Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

18.07.2023 року заступник керівника\~Києво-Святошинської\~окружної прокуратури\~Київської області\~Олексій Денисюк\~в інтересах\~держави в\~особі:\~Київської обласної\~державної адміністрації (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. В обгрунтування позову позивач вказав, що Києво-Святошинською окружною прокуратурою встановлено порушення вимог земельного та лісового законодавства при розпорядження землями лісогосподарського призначення на території Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області. Установлено, що розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації від 14.09.2007 № 3373 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 73 громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) для ведення особистого селянського господарства, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі вищевказаного розпорядження Макарівської районної державної адміністрації видано наступні державні акти на земельні ділянки: [PERSON] - серії ЯЖ № 037074 від 29.08.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000300 на земельну ділянку площею 0.1827 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0069; [PERSON] - серії ЯЖ № 037072 від 11.09.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000493 на земельну ділянку площею 0.1825 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0073; [PERSON] - серії ЯЖ № 037073 від 01.10.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000548 на земельну ділянку площею 0.0913 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0074; [PERSON] - серії ЯЖ № 037058 від 12.06.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000143 на земельну ділянку площею 0.1824 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0080; [PERSON] - серії ЯЖ № 037003 від 01.10.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000546 на земельну ділянку площею 0.0912 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0084. Відомості про право власності на вказані земельні ділянки до Реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачами не вносилися. На даний час вказані особи залишаються власниками земельних ділянок, що підтверджується інформацією з ДЗК. Разом з тим, на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 14.09.2007 № 3373 видано державний акт на земельну ділянку [PERSON] - серії ЯЖ № 037059 від 18.06.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000179 на земельну ділянку площею 0.1825 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0076. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 03.06.2021 державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., спадкоємцями майна померлої [INFO] [PERSON] є її доньки: [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 3222785800:04:003:0076 площею 0.1825 га, належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частині кожній). Підставою внесення запису вказано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58536852 від 03.06.2021. Вивченням законності передачі у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами 3222785800:04:003:0069; 3222785800:04:003:0073; 3222785800:04:003:0074; 3222785800:04:003:0080; 3222785800:04:003:0084, 3222785800:04:003:0076 встановлено порушення вимог Земельного та Лісового кодексів України. Спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення та на час відведення перебували у постійному користуванні Забуянського лісництва державного підприємства «Макарівське лісове господарство». Земельні ділянки з кадастровими номерами 3222785800:04:003:0074, 3222785800:04:003:0084, 3222785800:04:003:0073, 3222785800:04:003:0069, 3222785800:04:003:0080, 3222785800:04:003:0076 накладаються на квартал 46 виділи 23, 24 Забуянського лісництва ДП «Макарівське лісове господарство» та обліковуються як лісові ділянки на особливо охоронних частинах заказників площею 2.2 га. Розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 14.09.2007 № 3373 в частині передачі у власність [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , земельних ділянок лісогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства прийняте всупереч вимогам п. ґ) ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України. За інформацією філії «Макарівське лісове господарство» ДП Ліси Україниу підприємства відсутня інформація щодо надання згоди ДП «Макарівський лісгосп» на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення у виділах 23, 24 кварталу 46 Забуянського лісництва. Також відсутня інформація щодо прийняття органами державної влади чи місцевого самоврядування рішень про вилучення зазначених земельних ділянок. За інформацією Архівного відділу Бучанської районної державної адміністрації Київської області, в розпорядженнях голови, виконуючого обов`язки голови Макарівської районної державної адміністрації Київської області з основної діяльності за 1993-2021 роки, оригінали яких зберігаються в архівному фонді №207 «Макарівська районна державна адміністрація, смт Макарів Макарівського району Київської області», не виявлено розпоряджень про припинення права постійного користування земельними ділянками, вилучення з постійного користування земельних ділянок лісового фонду ДП Макарівське лісове господарство» на території, зокрема, Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області. Отже, ні землекористувач, ні розпорядник земельних ділянок дозволу на вилучення земель лісогосподарського призначення із постійного користування Забуянського лісництва ДП «Макарівське лісове господарство» не надавали, у зв`язку з чим, розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 14.09.2007 № 3373 суперечить вимогам ч. 5 ст. 116, ч. 9 ст. 149, ст. 151 Земельного кодексу України. Отже, розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення для лісогосподарських потреб за межами населеного пункту на даний час покладено на Київську обласну державну адміністрацію, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 122, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України. Враховуючи викладене, позивач, просив суд: Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3222785800:04:003:0069 площею 0.1827 га, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, Макарівська селищна рада (Макарівський район, Ніжиловицька сільська рада), шляхом повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від [PERSON] . Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3222785800:04:003:0073 площею 0.1825 га, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, Макарівська - міцна рада (Макарівський район, Ніжиловицька сільська рада), шляхом повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від [PERSON] . Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3222785800:04:003:0074 площею 0.0913 га, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, Макарівська . селищна рада (Макарівський район, Ніжиловицька сільська рада), шляхом повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від [PERSON] . Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3222785800:04:003:0080 площею 0.1824 га, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, Макарівська селишна рада (Макарівський район, Ніжиловицька сільська рада), шляхом і повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від [PERSON] . Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3222785800:04:003:0084 площею 0.0912 га, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, Макарівська селищна рада (Макарівський район, Ніжиловицька сільська рада), шляхом повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від [PERSON] . Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.06.2021 року з індексним номером № 58536852 із скасуванням державної реєстрації права [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 3222785800:04:003:0076 та скасуванням державної реєстрації права [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 3222785800:04:003:0076. Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3222785800:04:003:0076 площею 0.1825 та, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, Макарівська селищна рада (Макарівський район, Ніжиловицька сільська рада), шляхом повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від [PERSON] та [PERSON] . Стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір. Ухвалою суду від 04.08.2023 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі в частині позовних вимог до [PERSON] . Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Олексія Денисюка в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.10.2023 року, встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк від представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвоката Дяченка С.В. надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві вказав, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є належними добросовісними набувачами прав власності на земельні ділянки, які просить повернути позивач, в розумінні Конституції України, Цивільного та Земельного кодексів України. Позовні вимоги відповідачі не визнають у повному обсязі, просили відмовити у їх задоволенні, визнати позов вендикаційним та застосувати строки позовної давності у три роки. У встановлений судом строк від представника відповідача [PERSON] адвоката Дяченка С.В. надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві вказав, що відповідач [PERSON] є належним добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку, яку просить повернути позивач, в розумінні Конституції України, Цивільного та Земельного кодексів України. Позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, визнати позов вендикаційним та застосувати строки позовної давності у три роки. У встановлений судом строк від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач вказав, що він є належним добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку, яку просить повернути позивач, в розумінні Конституції України, Цивільного та Земельного кодексів України. Позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, визнати позов вендикаційним та застосувати строки позовної давності у три роки. Ухвалою суду від 16.11.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.02.2024 року. У судовому засіданні 07.02.2024 року оголошено перерву до 20.02.2024 року та в подальшому до 05.03.2024 року. У судовому засіданні прокурор [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав вказаних у позові. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позовних вимог заперечили, просили відмовити у їх задоволенні з підстав вказаних у відзиві. У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Дяченко С.В. проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав вказаних у відзиві. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації Київської області № 3373 від 14.09.2007 року «Про передачу у власність земельних ділянок власникам земельних частко (паїв) громадянам України в межах Ніжиловицької сільської ради» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 73 громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) для ведення особистого селянського господарства, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25-30). На підставі вищевказаного розпорядження Макарівської районної державної адміністрації видано наступні державні акти на земельні ділянки: [PERSON] - серії ЯЖ № 037074 від 29.08.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000300 на земельну ділянку площею 0.1827 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0069 (а.с. 31); [PERSON] - серії ЯЖ № 037072 від 11.09.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000493 на земельну ділянку площею 0.1825 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0073 (а.с. 33); [PERSON] - серії ЯЖ № 037073 від 01.10.