Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

08 грудня 2023 року\~ [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в 2016 році вона уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у Коломийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області. У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з погіршенням сімейних відносин шлюб сторін був розірваний рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.09.2018р. Однак, через деякий час, позивач та відповідач наладили відносини між собою та 28 грудня 2022 року знову зареєстрували свій шлюб. На теперішній час між подружжям зникло взаєморозуміння, вони виявили, що мають різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, зокрема щодо ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач в присутності малолітньої доньки влаштовує скандали, вчиняє фізичне насильство, ображає честь та гідність дружини, постійно пред`являє необгрунтовані претензії. Все це зробило спільне життя подружжя нестерпним, їхні стосунки погіршились настільки, що подальше проживання однією сім`єю не представлялося для них можливим. В зв`язку з цим, фактичні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам позивача. За даних обставин, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 28.12.2022 р. Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 681. Також [PERSON] просила залишити проживати з нею малолітню доньку [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. Прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судове засідання\~\~ [PERSON] не з`явилася. 23.01.2024р. до суду надійшла заява позивача, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач\~\~у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1, 3 ст. 131 ЦПК України, \~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, згідно зі ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач у своїй заяві не заперечувала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2016 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2018р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.09.2016 року у Коломийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №491 було розірвано. Малолітню доньку залишено проживати разом з матір`ю.Після розірвання шлюбу залишено позивачу прізвище « [PERSON] ». Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] слідує, що 28.12.2022 р. Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис 681. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час характер відносин, які склалися між сторонами, свідчить про повний розпад сім`ї, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки при реєстрації шлюбу позивач не змінювала своє прізвище, суд залишає її прізвище без змін. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Пунктами 4, 14 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. У випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. В постанові від 15.01.2020р. по справі № 200/952/18 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. В ході розгляду даної справи, судом не було встановлено наявність спору щодо того з ким із сторін буде проживати спільна малолітня дитина, а тому суд вважає за можливе залишити [PERSON] проживати разом з матір`ю, як про те просила позивач. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved