Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

06.02.2024 року [PERSON] звернулася до суду, в системі «Електронний суд», з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зазначаючи, що станом на лютий 2024 року шлюбні відносини фактично припинені. Крім того, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] , 2020 року народження, в розміні 1/4 від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, до 07.07.2028 року. 13.02.2024 року надійшла відповідь щодо місця проживання (перебування) відповідача. 13.02.2024 року відкрито провадження у даній справі. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що 29.09.2018 року, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Окнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 46. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, підчас спільного проживання відносини поступово погіршувалися, виникали сварки, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, вони втратили один до одного почуття поваги та любові, і тому позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам. Сторони намагались поновити сімейні відносини, але спроби збереження шлюбу виявились марними. Шлюбні відносини фактично припинені і по теперішній час не відновлені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Крім того, після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище набуте в шлюбі « [PERSON] ». Також позивач зазначила, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо здійснення виховання та матеріального утримання дитини. Відповідач офіційно працює, в ВПД № 2 Подільського РУП Одеської області, а тому має постійний дохід та здатний забезпечити потреби дитини, необхідні для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, у зв`язку з чим просила також стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, до [INFO] . Позивач, повідомлена належним чином, до суду не з`явилася, надала заяву, згідно якої\~ позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу у її відсутність /а.с. 25/. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання, не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав /а.с.26/. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач надала заяву про розгляд справу у її відсутність,суд прийняв рішення про розгляд справи\~ без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 29.09.2018 року,\~Окнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), про що складено актовий запис № 46 (свідоцтво про шлюб серії\~ [NUMBER] ) /а.с.14/. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.5/. Крім того, згідно з посвідченням серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , отримує державну соціальну допомогу як дитина з інвалідністю /а.с.8/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами виникають часті непорозуміння та сварки, у зв`язку з втратою один до одного почуття поваги та любові, мають різні погляди на життя, побут, ведення господарства. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України, встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У зв`язку з тим, що під час підготовки справи до розгляду були виявлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції інтересів подружжя, суд не надавав строку на примирення і приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Окрім того, обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.183 СК України суд визначає частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Як передбачено ч. 2 і 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє його в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 605,60 грн. (50% від 1211,20 грн.). Крім того, при подачі позову позивач сплатила судовий збір в розмірі 2422,40 грн., за дві позовні вимоги, а саме за подачу позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 14.02.2024 року від нею надійшла заява про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., так як, позивачі при подачі позиву про стягнення аліментів, звільнені від сплати судового збору. Таким чином, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», клопотання позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved