Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Заявниця\~ [PERSON] \~звернулась\~до Коломиського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про\~встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла тітка заявниці [PERSON] . Тітці заявниці належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заявниця зазначила, що вона зареєстрована за адресою, [ADDRESS] , хоча, її тітка, [PERSON] , була зареєстрована в [ADDRESS] , була похилого віку та потребувала стороннього догляду, та заявниця була змушена у 1988 році переїхати до неї, допомагати їй у веденні господарства, а також доглядати за нею та проживати з тіткою без реєстрації. Вказує що після смерті тітки здійснила її поховання та фактично вступила в управління спадковим майном. Крім того, заявниця являється спадкоємцем за заповітом, складеним 15 листопада 1989 року її тіткою [PERSON] , яким остання все майно, яке належить їй на днь смерті заповіла [PERSON] . Встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] , разом із тіткою, [PERSON] , має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини так як остання не булла зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем на момент її смерті і не подала у встановлений шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації місця проживання [PERSON] , разом з тіткою, [PERSON] , яка померла [INFO] . Заяниця [PERSON] у судове засідання не з`явилась однак її представник [PERSON] подала до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх та просила розгляд справи проводити за відсутності представника та заявниці. Представник П`ядицької сільської рада територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області\~в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій не заперечував щодо задоволення заяви, просив розгляд справи проводити за відсутності представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в заяві пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. [INFO] , тітка заявниці [PERSON] , померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 січня 1992 року, виданого Великокам`янською сільською радою (а.с.10) Із дублікату заповіту від 15 листопада 1989 року, що має силу оригіналу, вбачається, що [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, яке буде їй належне на день її смерті заповіла [PERSON] , яка доглядала і допомагала їй (заповіла жилий будинок, господарські споруди, та все інше майно, що знаходиться в її будинку)(а.с.14). Відповідно до довідки №123 від 26.04.2023 р., виданї П`ядицькою сільською радою Великокам янського старостинського округу, спадкодавиця [PERSON] , 1904 р.н., була зареєстрована і постійно проживала з 1904 р до дня смерті [INFO] по [ADDRESS] (а.с.12) Згідно із довідкою №68/02-32/20 від 26.04.2023 р., виданої П`ядицькою сільською радою, спадкодавиці [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам по [ADDRESS] . Господарство відноситься до колгоспного двору. Єдиним головою і останнім членом колгоспного двору була [PERSON] . На день смерті останньої разом їз нею ніхто не був зареєстрований. Як слідує із акту про підтвердження місця проживання від 06.09.2023року №43, виданого П`ядицькою сільською радою, заявниця [PERSON] , [INFO] проживала без реєстрації за адресою [ADDRESS] з 1988 року разом зі своєю тіткою [PERSON] , 1904 р.н., до дня її смерті [INFO] допомагала їй і доглядала її. [PERSON] після смерті тітки [PERSON] утримує в належному стані житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по даний час (а.с.13). Письмовими поясненнями свідків\~ [PERSON] та [PERSON] , справжність підписів яких засвідчені старостою Великокам`янського старостинського округу вбачається, що заявниця [PERSON] являється племінницею померлої [PERSON] , спільно проживала разом зі своєю тіткою, [PERSON] , 1904 року народження, з 1988 року до дня її смерті [INFO] . Здійснювала постійний догляд за нею, допомагала по господарству, вела всі оплати комунальних послуг та здійснила її поховання. Також, надалі утримує в належному стані житловий будинок та земельну ділянку по даний час (а.с.28, 31). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 293 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено,що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. У пунктах 2 та 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з вимогами частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Згідно з вимогами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом пунктів 3.19. та 3.20. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. З огляду на викладене, встановлено, що заявник [PERSON] фактично проживала однією сім`єю із [PERSON] з 1988 року до дня її смерті [INFO] , без реєстрації, за адресою [ADDRESS] . Зазначений факт підтверджено наявними у матеріалах справи письмовими доказами, показаннями свідків. Встановлено, що заявнику необхідно встановити факт її спільного проживання однією сім єю із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину за заповітом. Отже, встановлення вищевказаного факту спільного проживання породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому спір про встановлення цього факту та права на спадщину відсутній. Отже, беручи до уваги те, що заявник позбавлений можливості реалізувати свої права на спадкування іншим шляхом, крім встановлення у судовому порядку факту спільного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , і заявник довів факт їх спільного проживання на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку про задоволення заяви та встановлення факту його постійного проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Outcome: approved