Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

24.04.2023 року представник позивача Сахабутдінов В.Ю., який діє на підставі довіреності №227 ЮД1 від 05.10.2022 року (а.с.39), звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 01.10.2020 року у розмірі 68\~888,86 грн. станом на 13.03.2023 року та понесені судові витрати за розгляд справи, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Онбординг відбувається шляхом: верифікації клієнта очно на точці видачі; верифікація клієнта очно у відділенні банку; очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці; очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року відеоверифікація працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 01.10.2020 року відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100\~000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8 % річних). Станом на 04.02.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 04.02.2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5,18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». Оскільки позичальник свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 13.03.2022 року у нього утворилась заборгованість, в сумі 68\~888,86 грн., яка складається з тіла кредиту, в зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду із даним позовом. Судом 20.07.2023 року було ухвалено по справі заочне рішення (Т.1 а.с.69-72), яке в подальшому ухвалою суду від 04.10.2023 року скасовано для перегляду, відповідачу визначено строк для подання відзиву, а позивачу для подачі відповіді на відзив (Т.1 а.с.81-82). 18.10.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача Цоєвої В.В., яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1225187 від 25.08.2023 року (а.с.77), просить відмовити у позовних вимогах в повному обсязі (а.с.90). На думку представника відповідача позов подано (підписано) особою, яка не має права її підписувати, представник позивача Сахабутдінов В.Ю. на підтвердження своїх повноважень надав тільки довіреність, в той час як в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року по справі №303/4297/20 викладений висновок, що самопредставництво юридичної особи можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). Щодо заявлених позовних вимог, то з виписки по рахунку вбачається, що фактично банком 07.06.2021 року було збільшено кредитний ліміт з 25\~000 грн. до 35\~000 грн., які позивач погашав за умовами послуги розстрочка. Також згідно виписки по рахунку, станом на 17.04.2023 року, заборгованість значиться в розмірі 33\~886,23 грн., при цьому з рахунку вже стягнуто судові витрати в розмірі 2\~684,00 грн. Жодного доказу встановлення відповідачу кредитного ліміту на поточний рахунок в сумі 100\~000,00 грн. позивачем не надано, а розрахунок заборгованості не є документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій і по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Представник посилається на те, що з наявних у матеріалах справи документів, взагалі не вбачається можливим встановити дійсний розмір заборгованості. Крім того, зважаючи на те, що ЗУ «Про електронно-цифровий підпис» 07.11.2018 року втратив чинність, не уявляється за можливим взагалі визначити порядок та підстави підтвердження виникнення правовідносин між сторонами, оскільки, в даному випадку на підтвердження отримання відповідачем оферти, не підлягає застосуванню і ЗУ «Про електронну комерцію», адже, згідно ч.2 ст.1 зазначеного Закону, його дія не поширюється на правочини, якщо однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа-підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, крім випадків коли сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до правочину. Отже в даному випадку договір мало бути укладено в письмовій формі, проте матеріали справи не містять підтверджень відповідності вимогам закону щодо форми його укладання та жодного доказу на отримання відповідачем коштів. Окрім цього представник посилається на те, що Умови на відміну від Договору, містять ознаки узагальнених правил користування банківськими послугами, а за умови відсутності підпису позичальника не є належним доказом та не мають вказівок, про зобов`язання конкретного клієнта. Сам по собі Договір не можна вважати доказом надання кредитних коштів, у зв`язку з тим, що він за своєю правовою природою є консенсуальним договором, згідно якого на етапі підписання не виникають правовідносини за договором кредиту. В ньому зазначаються лише умови, порядок надання кредитних коштів, строки надання цих коштів, умови повернення тощо. Також звертає увагу суду, що у позовній заяві позивач наводить дані нарахованої підвищеної процентної ставки та неустойки, обумовленою Умовами надання банківських послуг та інші складові зокрема, штрафи, які на період дії воєнного стану нараховувати заборонено. Проте, у позовних вимогах зазначене у грошовому еквіваленті не відображується, що дає підстави стверджувати, що позивачем зазначені елементи трансформовано в суму грошової вимоги, яку позивач назвав тілом кредиту. Розрахунок заборгованості також не містить підтверджень дотримання позивачем вимог законодавства зі звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а саме з 24 лютого 2022 року. Позивачем не надано доказів підтвердження доведення до позичальника до укладання Договору, інформації про істотні характеристики послуги з надання споживчого кредиту (без застави), що суперечить вимогам ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої, інформація, що надається кредитодавцем споживачу. Таким чином, представник вважає, що є всі підстави для відмови у позовних вимогах адже, без підтвердження дійсного розміру заборгованості, надання коштів та підтверджень дотримання вимог законодавства щодо форми укладання кредитного договору, позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними доказами. 