Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, де просили визнати за кожним з них право власності на 1/8 частку квартири за адресою : [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . У обґрунтування позовних вимог вказали, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частки квартири за адресою [ADDRESS] . Дана квартира на праві спільної сумісної власності належить позивачам, матері позивачів [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його діти: син [PERSON] та дочка [PERSON] , позивачі у справі, шляхом звернення в установлений строк із відповідними заявами до нотаріальної контори. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 26.02.2001 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори Скляр Е.А. 26.05.2023 року за № 407/02- 31, було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на 1/4 частку квартири за адресою [ADDRESS] . у зв`язку з відсутністю довідки з місця проживання померлого на день смерті та неможливості встановлення кола спадкоємців. Вказали, що спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться в Україні регулюється правом України. Оскільки спадкодавець проживав за межами України, то спадкоємці повинні звернутися з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна в Україні. Оскільки жодна інша особа, крім позивачів, у встановлений строк не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , вважають, інших спадкоємців немає. Про наявність інших членів сім`ї померлого, які могли б бути спадкоємцями, позивачам невідомо. Відповідач відзиву на позов не надіслав, надав суду письмове клопотання, де просив ухвалити рішення, враховуючи норми діючого законодавства. У судове засідання позивачі та їх представник адвокат Пінчук Ю.В. не з`явилися, представником позивачів подана суду заява про розгляд справи без їхньої участі, де вона також позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Другої кременчуцької державної нотаріальної контори, яка є правонаступником Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори, до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, де просить розглядати справу без участі представника. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву, де вказала, що вона, як співвласник квартири за адресою : [ADDRESS] , проти задоволення позову не заперечує, підтверджує викладені у позові обставини та просить розглядати справу без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом позивачі, [PERSON] і [PERSON] , є дітьми померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується письмовими доказами: копіями свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] , свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] , З копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.04.1994, вбачається, що померлий [PERSON] був співвласником квартири за адресою : [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У вказаному свідоцтві прізвища власників вказані через букву є: [PERSON] , [PERSON] . Довідкою з КП «КМБТІ» від 25.04.2023 за № 61/1713 підтверджується, що за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 вказана квартира була зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/453-а/4 від 12.04.2021 українські записи прізвища [PERSON] / [PERSON] , [PERSON] / [PERSON] та російський запис [PERSON] / [PERSON] попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах є ідентичними. У суду відсутні сумніви щодо належності заявникам свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.04.1994, на квартиру за адресою : [ADDRESS] . З копії свідоцтва про смерть, виданого 26.01.2021 відділом ЗАЦС Нижньогородського району м. Новгорода ГУЗАЦС Нижньогородської області РФ, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори від 26.05.2023 відмовлено [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за адресою : [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців. Нотаріусом встановлено в межах нотаріальної справи, що [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] у встановлений законом строк, інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Останнє місце проживання спадкодавця [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . На запит нотаріуса щодо наявності спадкової справи, заповіту, кола спадкоємців та надання довідки з місця проживання про склад сім`ї на день смерті спадкодавця отримана відповідь № 1328 від 05.08.2021 нотаріуса Нижегородської обласної нотаріальної палати Антюшиної В.І. про відсутність спадкової справи та відсутність заповітів, іншої інформації не надано. Згідно ст.. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч.1 ст. 1226 ЦК України). Згідно ч.1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. В силу ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України); якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Як вказує Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суд у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20 іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо). За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватись також нормами міжнародних договорів. Згідно з ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, правом України. Об`єднана Палата Верховного Суду у цій справі виснувала, що спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна в Україні. Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна в Україні заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Прийняття спадщини за межами України не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для спадкування права на нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця. Отже, оскільки будь-які інші особи, крім позивачів [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги та у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, заяв про прийняття спадщини після померлого спадкодавця [PERSON] на нерухоме майно, а саме частину квартири за адресою [ADDRESS] , в Україні не подавали, відсутні підстави вважати, що інші особи входять до кола спадкоємців після померлого на це майно. Оскільки померлому [PERSON] за життя належала частка у спільному сумісному праві власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] , слід визнати за спадкоємцями першої черги, що подали у встановлений строк заяви про прийняття спадщини, а саме за [PERSON] і [PERSON] , право власності на 1/8 частину квартири за кожним.

Outcome: approved