Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивачкою [PERSON] було подано до Коломацького районного суду Харківської області 14.11.2023 року відповідну позовну заяву, у якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] та зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] з розміру 1/4 частка всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на 1/5 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви про зменшення розміру стягуваних аліментів до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2013 року по 2014 рік сторони проживали у зареєстрованому шлюбі, а потім з 2014 року по 2017 рік у незареєстрованому шлюбі. Від вказаних відносин у сторін [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] , батьком якої є [PERSON] .. Спільне життя з відповідачем було припинено в 2017 році, коли [PERSON] залишив їх. Зазначала, що їх спільна дитина з 2017 року постійно проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні, а відповідач, знаючи про батьківські обов`язки по вихованню своєї дитини свідомо ухиляється від їх виконання. В 2018 році Коломацьким районним судом Харківської області був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання їх спільної доньки [PERSON] , але відповідач жодного разу аліментів не сплатив, про що свідчить розрахунок заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, відповідач жодної фінансової допомоги не надає і взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; - не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; - не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; - не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; - не виявляє інтерес до її внутрішнього світу; - не створює умов для отримання нею освіти. З 2017 року вони з [PERSON] не спілкуються, з того часу він жодного разу не поцікавився своєю дитиною, позивачці тільки відомо, що відповідач зареєстрований в м. Харків, а місце проживання його не відоме. 09 жовтня 2023 року відповідач написав нотаріально завірену заяву про не заперечення позбавлення його батьківських прав. 30 жовтня 2023 року Виконавчим комітетом Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Сторонами подано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та позивачка просила позов задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав. Представником 3-ї особи подано до суду заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності та прийняття рішення відповідно до діючого законодавства, та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] . З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе ухвалення судового рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] народилась [PERSON] , батьками в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 14 від 24.02.2017 року, вчинений Орджонікідзевським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією актового запису про народження. Сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 03.09.2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 140 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, прізвище позивачки до розірвання шлюбу - [PERSON] , після розірвання - [PERSON] . Позивачка вступила у шлюб, що зареєстрований 23 лютого 2021 року відділом державної реєстрація актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 15, прізвище до укладання шлюбу позивачки - [PERSON] , після - [PERSON] . Відповідно до судового наказу Коломацького районного суду Харківської області від 21.11.2018 у справі № 625/570/18, провадження №2-н/625/8/11, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів № 86773 від 01.09.2023 року Індустріального відділу ВДВС у м. Харкові, заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів складає 160593,76 грн.. За даними акту встановлення факту проживання [PERSON] від 04.10.2023 року в смт. Коломак, встановлено, що за адресою [ADDRESS] , дійсно мешкає дитина [PERSON] . За характеристикою з місця проживання, позивачка зарекомендувала себе з позитивної сторони, за довідкою з місця навчання КЗ "Коломацький ліцей" Мілана навчається у 1-А класі, про навчання та розвиток піклується мама дівчинки, батько участі у вихованні не бере. Окрім того, [PERSON] пройшла комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини, системний кваліфікований супровід дитини здійснюється фахівцем КУ "Інклюзивно-ресурсний центр" на основі співпраці із мамою та систематичного виконання рекомендацій. Відповідно до нотаріально завіреної заяви від 09 жовтня 2023 року відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи підстави для позбавлення батьківських прав відповідача суд виходить з наступного. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Рішенням Виконавчого комітету Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області від 30.10.2023 року за №92 було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із складеним висновком оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи, [PERSON] запрошувався на засідання органу опіки, але але не з`явився, надав заяву, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. В ході дослідження питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача було встановлено, що дитина батька не знає, ніколи його не бачила, жодного разу він дитину не відвідував, не вітав на свята, дні народження, всіма питаннями утримання, лікування, розвитку дитини займається виключно мати дівчинки. Окрім того, встановлено відсутність фінансової підтримки з боку батька та наявність значної суми заборгованості по аліментам. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що всі питання життя дитини, її утримання, розвиток, лікування вирішує мама дівчинки - позивачка у справі, а відповідач фактично самоусунувся від будь-якої участі в житті дитини, вважав прийнятим подати до суду відповідну заяву про згоду із позбавленням його батьківських прав, тобто має факт ухилення батька від виконання його батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Позивачка в обгрунтування позову в цій частині посилалась на те, що відповідач не сплачує аліменти за рішенням суду, оскільки не має стабільного заробітку і розмір аліментів, що визначений для нього за судовим наказом є наразі занадто великим, що призвело до утворення заборгованості, вона вимушена звернутись до суду з цією вимогою. Відповідач в поданій суду заяві позов визнав в повному обсязі. За приписами ч. ч. 1-2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, один із батьків дитини може подати до суду заяву про зменшення або збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач не сплачує аліменти за рішенням суду, оскільки не має стабільного заробітку і вказаний розмір стягуваних аліментів є занадто великим для нього, про це просить сама позивачка, як стягувач за судовим наказом, що фактично свідчить про досягнення домовленості між сторонами з означеного питання, а тому позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачкою при подачі позову було сплачено судовий збір за вимоги про позбавлення батьківських прав, в сумі 1073,60 грн, за вимогами про зменшення розмірі аліментів позивачка від сплати судового збору звільнена. Приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне 50% судового збору, сплаченого позивачкою згідно квитанції від 14.11.2023 року стягнути з відповідача на її користь, а 50% - повернути позивачці з державного бюджету. Також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги про зменшення розмірі аліментів.

Outcome: approved