01.11.2023 року представник позивача Коваленко К.В., яка підтвердила свої повноваження довіреністю №45-ЮД1 від 21.03.2023 року, строком дії до 21.03.2024 року (Т.2 а.с.45) надала суду відповідь на відзив, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог. Звернула увагу суду на те, що відповідач [PERSON] отримав розрахункову карту 01.10.2020 року, саме в цей день ним було підписано анкету-заяву, в цей період були дійсні правила в редакції з 21.09.2020 року по 06.10.2020 року, а отже відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами. Банк не змінював в тарифах ні відсоткові ставки за користування кредитними коштами, ні розміру штрафних санкцій. Також в мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи. Відповідач з використанням власного пін-коду має цілодобовий доступ до тарифів. Відповідач з 01.10.2020 року активно користувався карткою monobank, в тому числі за рахунок кредитних коштів, що відображено у виписці «Рух коштів по картці» від 25.10.2023 року. Згідно п.3 Анкети-заяви відповідач вказав, що підписанням цього договору підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, тому [PERSON] був ознайомлений саме з правилами, які діяли на дату підписання анкети-заяви. Тобто з правилами в редакції з 21.09.2020 року по 06.10.2020 року. При цьому відповідач не звертався до позивача з повідомленням про неотримання умов надання кредиту, чи ознайомлення з іншими умовами ніж, ті, що надані банком. В анкеті-заяві відповідач просив відкрити йому рахунок та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Відповідно до п.4.23 п.4 Розділу ІІ Умов кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. Представник позивача звертає увагу суду на той факт, що договір monobank не є договором ПАТ КБ «Приват Банк», проект «monobank» не є ідентичним кредитним карткам виданим ПАТ КБ «Приват Банк». Так як в правилах ПАТ КБ «Приват Банк» відсутні дати прийняття правил, дати затвердження правил, що позбавляло суди можливості визначити часовий діапазон дії таких правил чи внесення змін. Такі правила не надавались і в мобільному додатку. 16.10.2020 року позичальнику було надано кредитний ліміт в сумі 10\~000,00 грн. Кредитними коштами [PERSON] вперше скористався 01.10.2020 року в 21:35 годині. 07.06.2021 року банком було підвищено кредитний ліміт до 35\~000,00 грн. В подальшому відповідач і надалі продовжував користуватися кредитним коштами за якими утворилась заборгованість та не погашена до цього часу. Отже, АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач на підставі п.4.11 Розділу ІІ Умов зобов`язався щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором станом на 13.03.2023 року становить 68\~888,86 грн. Сума позовних вимог за твердженням представника підтверджується наданим до позову розрахунком заборгованості, а також випискою про рух коштів по картці від 25.10.2023 року і виписками по всім аналітичним рахункам боржника. 27.12.2023 року представником позивача Сахабутдіновим В.Ю., який підтвердив свої повноваження довіреністю №127-ЮД1 від 10.10.2023 року, до суду надано поштовим зв`язком клопотання про долучення до матеріалів справи розширений розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.10.2020 року Представник позивача АТ «Універсал Банк» Сахабутдінов В.Ю. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві клопотав про розгляд справи у відсутності представника позивача у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (Т. 1а.с.9). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, його представник адвокат Цоєва В.В. 18.12.2024 року надала суду заяву про закінчення розгляду справу за відсутності сторін, підтримала наданий відзив та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Щодо представництва. Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Стаття 60 ЦПК України містить перелік осіб, які можуть бути представниками у цивільному процесі, а саме: представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Згідно з частинами 4,7 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). На підтвердження своїх повноважень представник позивача Сахабутдінов В.Ю., надав довіреність №227 ЮД1 від 05.10.2022 року (а.с.39). Тобто представник підтвердила свої повноваження належними доказами відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України. Посилання представника відповідача на судову практику відносно само представництва не має відношення до даної справи, так як в інтересах позивача діє представник - адвокат, а ні самопредставник юридичної особи, як зазначено в ухвалі від 8 червня 2022 року у справі №303/4297/20 (провадження №14-105цс21). \~Щодо укладання договору та стягнення заборгованості. Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст. 1,3 ЦК України, ст.ст. 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.ст. 509,525-526,598,610,611,622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки. При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі. Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином. Разом з тим, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних),у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання водному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (який діяв на час укладення договору) передбачено, що договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: - у паперовому вигляді; - у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; - шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; - в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень ст.