2020 року справа прийнята до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено підготовче засідання на 07 жовтня 2020 року, о 16 год. 30 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2020 року призначено у справі оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експерту Титаренку К.Є., провадження по справі зупинено до проведення експертизи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2020 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 24 лютого 2021 року об 11 од. 30 хв. Протокольною ухвалою суду 24 лютого 2021 року підготовче засідання відкладено до 14 травня 2021 року 09 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено дану справу для розгляду по суті на 13\~год.\~30\~хв.\~11\~серпня \~2021\~року з викликом сторін у справі. 11 серпня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 14 вересня 2021 року, 14 год.00 хв. у зв`язку з закінченням процесуального часу. 14 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 28 вересня 2021 року 15 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням позивачки. 28 вересня 2021 року по справі оголошено перерву до 20 грудня 2021 року 14 год. 00 хв. у зв`язку з необхідністю виклику інших свідків по справі. 20 грудня 2021 року по справі оголошено перерву до 14 лютого 2022 року 14 год. 00 хв. у зв`язку з необхідністю виклику інших свідків по справі. 14 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 10 березня 2022 року 09 год. 15 хв. за клопотанням представника відповідачки. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Розгляд справи призначено на 29 червня 2022 року, об 11 год. 00 хв. 29 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 15 вересня 2022 року 13 год. 40 хв. за клопотанням представників позивачки та представника відповідачки. 15 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 листопада 2022 року 14 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою відповідачки та її представника, відсутністю відомостей про їх належне сповіщення про дату та час розгляду справи. 03 листопада 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 січня 2023 року 15 год. 00 хв. у зв`язку з незабезпеченням явки свідків. 04 січня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 17 лютого 2023 року 10 год. 00 хв. у зв`язку з незабезпеченням явки свідків. 17 лютого 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 13 березня 2023 року 09 год. 30 хв. за клопотанням представника відповідачки. 31 березня 2023 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області, розгляд справи відкладено до 09 травня 2023 року 13 год. 00 хв. 09 травня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 21 червня 2023року,16 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідачки. 21 червня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 02 серпня 2023 року, 16 год. 00 хв. за клопотанням представника відповідачки для забезпечення явки свідків. 02 серпня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 жовтня 2023 року, 15 год. 00 хв. за клопотанням представника відповідачки для забезпечення явки свідків. Протокольною ухвалою суду 03 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено до 30 жовтня 2023 року, 09 год. 15 хв. за клопотанням відповідачки. Протокольною ухвалою суду 30 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено до 11 грудня 2023 року, 15 год. 30 хв. за клопотанням представника відповідачки. Протокольною ухвалою суду 11 грудня 2023 року розгляд справи відкладено до 05 січня 2024 року, 13 год. 00 хв. за клопотанням представника відповідачки. Протокольною ухвалою суду 05 січня 2024 року розгляд справи відкладено до 21 лютого 2024 року, 10 год. 30 хв. за клопотанням представника відповідачки щодо виклику та допиту експерта в судовому засіданні. В цьому судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала у повному обсязі, представник відповідачки заперечував проти їх задоволення. Інші учасники справи до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались судом належним чином. Суд, заслухавши осіб, які з`явилися у судове засідання, свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що 17 серпня 2002 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , дата видачі 17 серпня 2002 року (т. І а.с.8, т. ІІ а.с.32). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (т. І а.с. 9). 23 серпня 2001 року між [PERSON] , що діяла від себе особисто та від імені неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , за умовами якого покупці купили в рівних часках зазначене нерухоме майно (т. ІІ а.