Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Позивач у вересні 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 19.10.2019, згідно якої отримала кредит, який 24.01.2020 було збільшено до 600 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 07.07.2023 становить 720 308,40 грн. Ухвалою судді від14.09.2023 було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження. У підготовче судове засідання відповідача [PERSON] тричі на з`явилася (судові засідання 18.10.2023, 15.11.2023 та 14.12.2023). Ухвалою від 15.11.2023 підготовче судове провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 14.12.2023 на 10 год. 30 хв. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. Однак, звертаючись до суду з позовом, представником позивача одночасно подано клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась тричі (18.01.2024, 08.02.2024 та 15.03.2024), про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2019 відповідачем була підписана Заява № б/н на отримання кредиту, розмір якого 24.01.2020 було збільшено до 600 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 14.06.2018 у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.10.2019 загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 07.07.2023 становить 720 308,40 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 619 360,74 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 100 947,66 грн. Разом із тим, у матеріалах справи містяться витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, Паспорт споживчого кредиту (тип кредитного продукту: Універсальна, Універсальна ГОЛД, картка Platinum, картка MC World BlackEdition, картка Visa Signature, картка MC WorldElite, картка Visa Infinite). Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то остання ухиляється від їх виконання. Попри те, суд критично оцінює доказ доданий до матеріалів справи, а саме паспорт споживчого кредиту, який містить відомості щодо процентів, виходячи з наступних мотивів. 09.10.2019 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердила, що отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних нею умов кредитування. Паспорт споживчого кредиту, містить умови кредитування для різних кредитних продуктів - Універсальна, Універсальна ГОЛД, картка Platinum, картка MC World BlackEdition, картка Visa Signature, картка MC WorldElite , картка Visa Infinite. Зазначена в цьому паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 24.10.2019, тобто має тимчасовий характер. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з врахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Разом із тим, паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо реальної річної процентної ставка та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Отже, враховуючи наведене суд прийшов до переконання про те, що із поданого паспорта споживчого кредиту не встановлено який саме тип кредитного продукту, сплату процентів за користування кредитними коштами відповідачем прийняті, як і не містить такої інформації вказана анкета-заява з посилання на паспорт споживчого, кредиту, як складову договору, а тому суд не бере до уваги цей доказ. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 619 360,74 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, а щодо частини вимог про стягнення відсотків слід відмовити за недоведеністю. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (619 360,74 грн.), а саме у розмірі 86% (619 360,74 х 100 : 720 308,40). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 9292,00 грн. слід покласти на відповідача (10 804,63:100 х 86). Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 9292,00 грн.

Outcome: partial