ст. 5,15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст. 11 вищевказаного Закону України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст. 11 Закону України у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Судом встановлено, що в жовтні 2017 року в АТ «Універсал Банк» стала доступною послуга «monobank», в рамках якої відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Онбординг відбувається шляхом: верифікації клієнта очно на точці видачі; верифікація клієнта очно у відділенні банку; очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці; очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року відеоверифікація працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 01.10.2020 року [PERSON] звернувся в банк з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 12). В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 01.10.2020 року Позичальник просив відкрити поточний рахунок і встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку. [PERSON] також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок спочатку в сумі 5 000,00 грн., який в подальшому було збільшено банком до 35\~000,00 грн., спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Договір про надання банківських послуг « monobank » (або Договір) - укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг «monobank», Паспорту споживчого кредиту. Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів. Згідно Умов і Правил, анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «monobank» (Анкета-заява) - письмове звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених Договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору. Відповідно до ч.2.3. Умов і Правил та статті 628 Цивільного кодексу України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунку, депозитарного договору, договору про надання кредиту. До відносин між сторонами (в тому числі з питань внесення змін до Договору) застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі. В ч.2.4. Умов і Правил визначено, що своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився та погоджується з умовами Договору, зокрема Паспортом споживчого Договору, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами, встановленими в Договорі порядком нарахування платежів та інших витрат, які повинен сплатити Клієнт, передбаченими Договором правами та обов`язками Сторін, а також іншу інформацію, яка перелічена в п.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Згідно пункту 3 анкети-заяви [PERSON] погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. За змістом пункту 9 анкети-заяви відповідач просив усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. На підтвердження умов договору АТ «Універсал Банк» надало суду копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг (а.с.12), Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (а.с.22-32), Тарифи з користування Чорною карткою monobank і Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с.33-34). У Паспорті споживчого кредиту зазначені наступні запропоновані відповідачу умови кредитування: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума/ліміт кредиту, грн - від 0 до 500000 (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку) грн.; пільгова процентна ставка: 0.00001%, базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38.4% річних); процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 6.4% у місяць - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у порушення умов договору про надання кредиту не своєчасно та не в повному обсязі сплачує борг. Станом на 04.02.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором стягнуто понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 04.02.2023 року направив [PERSON] повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит став у формі "на вимогу". Разом з тим, на думку суду, вищевказані документи не підтверджують наявність між сторонами домовленості щодо розміру процентів, та відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, а також наявність заборгованості у розмірі, визначеному позивачем. Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank, тарифи за кредитною карткою «Чорна картка мonobank» не містять підпису позичальника. Вищевказана анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише анкетні дані відповідача [PERSON] , його контактну інформацію. Сама ж заява не містить жодних даних про умови кредитування. Зокрема, вона не містить відомостей щодо розміру процентів, відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, або будь які інші умови договору (а.с.8). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ«Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначалось вище, у анкеті-заяві позичальника від 01 жовтня 2020 року, підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена та не узгоджувались. Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за кредитним договором банком нараховувались також проценти, на погашення яких позивачем перераховувалися кошти, що сплачувались позичальником. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01 жовтня 2020 року, посилався на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank і Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, як на невід`ємні частини спірного договору. Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, які містять Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та Тарифами Чорної картки monobank, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. Разом з тим, матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobankі Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо процентів та відповідальність за прострочення грошового зобов`язання саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (01 жовтня 2020 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (квітень 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила обслуговування фізичних осіб, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та сплату процентів, відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, надані банком Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank і Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч.4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17). Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного зазначив, що суду потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За такого не можна вважати, що зазначені у наданому банком Паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank сторонами узгоджені конкретні умови кредитування. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт погодження всіх істотних умов договору із відповідачем, та обґрунтованості розрахунку заборгованості. Водночас вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625,1048 ЦК України позивач не пред`являв. Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту спочатку, 01.10.2020 року позивач встановив [PERSON] кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 5\~000,00 грн, який збільшувався: 16.10.2020 року - 10\~000,00 грн., 13.12.2020 року 30\~000,00 грн. та в останнє 07.06.2021 року 35\~000,00 грн. (Т.2 а.с.41), а ні 100\~000,00 грн. як зазначав позивач у своїй позовній заяві. Станом на 25.10.2023 року картковий рахунок є активним (Т.1 а.с.40). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором станом на 13.03.2023 року починаючи з 31.05.2021 року відповідач [PERSON] досить активно користувався кредитними коштами за встановленим кредитним лімітом, до 31.03.2022 року йому нараховувалися поточна процентна ставка в розмірі 37,2 %, а починаючи з 01.04.2022 року процентна ставка зменшилася до 19,2%, при цьому не сплачені нараховані проценти зараховувалися до тіла кредиту, тому суд не має змоги визначити у цьому розрахунку фактично використані грошові кошти та кошти нараховані за користування кредитом (відсотки). Таким чином у зв`язку з фактичним додавання суми процентів до тіла кредиту, що фактично є порушенням договору кредиту, позивачем було нараховано суму більш встановленого кредитного ліміту в загальному розмірі 68\~888,86 грн. (Т.1 а.с.18-21). Обґрунтовуючи виникнення суми овердрафту, позивач зазначає, що овердрафт - це поновлювана форма кредитування, яка дає змогу клієнтові банку знімати гроші зі свого банківського рахунку чи картки, перевищуючи їхній баланс. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, неустойці. При цьому, банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами (п.п.4.23 Розділу 2 Умов і правил). Таким чином банк, визначивши предмет позову як стягнення заборгованості у розмірі 68 888,86 грн., фактично включив до цієї суми і проценти, сума «тіла кредиту» неодноразово збільшувалась банком на суми, які відповідач не був зобов`язаний сплачувати (відсотки), що призвело до безпідставного збільшення залишку простроченої заборгованості за тілом кредиту. Встановивши зазначені обставини, суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення за процентами, та вважає, що ці кошти повинні бути спрямовані на погашення тіла кредиту та відповідно зменшення суми заборгованості за тілом кредиту. З наданої банком виписки по картковому рахунку (Т.2 а.с.14-39), де відображено рух коштів по рахунку за період з 01.10.2020 року по 02.02.2023 року, вбачається, що в рахунок кредитного ліміту позичальником було отримано коштів у загальній сумі 416 529 грн. 59 коп., в цю суму увійшли нараховані відсотки, в тому числі сума овердрафту. За цей же період останній здійснив поповнення рахунку за вказаною карткою на загальну суму 347 640 грн. 73 коп. При цьому, баланс на початок періоду становить 5 000,00 грн. та на кінець періоду становить за мінусом 33 888,86 грн. (тобто це сума овердрафту). Встановити суму тіла кредиту з наданих сторонами доказів не представилося можливим. Позивач у суму витрат - 416 529,59 грн. включив суми нарахованих відсотків, а відповідач не надав суду відповідного розрахунку коштів, якими він фактично користувався (знимав з кредитного ліміту) за вказаний період (тіло кредиту). \~ \~ \~ \~ Суд виходить з того, що оскільки сторони у кредитному договорі не передбачили нарахування з позичальника відсотків та інших платежів у розрахованому позивачем розмірі, то зарахування вказаних сум на погашення тілу кредиту буде не правомірним. Вказане свідчить, що станом на 02.02.2023 року у відповідача була наявна заборгованість за основною сумою кредиту (тілом кредиту), але визначити її не представляється можливим, так як сторони не надали суду відповідних розрахунків, тому суд вважає за необхідним визначити загальну суму заборгованості в розмірі кредитного ліміту - 35 000 грн. 00 коп., на яку фактично розраховавув відповідач та якою користувався, тобто вона підлягає стягненню з останнього в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 жовтня 2020 року. Відповідно до вимог ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги банку задоволено частково (50,81%), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1\~363 грн. 65 коп. \~На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 625, 1054 та

Outcome: partial