Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року по справі №523/5762/17 за період з 02.02.2020 року по 30.04.2022 рік, а саме інфляційні втрати у розмірі 36294 грн. 84 коп., 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 02.02.2020 року по 30.04.2022 рік у розмірі 8816 грн. 09 коп., судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 28.01.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір безпроцентної позики, відповідно до якого [PERSON] передав грошові кошти відповідачу [PERSON] у розмірі 14 834 грн., а останній зобов`язався повернути їх у строк до 28.04.2014 року. 23.04.2014 року [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір безпроцентної позики, відповідно до якого [PERSON] передав грошові кошти відповідачу [PERSON] у розмірі 29 126 грн., а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.10.2014 року. 23.01.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами безпроцентної позики від 28.01.2014 року та 23.04.2014 року. Оскільки відповідач [PERSON] не повертав позивачу отримані за договорами позики грошові кошти, вона звернулась до суду з позовною заявою про стягнення боргу. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року по справі №523/5762/17 з відповідача стягнуто 130 463,15 грн. Зазначене рішення не було оскаржено та набрало законної сили. Крім того, рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21.12.2020 року по справі №523/3568/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні витрати за період з 11.04.2017 року по 01.02.2020 року у розмірі 33007 грн. 18 коп., а також 3% річних за період з 11.04.2017 року по 01.03.2020 року за прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 11323 грн. 48 коп. Відповідач на теперішній час не повернув грошові кошти за договорами позики, рішення суду не виконав, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Постановою Одеського апеляційного суду від 31.10.2023 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 13.12.2023 року вказана цивільна справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 року розподілена на суддю Аліну С.С. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280-283 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між 28.01.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір безпроцентної позики, відповідно до якого [PERSON] передав грошові кошти відповідачу [PERSON] у розмірі 14 834 грн., а останній зобов`язався повернути їх у строк до 28.04.2014 року. 23.04.2014 року [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір безпроцентної позики, відповідно до якого [PERSON] передав грошові кошти відповідачу [PERSON] у розмірі 29 126 грн., а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.10.2014 року. 23.01.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами безпроцентної позики від 28.01.2014 року та 23.04.2014 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року по справі №523/5762/17 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за договором безпроцентної позики від 28.01.2014р. за період з 29.04.2014 року по 10.04.2017 року у розмірі 46230,36 грн. Та борг за договором безпроцентної позики від 23.04.2014р. за період з 01.10.2014 року по 10.04.2017 року у розмірі 82 941,08 грн. Рішення набрало законної сили 27.11.2017 року. Крім того, рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21.12.2020 року по справі №523/3568/20 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з останнього інфляційні витрати за період з 11.04.2017 року по 01.02.2020 року у розмірі 33007 грн. 18 коп., а також 3% річних за період з 11.04.2017 року по 01.03.2020 року за прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 11323 грн. 48 коп. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, розмір інфляційних витрат за період з 02.02.2020 року по 30.04.2022 рік становить у розмірі 36294 грн. 84 коп., а 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 02.02.2020 року по 30.04.2022 рік становить у розмірі 8816 грн. 09 коп. Відповідачем не надано заперечень, щодо розрахунку позивача. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст.610ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми. Згідно із вимогами ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою ч. 2 ст.1047\~ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу. Відповідно дост.625\~ЦК\~України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.530ЦК\~України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно дост.525\~ЦК\~України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 610 ЦК України, визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 612\~ЦК України,\~визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договорами позики та на теперішній час не виконав Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14.11.2017 року. Таким чином, встановивши факт існування між сторонами договірних правовідносин з приводу позики, а також факту невиконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, суд вважає про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за період з 02.02.2020 року по 30.04.2022 рік інфляційних у розмірі 36294 грн. 84 коп., та 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 02.02.2020 року по 30.04.2022 рік у розмірі 8816 грн. 09 коп. Відповідно до ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі ст.\~1047,\~1048,\~1049 ЦК України,

Outcome: approved