Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 13.02.2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Тисменицької міської\~ради про визнання права власності. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що після смерті [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] , відкрилася спадщина на все її майно, а саме: будинковолодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері позивач [PERSON] прийняла, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини. 23.11.2023 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини для оформлення права на вищевказане будинковолодіння, нотаріусом заведено спадкову справу, однак вивчивши документи нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вказане будинковолодіння належить до майна колгоспного двору, членом якого, окрім вказаних осіб, був ще чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] . Тому просить суд визнати право власності на 5/8 часток домоволодіння за [PERSON] та 3/8 часток будинковолодіння за [PERSON] ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи, до суду надіслав заяву, в якій зазначає, що не ставили питання щодо визнання спадщини відумерлою і на спадкове мано не претендують, розгляд справи просили проводити без участі представника Тисменицької міської ради. ІІІ.\~\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 14.02.2024 р. відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.03.2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду. ІV. Фактичні обставини справи. Згідно зі свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 15.02.1991 р. головою колгоспного двору, що складається з житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки Милуванського старостинського округу №5 Тисменицької міської ради №30 від 08.02.2024 року, домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , станом на 1991 рік відносилося до типу колгоспного двору. В даному господарстві постійно проживали та продовжують проживати: голова домогосподарства [PERSON] , 1913 року - померла [INFO] , зять [PERSON] 1949 року народження, помер [INFO] , дочка [PERSON] , 1952 року народження, онука [PERSON] , 1988 року народження (а.с.12). У копії свідоцтва про народження матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21.06.1975 року, [PERSON] та [PERSON] 21.06.1975 року уклали шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища " [PERSON] "(а.с.7). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рошнівською сільською радою народних депутатів Тисменицького району батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 21.03.2001 року Милуванською сільською радою, актовий запис № 8 (а.с.6). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №74859600 від 23.11.2023 року приватний нотаріус Секрета І.І. зареєструвала спадкову справу за №71613119 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.11). У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій, нотаріус Секрета І.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , так як останній належав членам колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого повторно 17.01.2024 року виконавчим комітетом Милуванської сільської ради Тисменицького району Івано-Фраківської області серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] помер (а.с.9). З довідки Милуванського старостинського округу №5 Тисменицької міської ради №41 від 04.03.2024 року вбачається, що [PERSON] 1949 року народження, який помер [INFO] постійно проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] по момент смерті. На день його смерті разом із ним постійно проживали та продовжують проживати дружина [PERSON] , 1952 року народження, дочка [PERSON] , 1988 року народження, онук [PERSON] , 2006 року народження. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №76071587 від 04.03.2024 року приватний нотаріус Секрета І.І. зареєструвала спадкову справу за №72094464 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно відповіді приватного нотаріуса Секрети І.І. від 05.03.2024 року №28/02-14 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №15/2024, однак у зв`язку із відсутністю документа власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] видати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] неможливо. V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Статтею 41\~Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55\~Конституції\~України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України в редакції, чинній на момент прийняття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до вимог\~ст. 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1\~ст.1296 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з положеннями ч.1ст.182\~ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Оскільки встановлено, що [PERSON] як голові колгоспного двору належав житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , після її смерті [PERSON] належить 1/4 частки спадкового майна, а також як члену колгоспного двору належить 1/4 частки вказаного будинку та 1/8 частки після смерті чоловіка, а [PERSON] належить 1/4 частка в будинковолодінні як члену колгоспного двору та 1/8 після смерті батька [PERSON] , подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказане будинковолодіння, тому позов слід задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] 5/8 часток та за [PERSON] 3/8 частки спірного майна в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавців.

Outcome: approved