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000548 на земельну ділянку площею 0.0913 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0074 (а.с. 35); [PERSON] - серії ЯЖ № 037003 від 01.10.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000546 на земельну ділянку площею 0.0912 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0084 (а.с. 39). Відомості про право власності на вказані земельні ділянки до Реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачами не вносилися (а.с. 32, 34, 36, 40). На даний час вказані особи залишаються власниками земельних ділянок, що підтверджується інформацією з ДЗК (а.с. 43-53). Разом з тим, на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 14.09.2007 № 3373 видано державний акт на земельну ділянку [PERSON] - серії ЯЖ № 037059 від 18.06.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010833000179 на земельну ділянку площею 0.1825 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222785800:04:003:0076 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 03.06.2021 державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А., спадкоємцями майна померлої [INFO] [PERSON] є її доньки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 3222785800:04:003:0076 площею 0.1825 га, належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частині кожній). Підставою внесення запису вказано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58536852 від 03.06.2021 (а.с. 41). 07.02.2022 року начальник Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури звертався до Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдерждіспроект» з листом про надання інформації про те, чи накладаються на землі лісового фонду земельні ділянки відповідачів (а.с. 54-56). Згідно листа ВО «Укрдержліспроект» від 14.02.2022 № 139 та додатків до нього, вищевказані земельні ділянки з кадастровими номерами 3222785800:04:003:0074, 3222785800:04:003:0084, 3222785800:04:003:0073, 3222785800:04:003:0069, 3222785800:04:003:0080, 3222785800:04:003:0076, за матеріалами лісовпорядкування 2014 року накладаються на квартал 46, виділ 23, 24 Забуянського лісництва ДП «Макарівське лісове господарство» (а.с. 57, 58). Згідно інформації Філії «Макарівське лісове господарство ДП «Ліси України» від 24.03.2023 № 04.1-19/127-23, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року ДП «Макарівський лісгосп» Забуянське лісництво, земельні ділянки з кадастровими номерами 3222785800:04:003:0074, 3222785800:04:003:0084, 3222785800:04:003:0073, 3222785800:04:003:0069, 3222785800:04:003:0080, 3222785800:04:003:0076 накладаються на квартал 46 виділи 23,24 та обліковуються як лісові ділянки на особливо охоронних частинах заказників площею 2.2 га, що підтверджується державним актом на право постійного користування серії І-КВ № 002945, виданого на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації №83 від 18.03.2004, а також проектом організації та розвитку лісового господарства Забуянського лісництва за 2015 рік з таксаційним описом та проектом організації та розвитку лісового господарства Макарівського ДЛГ за 2004 рік з таксаційним описом (а.с. 59-79). Також, відповідно до вказаного листа від 24.03.2023 № 04.1-19/127-23 у підприємства відсутня інформація щодо надання згоди ДП «Макарівський лісгосп» на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення у виділах 23, 24 кварталу 46 Забуянського лісництва. Також відсутня інформація щодо прийняття органами державної влади чи місцевого самоврядування рішень про вилучення зазначених земельних ділянок. Згідно відповіді Архівного відділу Бучанської районної державної адміністрації Київської області, в розпорядженнях голови, виконуючого обов`язки голови Макарівської районної державної адміністрації Київської області з основної діяльності за 1993-2021 роки, оригінали яких зберігаються в архівному фонді №207 «Макарівська районна державна адміністрація, смт Макарів Макарівського району Київської області», не виявлено розпоряджень про припинення права постійного користування земельними ділянками, вилучення з постійного користування земельних ділянок лісового фонду ДП Макарівське лісове господарство» на території, зокрема, Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області (а.с. 80). Києво-Святошинською окружною прокуратурою на адресу Київської обласної державної адміністрації скеровано листи від 28.03.2023 за № 55/1- 2059Вих-23 та від 17.04.2023 за №55/1-2609Вих-23, в якому викладено виявлені порушення вимог законодавства щодо незаконності відведення земельної ділянки лісового фонду та запитано про вжиті заходи реагування до усунення цих порушень і повернення відповідної земельної ділянки у розпорядження держави або повідомлення про неможливість звернення до суду з метою захисту інтересів держави в судовому порядку (а.с. 81-84). У відповідь на листи, Київська обласна державна адміністрація листами від 07.04.2023 № 252/31.01/31.02.01/2023 та від 27.04.2023 №313/31.01/31.02.01/2023 повідомила про невжиття заходів цивільно-правового характеру шляхом звернення до суду з позовною заявою, оскільки не володіє даними та підтверджуючими документами, які містять достатню інформацію про спірні земельні ділянки, а також доказами, що підтверджують обставини, які стосуються спірних правовідносин (а.с. 85-90). Листом від 26.06.2023 року № 55/1-4420Вих-23 Києво-Святошинська окружна прокуратура повідомила Київську обласну державну адміністрацію про те, що нею підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користування майном (а.с. 91-92). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить також з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Так, відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 ст. 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (норми законодавства використовуються в редакції дійсній на час прийняття розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 14.09.2007 № 3373). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів. Статтею 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства. Статтею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (ст. 5 Лісового кодексу України). Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення. Інших випадків, які б передбачали надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення, законодавство не містить. Згідно ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово- картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України. Зокрема, така правова позиція, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства неодноразово висловлена судами вищої інстанції, зокрема у постановах Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 6-196цс15 від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 21.01.2015 у справі № 6-224цс 14, у правових висновках Верховного Суду, викладених в постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі 488/5476/14-ц, від 07.10.2020 у справі № 369/16418/18, від 30.09.2020 у справі № 363/669/17, та постановах Великої Палати Верховного Суду у від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 13.06.2018 у справі №369/1777/13-ц. Встановлено, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення та на час відведення перебували у постійному користуванні Забуянського лісництва державного підприємства «Макарівське лісове господарство». Згідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст. 151 Земельного кодексу України юридичні особи, зацікавлені у вилученні земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної чи комунальної власності, для суспільних потреб та у викупі земельних ділянок, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності, зобов`язані до початку проведення проектних робіт погодити з власниками землі, крім викупу земельних ділянок з підстав, що допускають можливість їх примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності, і землекористувачами, органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, місце розташування об`єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об`єктів та умови проживання населення і охорону довкілля. Отже, рішення про вилучення (припинення права) земельної ділянки за погодженням із землекористувачем має право приймати відповідний орган державної влади, який в силу вимог ст. ст. 6, 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Крім того, згідно п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук). Отже, розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення для лісогосподарських потреб за межами населеного пункту на даний час покладено на Київську обласну державну адміністрацію, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 122, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового трава та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 373 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно :фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Разом з цим, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Так, звертаючись до суду з даним позовом заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Олексій Денисюк в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації вказав, що оскільки уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про вилучення спірної земельної ділянки та передачу її у комунальну власність не приймалось, відтак право постійного користувача та дійсного володільця земельною ділянкою, до цього часу у законний спосіб не припинене, що вказує на те, що право комунальної власності на спірну ділянку у відповідача не виникло, тому вважає, що ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельної ділянки у власність держави в особі Київської обласної державної адміністрації, є негаторний позов (ст. 391 Цивільного кодексу України), який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного власника відповідних земельних ділянок. При, цьому, суд зазначає наступне. У Постанові Верховного Суду від 07.02.2024 року у справі № 372/4158/18 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово приходила до висновку, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц). Відповідно до. ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд враховує викладені висновки, що належним та ефективним способом захисту прав власності у даних правовідносинах є віндикаційний позов шляхом витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Щодо заяв відповідачів про застосування позовної давності у даній справі слід вказати наступне. Статтею 256 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). До окремих видів вимог, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (частини третя, четверта статті 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суди при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7\~листопада 2018\~року у\~справі №\~575/476/16-ц тощо). Щодо заяви представника відповідача адвоката Дяченка С.В. про постановлення окремої ухвали щодо прокурора через неявку прокурора в судове засідання 20.02.2024 року слід вказати наступне. Відповідно до вимог ст.262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Суд зауважує, що постановлення окремої ухвали є саме правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали. При вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Суд вважає,\~що в\~даному випадку\~відсутні підстави\~для постановлення\~окремої ухвали,\~відповідно до\~ст.\~262\~ЦПК України. Представником відповідача адвокатом Дяченком С.В. у клопотанні не наведено достатніх підстав для постановлення окремої ухвали. Порушення законодавства, зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків або іншого порушення законодавства прокурором, судом не встановлено. А тому, у задоволенні вимоги представника відповідача про постановлення окремої ухвали слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає.

Outcome: dismissed