Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що з 01.02.1994 року і по теперішній час він зареєстрований та проживає в будинку батька, що знаходиться за вищевказаною і підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 023301/1. [INFO] помер його батько [PERSON] . Спадщину після смерті батька він прийняв в порядку ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті спадкодавця фактичним вступом у володіння спадковим майном. 01.07.2023 року він звернувся до державного нотаріуса з питанням оформлення свідоцтва про спадщину за законом після смерті батька на житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою та отримав усне роз`яснення нотаріуса про те, що видати свідоцтво про право на спадщину на увесь будинок неможливо і наступних підстав: відповідно до архівної довідки Кіровоградського ОБТІ від 06.07.2023 року частина будинку належить [PERSON] та 3/4 [PERSON] , реєстрова книга № 40 запис № 10335; відповідно до виписки з рішення суду від 02.10.1979 року, вирішені визнати право власності на будинок в розмірі 1/4 за [PERSON] та 3/4 за [PERSON] . Про вищезазначені факти він дізнався лише 06.07.2023 року, коли отримав архівну довідку, оскільки [PERSON] протягом всього життя жодною разу не з`являлась в будинку та батько розповідав, що це його будинок та перейде йому у спадок. Крім того, [PERSON] померла [INFO] і ніхто не заявляв прав на її частку. На даний час він продовжує проживати в будинку, за ці двадцять дев`ять років, ніхто не звертався з позовом про виселення його, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном, підтримує будинок в належному стані, зробив капітальний ремонт, оплачує всі комунальні послуги, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 023301/1. На даний\~час він\~хоче вільно, на власний розсуд, володіти, розпоряджатися домоволодінням і змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 24.08.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено підготовче засідання, витребувано докази. Ухвалою суду від 25.01.2024 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не сповістили, заяв про відкладення розляду справи ними не подано. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України \~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом.Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно вимог ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Пунктами 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено,\~що відповідно\~до архівної\~довідки ОКП\~«Кіровоградське обласне\~об`єднане бюро\~технічної інвентаризації» про належність нерухомого майна від 06.07.2023 року, 1/4 частка житлового будинку по [ADDRESS] належала [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі рішення Народного суду Ленінського району м. Кіровограда від 02.10.1979 року та на цій же підставі [PERSON] (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис № 963. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського району Одеської області, актовий запис № 9278. Як вбачається з наданої суду інформації Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1 від 14.12.2023 року вих. № 2674/01-16, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] за даними Спадкового реєстру спадкова справа не заводилась. Як зазначає позивач, спадщину після смерті батька він прийняв в порядку ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті спадкодавця фактичним вступом у володіння спадковим майном, продовжує проживати в будинку, за двадцять дев`ять років, ніхто не звертався з позовом про виселення його, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном, підтримує будинок в належному стані, зробив капітальний ремонт, оплачує всі комунальні послуги, Факт того, що позивач володіє частиною будинку безперервно, більше десяти років, прописаний в ньому з 01.02.1994 року, будь-які інші особи, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивача на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю відсутні, не оспорюється іншими учасниками справи та підтверджений наданими суду копіями квитанції про оплату комунальних послуг позивачем, укладеними договорами з комунальними службами на його ім`я за вищевказаною адресою. Суд приходить до висновку, що є в наявності усі складові для визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю, оскільки позивач добросовісно і відкрито заволодів 1/4 частиною житлового будинку [ADDRESS] , проживає в ньому і утримує його. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи положення ч.4 ст. 344 ЦК України яка визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній \~ \~ \~ \~ справі за рахунок позивача.

Outcome: approved