с.21-22). 19 лютого 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 частину зазначеної квартири (т. ІІ а.с.23). 17 жовтня 2013 року між КОМПАНІЄЮ БРОАДКРЕСТ ЛІМІТЕД та [PERSON] укладено договір купівлі продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , за умовами якого [PERSON] набув право власності на вказану квартиру (т. ІІ а.с.16-18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т. ІІ а.с.31). Відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт від 18 жовтня 2017 року, виконавець ФОП [PERSON] та замовник [PERSON] склали акт про те, що виконавцем проведені будівельні роботи в квартирі за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 14\~247,00 грн. (т. І а.с.19). Позивачкою складено перелік виконаних поліпшень в квартирі [ADDRESS] з прив`язкою до технічного паспорту від 05 липня 2001 року (т. І а.с.85). З довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна від 05 травня 2020 року № 54/20, що видана [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , згідно з даними виїзду та огляду ФОП « [PERSON] » експертом інвентаризації нерухомого майна, кваліфікаційний сертифікат серія АЕ № 002521 та відповідно до технічного паспорту виконаного на 05 травня 2020 року дійсно розташовано об`єкт нерухомого майна (трьохкімнатна квартира). Загальна площа квартири становить 74,48 м.кв., житлова площа становить 44,7 м.кв. Відповідно до правових документів загальна площа становить 74, 12 кв.м. При обстеженні квартири та ознайомленні з документами виявлено помилку в підрахунках площі балкону. Площа приміщень квартири становить 73,4, кв.м. + (балкон 3,6*(к=0,3)=1,08 кв.м.) =74,48 кв.м. (збільшено на 0,36 кв.м). Також змінилась житлова площа квартири, зменшилась на 0,7 кв.м. При ремонті перенесено (не несучу, некапітальну) перегородку між кухнею «3» та житловою кімнатою «4» зі збільшенням площі кухні на 0,7 кв.м. Відповідно до Наказу Міністерства від 19.08.2012 та Згідно Наказу №127 від 24.05.2001 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», із змінами від 08.01.2013, п 3.2 , від 15.01.2019, наказ № 186 (зазначені зміни не є самочинними) та відповідно до Постанови кабінету міністрів України від 07.06.2017 № 406, від 07.11.2018 № 931, від 20.03.2019 № 236, п.1, п.7, (будівельні роботи, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію)(т. І а.с.142). Згідно висновку експерта № 100 від 08 грудня 2020 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , на час проведення експертизи складає: 1122000 (один мільйон сто двадцять дві тисячі) гри\-вень. Вартість поліпшень (згідно доданого до клопотання про призначення експертизи пе\-реліку виконаних поліпшень в квартирі [ADDRESS] \-ми з прив`язкою до Технічного паспорту від 05 липня 2001 року (а.с. 85)) виконаних сумісно та одноосібно у квартирі [ADDRESS] складає: виконаних сумісно - 358 311 (триста п`ятдесят вісім тисяч триста одинадцять) гри\-вень, виконаних одноосібно -137 052 (сто тридцять сім тисяч п`ятдесят дві) гривень. Загалом - 495 363 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч триста шістдесят три) гривень. Даний вид вартості дорівнює ринковій. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] , в наслідок виконаних поліпшень, збільшилася з 670 000 гривень (вартість до поліпшень) до 1122000 гривень (вартість після поліпшень) на суму 452 000 гривень (приріст ринкової вартості) або в 1,67 рази або на 67 %. Виконані ремонтно-будівельні роботи у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] є істотними поліпшеннями (т. І а.с.157-177). Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її братом, відповідачка племінниця. З позивачкою конфліктів не має, а з відповідачкою не спілкується. [PERSON] зі [PERSON] одружився у 2002 році, на той момент у позивачки була своя квартира. У брата [PERSON] жила по [ADDRESS] , вони жили зі [PERSON] по [ADDRESS] , почали робити ремонт у квартирі по [ADDRESS] , там було все розвалено, вони облаштовували кімнати та до народження дитини [PERSON] переїхали туди. Вона працювала в одній фірмі з [PERSON] та [PERSON] , та отримували гарну заробітну плату. Другу квартиру вони придбали у 2013 році в новобудові по пр-ту Михайла Лушпи однокімнатну. З [PERSON] останній раз спілкувалася, коли вона була підлітком у 1998 році. Колишня дружина [PERSON] не сприяла спілкуванню ні з ким. [PERSON] , як був здоровий, у себе в квартирі [ADDRESS] робив ремонт. Розвалювали стіни між кухнею і спальнею, їх затоплювали сусіди зверху, точну дату не пам`ятає. Вона бачила у заміненому стані лінолеум на кухні. Застеклили балкон, коли вона не знає. Коли [PERSON] підросла, вони зробили ремонт в залі. Які конкретно поліпшення вона сказати не може, це було десь 2009-2010 роки в залі. Потім [PERSON] хотів зробити поліпшення і захворів. Він зняв двері в кухню стіну з електропроводкою хотів робити в кухні чи в коридорі, але не встиг. [PERSON] привела у нормальний вигляд уже після смерті чоловіка. Поставила двері в кухні, поставила вікна в спальні, двоє дверей у різних спальнях. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачкою є кумою, вона хрестила її дитину. Познайомилася з позивачкою у 1995 році, стали подругами, а потім кумами. У 2002 році позивачка вийшла заміж за [PERSON] , вони товаришували, ходили один до одного в гості. Зі слів [PERSON] , [PERSON] купив квартиру перед одруженням. Вони жили у квартирі [PERSON] по [ADDRESS] , бо треба було робити ремонт, в якій нічого не було, її декілька разів заливали. Ксенія збиралась у перший клас, і вони зробили ремонт у вітальні поклеїли шпалери, були проблеми з електропроводкою, бо їх затоплювали. Ремонт робився довгий час, [PERSON] вона ніколи не бачила. Коли [PERSON] захворів, то їздили в лікарню. Є квартира в [PERSON] , яку вони купували сумісно поруч із [ADDRESS] , однокімнатну. Робились ремонти сумісно в усіх квартирах. Ремонт робився весь час, у них був спільний бюджет. Ксенія народилася у 2004 році. [PERSON] купив 3-х кімнатну квартиру, вони жили у [PERSON] в її квартирі. У 2004 році вони туди переїхали, як народилася [PERSON] . Коли [PERSON] не стало, клеїлися шпалери в обох спальнях, у коридорі поклали новий лінолеум, поклеїли шпалери, плінтус, замінили міжкімнатні двері у 2-х спальнях і в кухні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що чоловік позивачки є її двоюрідним братом, відповідачка племінницею, не бачиться з відповідачкою давно. Позивачка та її брат жили разом, за сумісні кошти купляли квартиру по [ADDRESS] , робили там ремонт. Також у 2012-2013 роках купили квартиру по [ADDRESS] за сумісні кошти. Вона буда у квартирі за адресою: [ADDRESS] : вперше була давно, років 12 тому в цій квартирі, а потім у 2003 році у квартирі був незавершений ремонт. Стіни не було, була зроблена кухня, коридор був без шпалер, вікна вони ніби міняли. За чиї кошти купувалася квартира по [ADDRESS] їй не відомо. По проспекту Лушпи - знає, що це сумісне майно, зі слів її брата. За чиї кошти купили квартиру по [ADDRESS] їй не відомо. Хто і скільки коштів вклав у ремонт, їй не відомо. Коли [PERSON] і [PERSON] одружилися, то обоє працювали на фірмі « [INFO] ». Після смерті брата вона в квартирі не була. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка є дружиною її рідного брата, відповідачка племінниця, з моменту розлучення брата не спілкуються. Їй відомо, що брат і позивачка у 2002 році одружилися. Вони жили 2 роки в квартирі [PERSON] . Квартира за адресою: [ADDRESS] це Сашина квартира, він її купив до того, як зареєстрували шлюб, в неї переїхали перед народженням [PERSON] . Робили в ній ремонт: зробили ванну і туалет, поклеїли шпалери в спальні, плитку поклали у туалеті і ванній, кухні. Поновили стінку між спальнями. В кімнаті Ксенії ще рік не було зроблено ремонту, пізніше у вітальні поклеїли шпалери, зробили підлогу поклали лінолеум. У 2015 році, перед тим, як [PERSON] захворів, як двічі затопили, і по всій квартирі не було електрики, міняли проводку. В кінці 2015 року була операція у Саші на руці, пізніше з`ясувалося, що нього лейкоз. Влітку 2017 року [PERSON] помер. Далі [PERSON] сама стала робити ремонт: замінила лінолеум у коридорі та в обох спальнях, оббила залізом балкон із зовнішнього боку. По доходам нічого сказати не може, земельна фірма в ній обоє працювали, там і познайомилися. Посада у [PERSON] була більш оплачуваною. Перед тим, як брат захворів він працював в охоронній фірмі, але йому було важко, і він пішов звідти. Квартиру по [ADDRESS] брат придбав у 2000 році. У 2013 році була придбана квартира по [ADDRESS] у новобудові. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з позивачкою є подругами з 2000 року. Вона жила з чоловіком [PERSON] по [ADDRESS] . У 2002 році вони одружилися, до цього [PERSON] купив квартиру по [ADDRESS] , в ній не було ремонту. Переїхали вони в цю квартиру, народили дитину у 2004 році, у них діти одного віку. на момент переїзду був зроблений ремонт у ванній, туалеті поклали плитку, влаштували санвузол, унітаз, поновили стіну між кухнею і спальнею. Шпалери поклеїли у спальні. У 2010 році вони доробили ремонт: поставили дерев`яні вікна, усі вікна були замінені. Потім їх двічі затоплювали, почалися проблеми з електропроводкою. У 2010 році поклали плитку на підлозі, на 3-х стінах в кухні. Довелося замінювати проводку, шпалери у коридорі та кухні. У 2016 році [PERSON] захворів, йому робили операцію, він погано почувався. У 2016 році став відомий діагноз і почалося лікування. [PERSON] не стало у липні 2017 року. З 2018 року [PERSON] почала робити ремонт: замінила двері у санвузлах і в залі, пластикові вікна замінила у двох спальнях, обшила балкон із зовні та всередині. Ремонт починав [PERSON] він купував метал на обшивку, [PERSON] клала лінолеум в коридорі, переклеїла шпалери, плінтус по всій квартирі. Спочатку квартира була не придатна для проживання. У 2014 році [PERSON] купили квартиру по [ADDRESS] , за яку суму їй не відомо. У них були збереження, вони добре заробляли, але по сумам нічого сказати точно не може. Хто і в якій мірі вносив кошти у сімейний бюджет їй не відомо. Відомо, що мати [PERSON] давала кошти перед покупкою квартири по [ADDRESS] , скільки саме їй не відомо. Згідно частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Майно, набуте\~подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута\~за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. Згідно зі статтею 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Втручання у право власності може бути визнано обґрунтованим та здійсненим із дотриманням балансу інтересів подружжя у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що призвели до істотного збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у кожній конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх її обставин. Істотність має визначальне значення, оскільки необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) зазначила, що «істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.\~Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної власності, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя\~чи іншого з подружжя, який не є власником. За загальною практикою мають враховуватися здійснені капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не створюватиме підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт у такому разі не зазнає і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість особистого майна однієї зі сторін.\~У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених витрат з боку іншого з подружжя - невласника, однак не визнає їх істотними, то інший з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі. Другий чинник істотності такого збільшення вартості має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилася, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, невласника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інші чинники, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, невласника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що за статтею 62 СК України не визнаються підставами для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном. В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя спричинить, непропорційне втручання у право власності на майно одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу». Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б з достовірністю вказували на те, що здійснення поліпшень в квартирі [ADDRESS] , яка належала на праві особистої власності [PERSON] , відбулося за рахунок спільних трудових чи грошових затрат позивачки з [PERSON] або затрат позивачки. Позивачкою надані видаткові накладні № 2700 від 05 жовтня 2015 року, № 12290 від 23 вересня 2016 року , рахунок фактура № 0000001530 від 13 листопада 2015 року, а також копії чеків на підтвердження придбання будівельних матеріалів, сантехніки (т. І а.с. 14-16). Проте відомості про те, що оплата вказаних матеріальних цінностей відбулася за спільні кошти позивачки та її чоловіка, або за особисті кошти позивачки відсутні. Квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 10 жовтня 2017 року № 7 від 18 жовтня 2017 року на оплату ремонтних робіт та за металопластикові вікна, а також акт здачі-прийняття виконаних робіт від 18 жовтня 2017 року (т. І а.с. 18, 19) не можуть бути прийняті до уваги як підстава для встановлення обставин істотного збільшення майна подружжя, оскільки такі роботи виконувалися після смерті чоловіка позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . Що стосується висновку експерта № 100 від 08 грудня 2020 року, яким встановлено збільшення вартості квартири (т. І а.с. 157-177), то суд враховує те, що такий висновок виготовлений експертом за переліком виконаних поліпшень в квартирі [ADDRESS] , наданих позивачкою (т. І а.с. 85). Проте, як вже вказувалось, позивачкою не доведено обставин здійснення вказаних змін в житловому приміщенні за рахунок спільних затрат подружжя, або за рахунок її власних коштів. За експертним висновком визначено ринкову вартість поліпшень у загальній сумі виконаних сумісно та одноосібно (31,935+12,21,5=44,15%), тоді як для встановлення обставин істотного збільшення майна потребує визначення таке збільшення саме під час перебування подружжя у шлюбі, а тому не можна брати до уваги ремонтні роботи виконані після смерті [PERSON] . Крім того, зі змісту переліку, а також висновку експерта неможливо зробити однозначний висновок про те, що об`єкт нерухомості квартира [ADDRESS] розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає несуттєвим, малозначним у порівнянні з об`єктом нерухомості, який з`явився під шлюбу. З показань свідків та доводів позивачки вбачається, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] відбулися зміни в квартирі у виді заміни дверей, вікон та балконних дверей, засклиття балкону, влаштування нової підлоги, заміни системи електрообладнання, водопостачання, встановлення бойлера для нагрівання води, заміна системи каналізації та сантехніки, заміна стінки між кімнатами, влаштування внутрішнього опорядження (оздоблення), в той же час поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна. За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на частку квартири [ADDRESS] . Звертаючись до суду із позовом [PERSON] також просить\~визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] становила її частину та що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на частку квартири [ADDRESS] становила її частину. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті\~25 ЦК України\~здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті\~25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257ск20). [PERSON] помер [INFO] , тому відповідно до частини четвертої статті\~25 ЦК України\~його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення права власності на 1/2 частку спірних квартир за ним, як за померлою особою. Крім того,\~вказаний спосіб\~захисту не\~є ефективним\~у розумінні\~положень статті\~16\~ЦК України\~та не\~призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду. Що стосується позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на частку однокімнатної квартири [ADDRESS] , то суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.\~ 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої і третьої статті 1268 ЦК\~України\~спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Положеннями частин 3, 4 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша ст.70 СК України). Квартира\~ [ADDRESS] набута [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, а отже є їх спільною власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Позивачкою [PERSON] не доведено наявність спору між сторонами, оскільки відповідачкою [PERSON] не заперечується і не порушується питання про спростування презумпції спільного майна подружжя. Відомості про неможливість отримання свідоцтва про право власності на частку спадкового майна суду не надано. З урахуванням тих обставин, що спір порушений позивачкою випливає з відносин спадкування після смерті [PERSON] , то вимоги про визнання права власності на частину майна, придбаного під час шлюбу, вказує на неналежний спосіб захисту права власності позивачкою, як співвласницею придбаного під час шлюбу з померлим, майна. Позивачка не позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса на частину зазначеної квартири, яка не входить до спадкового майна. Відсутність оформленої належним чином відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину частини квартири [ADDRESS] та відсутність спору щодо належності цього майна до спадкової маси після смерті [PERSON] свідчить про передчасність вимог позивачки, заявлених до відповідачки як спадкоємиці майна померлого. Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин позову, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed