Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі за текстом ПАТ «СК «Уніка») про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 02.08.2023 приблизно о 12 год. 22 хв. на вул. Микулинецькій в м. Тернополі водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Wolkswagen» моделі «Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не дав дорогу транспортному засобу марки «Renault» моделі «Megan», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась у зустрічному напрямку прямо. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху. У результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин волосистої частини голови, забою-розтягнення м`яких тканин шиї, закритої травми грудної клітки та забою грудної клітки. Вина [PERSON] у вчиненні даного адміністративного правопорушення встановлена постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2023 у справі № 607/16505/23. При цьому станом на 02.08.2023, тобто на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Wolkswagen» моделі «Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Уніка», страховий поліс № 211749604. Так, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач у період з 03.08.2023 до 14.08.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2», а з 15.08.2023 до 19.08.2023 знаходилась на амбулаторному лікуванні. Також у період з 23.08.2023 до 01.09.2023 позивач проходила ряд обстежень у лікаря-офтальмолога, а 04.11.2023 позивачу проведена магнітно-резонансна томографія головного мозку. Позивач зазначила, що загальний розмір витрат, понесених позивачем на лікування, становить 7970,22 грн. Також позивачеві завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях унаслідок протиправного ушкодження здоров`я позивача. Звичний спосіб життя позивача був змінений протягом тривалого часу, а отримані травми потребують постійного нагляду лікарів та періодичного лікування. Такі події викликали в позивача сильний психологічний стрес, тривожність, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Розмір компенсації моральної шкоди, який відповідач повинен сплатити позивачеві, становить 5% від розміру витрат на лікування, а саме 398,52 грн. Крім цього, позивач вказала, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачеві транспортний засіб марки «Renault» моделі «Megan», державний номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних ушкоджень та вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу складників становить 56214,6 грн, з яких відповідач сплатив на користь позивача лише 56081,15 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з ПАТ «СК «Уніка» на користь [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої, у сумі 7970,22, за моральну шкоду у сумі 398,52 грн та за шкоду, заподіяну майну потерпілої, у сумі 183,45 грн. 04.12.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 11.01.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 11.08.2024 підготовче засідання не здійснювалось у зв`язку з перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої справи. Підготовче засідання призначене на 08.02.2024. 08.02.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.03.2023. 11.03.2024 за клопотанням позивача закрите провадження у справі в частині заявлених вимог до відповідача [PERSON] . У судове засідання 11.03.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Семусь Т.А. не з`явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її та представника участі, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Заперечень щодо заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення не висловила. У судове засідання 11.03.2024 уповноважений представник відповідача ПАТ «СК «Уніка», належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які регулюються ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2023, ухваленою у справі № 607/16505/23 (а.с. 12), встановлено, що 02.08.2023 приблизно о 12 год. 22 хв. на вул. Микулинецькій в м. Тернополі водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Wolkswagen» моделі «Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не дав дорогу транспортному засобу марки «Renault» моделі «Megan», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась у зустрічному напрямку прямо. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засобі отримали механічні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху. Указаною постановою суду від 11.09.2023 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі 850 грн. Дана постанова 22.09.2023 набрала законної сили. Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб марки «Renault» моделі «Megan», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, доказуванню не підлягають. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211749604 автомобіль марки «Wolkswagen» моделі «Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] , застрахований ПАТ «СК «Уніка». Строк дії страхового поліса з 28.10.2022 до 02.11.2023 включно. Страхова сума на одного потерпілого, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн. Розмір франшизи складає 1000 грн. Указане вбачається зі змісту страхового акта/наказу № 12283533697/1. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Суд встановив, що у зв`язку з отриманими позивачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями позивач у період з 03.08.2023 до 14.08.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2». Указане підтверджується витягом із медичної карти стаціонарного хворого № 08115 та довідкою про тимчасову непрацездатність від 14.08.2023 (а.с. 18, 19). Також з довідки про тимчасову непрацездатність № 3 від 15.08.2023 вбачається, що у період з 15.08.2023 до 19.08.2023 [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні (а.с. 20). Крім цього, відповідно до медичної карти амбулаторного хворого № 2986379 [PERSON] у термін до 10.11.2023 продовжувала періодично звертатись за медичною допомогою, зокрема до лікарів невролога, кардіолога та ЛОРа унаслідок захворювань, спричинених тілесними ушкодженнями, що були отримані 02.08.2023 під час дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 21-25). Також позивач здійснювала діагностику з метою встановлення діагнозу та отримання подальшого лікування від лікаря-офтальмолога, що підтверджується медичною картою амбулаторного хворого та додатками до неї (а.с. 27-30), заключенням від 01.09.2023 та додатками до нього (а.с. 31-33). Факт отримання позивачем тілесних ушкоджень саме під час дорожнього транспортної пригоди, яка трапилась 02.08.2023, підтверджується консультаційними висновками спеціаліста від 02.08.2023, 18.09.2023, 24.10.2023, 10.11.2023, результатами обстежень за допомогою комп`ютерної томографії та ультразвукового обстеження (а.с. 14, 15, 16, 17, 34, 35, 38). Також такі обставини не спростовані відповідачем. В обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування витрат на лікування позивач зазначила, що страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з її лікуванням, становить 7970,22 грн, що підтверджується відповідними фіскальними чеками (а.с. 26, 41-42, 43, 44). Разом з тим заявлений позивачем розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з її лікуванням, не у повній мірі підтверджений належними доказами. Так, суд не приймає як належні докази чеки на суму 625,20 грн, 882,23 грн, 365,50 грн та 371,35 грн, оскільки лікувальні рекомендації, які зазначені у медичній карті амбулаторного хворого № 2986379, не містять інформації про необхідність застосування позивачем медичних препаратів, які були придбані згідно з вказаними чеками. При цьому такі медичні препарати як «псотріол», «вальсакор», «бісопролол», «розувастатин» та «тритаце» застосуються, зокрема для лікування псоріазу, серцево-судинних захворювань та для зниження рівня холестерину. Позивач не надала докази, що такі діагнози були встановлені позивачеві та що такі захворювання виникли саме унаслідок дорожнього-транспортної пригоди. Також суд відхиляє два чеки на суму 423,75 грн та 493,60 грн, оскільки з їх змісту неможливо беззаперечно встановити назву послуги чи товару, які були придбані. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що сума коштів, яка була витрачена [PERSON] у зв`язку з її лікуванням, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та яка документально підтверджена позивачем та відповідним закладом охорони здоров`я, становить 4808,59 грн, а відтак саме така сума страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача. Крім цього, ст. 26-1 Закону визначено, що страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами «г»\~і\~«ґ»\~пункту 41.1 та\~підпунктом «в»\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦКК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Так, в обґрунтування позовних вимог у частині завданої моральної шкоди позивач зазначила, що позивачу завдані моральні страждання унаслідок протиправного ушкодження здоров`я позивача. Звичний спосіб життя позивача був змінений протягом тривалого часу, а отримані травми потребують постійного нагляду лікарів та періодичного лікування. Такі події викликали в позивача сильний психологічний стрес, тривожність, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Суд вважає доведеними позивачем та неспростованими відповідачем обставини завдання позивачу моральної шкоди, а тому така шкода підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 240,43 грн (4808,59 грн х 5%). Щодо шкоди, завданої майну, суд зазначає таке. Статтею 28\~Закону передбачено,\~що шкода,\~заподіяна в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди майну\~потерпілого,\~-\~це шкода,\~пов`язана: з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~транспортного засобу; з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~доріг,\~дорожніх споруд,\~технічних засобів\~регулювання руху; з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~майна потерпілого; з\~проведенням робіт,\~які необхідні\~для врятування\~потерпілих у\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди; з\~пошкодженням транспортного\~засобу,\~використаного для\~доставки потерпілого\~до відповідного\~закладу охорони\~здоров`я,\~чи забрудненням\~салону цього\~транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до\~ст.\~29\~Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Так, на підтвердження розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Renault» моделі «Megan», державний номерний знак [NUMBER] , позивач надала звіт про оцінку автомобіля від 09.10.2023 (а.с. 52), ремонтну калькуляцію від 04.10.2023 (а.с. 56) та протокол огляду транспортного засобу № 245 від 26.09.2023 (а.с. 58). Як вбачається з ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту належного позивачеві транспортного засобу з урахуванням вартості запчастин та проведених ремонтних робіт становить 98902,65 грн. Разом з тим така вартість визначена без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля. При цьому вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ встановлена у звіті про оцінку автомобіля та визначена у сумі 56214,60 грн. Надаючи оцінку указаному звіту з підстав його допустимості суд зазначає таке. Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу, 26.09.2023 аварійний комісар [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у присутності власника [PERSON] та учасника ДТП [PERSON] здійснила огляд транспортного засобу марки «Renault» моделі «Megan», державний номерний знак [NUMBER] , та встановила характер пошкоджень та перелік складників, що підлягають ремонту. Разом з тим даний протокол підписаний лише аварійним комісаром [PERSON] , а підписи [PERSON] та [PERSON] у ньому не проставлені. При цьому у п. 3.1. звіту про оцінку «Ідентифікація КТЗ» зазначено, що огляд об`єкта оцінки проводився 26.09.2023 в присутності власника [PERSON] (див. протокол огляду КТЗ від 26.09.2023). Другий учасник ДТП [PERSON] на огляд не з`явився, повідомлення надіслане. Відтак відомості щодо присутності [PERSON] під час огляду транспортного засобу, зазначені у протоколі огляду транспортного засобу та у звіті про оцінку, який посилається на даний протокол, є суперечливими та взаємовиключними. Указане дає підстави сумніватися у достовірності викладених у звіті висновків, у тому числі і щодо характеру ушкоджень транспортного засобу та виду ремонтних робіт, які необхідно здійснити для відновлення належного позивачеві транспортного засобу. Крім цього, Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 зробив висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин суд відхиляє за недопустимістю звіт про оцінку автомобіля марки «Renault» моделі «Megan», державний номерний знак [NUMBER] , від 09.10.2023 та не приймає такий доказ як підтвердження розміру завданого позивачеві матеріального збитку. Інші докази на підтвердження таких обставин позивач суду не надала. При цьому суд зауважує, що визначаючи суму страхового відшкодування за майнову шкоду, яка відповідач повинен сплатити позивачеві, остання не врахувала, що розмір франшизи за страховим полісом № 211749604 становить 1000 грн. Дана сума повинна відніматися від вартості матеріального збитку та за визначених позивачем обставин такий розмір повинен був би становити 55214,6 грн (56214,6 грн (сума збитку, яку визначила позивач) 1000 грн (франшиза). Натомість відповідач визначив вартість матеріального збитку, завданого позивачеві внаслідок пошкодження автомобіля, у сумі 57081,15 грн та з урахуванням суми франшизи сплатив позивачу страхове відшкодування у сумі 56081,15 грн. Указане підтверджується довідкою про рух коштів по належному позивачу картковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 46). За таких обставин суд вважає, що позов у цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої, у сумі 4808,59 грн та страхове відшкодування моральної шкоди у сумі 240,43 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Так, виходячи з ціни позову, яка становить 143333,33 грн (з урахуванням позовних вимог, пред`явлених до [PERSON] , а також враховуючи, що за вимогу про відшкодування витрат на лікування позивач звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що вартість оцінки транспортного засобу входить до судових витрат, а не до ціни позову), за розгляд даної справи необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1433,33 грн. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 240,43 грн (без урахування вимоги про відшкодування витрат на лікування, за яку судовий збір не сплачується), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2,40 грн.

Outcome: partial