Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

20 грудня 2023 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 04 жовтня 2023 року у с. Макіївка Прилуцького району Чернігівської області, по вул. Вишневій 3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «DAF FTGXF 105», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди була збита опора №7 повітряної лінії 0,4 кВ КТП-233-4 Л-1, що призвело до виникнення аварійної ситуації, з порушенням нормальної роботи обладнання та значними матеріальними затратами. Щодо вказаної дорожньої пригоди відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2023 року, постановленою у межах справи №731/742/23, останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Прилуцьким РЕМ АТ «Чернігівобленерго» були виконані роботи по відновленню пошкодженої повітряної лінії-0,4 кВ КТП-233-4 Л-1, загальна вартість яких, відповідно до Акту виконаних робіт від 04 жовтня 2023 року, становить 11\~205, 57 грн. З метою відшкодування вказаних збитків у добровільному порядку, на адресу місця проживання відповідача [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням було направлено відповідну письмову претензію на суму 11\~205, 57 грн, та надано строк для здійснення оплати. Разом з тим, оскільки станом на грудень 2023 року завдані АТ «Чернігівобленерго» збитки у добровільному порядку так і не були відшкодовані, виникла потреба у звернення до суду з вказаним позовом щодо стягнення з [PERSON] відповідних коштів у розмірі вартості заподіяної шкоди, що становить - 11\~205, 57 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 12 лютого 2024 року, яке у подальшому, з підстав неявки відповідача, було відкладено на 27 лютого 2024 року. Позивач АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 39). 09 лютого 2024 року представник позивача АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» за довіреністю Глущенко В.А., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернулася до суду з клопотанням про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 27, 32). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с. 40). 23 лютого 2024 року, засобами електронного зв`язку, від відповідача [PERSON] надійшла заява щодо здійснення розгляду справи без його участі, пред`явлені до нього позовні вимоги визнав та не заперечив щодо стягнення з нього заявлених позивачем коштів у рахунок відшкодування завданих ним матеріальних збитків. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2023 року, о 16 год. 36 хв., в селі Макіївка, Прилуцького району Чернігівської області, по вулиці Вишневій, поблизу будинку №3, водій [PERSON] , керуючи належним ТОВ «АГРОГРУПА ДЕМЕТРА» транспортним засобом DAF FTGXF 105, д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль та опора отримали механічні пошкодження. За результатами вказаної події, постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2023 року, постановленою у межах справи №731/742/23, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вказано постанова суду не оскаржувалася та 25 листопада 2023 року набрала законної сили (а.с. 6). Відповідно до Акту виконаних робіт від 04 жовтня 2023 року Прилуцьким РЕМ АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» були виконані роботи по відновленню об`єкта повітряної лінії ПЛ-0.4 кВ КТП-233-4 Л-1 на загальну суму 11\~205, 57 грн (а.с. 8). 02 листопада 2023 року Прилуцьким РЕМ АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» поштовим зв`язком було направлено на адресою зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) письмову претензію №55/55/2424/01-13 від 02 листопада 2023 року з вимогою щодо відшкодування протягом 10 днів завданих ним збитків у розмірі - 11\~205, 57 грн, та повідомлено банківські реквізити для здійснення зарахування коштів. Додатково наголошено, що у випадку не виконання ним заявленої вимоги та відшкодування відповідних збитків, АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» буде змушене звернутися до суду з позовною заявою (а.с. 9). Вказана поштова кореспонденція була отримана [PERSON] (а.с. 9 зворот). Як вбачається з змісту позову кошти в рахунок погашення заподіяної шкоди відповідачем у добровільному порядку на користь АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» не сплачені. Будь-яких доказів, які б доводили факт відшкодування відповідачем вказаної шкоди до суду подано не було. Заперечень щодо заявленого позивачем розрахунку матеріальної шкоди від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або ос порені. Згідно копії статуту АТ «Чернігівобленерго», затвердженого протоколом Загальних зборів акціонерів від 16 квітня 2019 №13, метою та предметом діяльності позивача, зокрема, є здійснення діяльності на ринку електричної енергії у відповідності до діючого законодавства, направленої на безпечне, надійне та ефективне функціонування системи розподілу, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо oхорони навколишнього середовища та забезпечення енергоефективності; розвиток електромереж у регіоні та за його межами; здійснення ремонтно-експлуатаційних робіт та обслуговування електромереж; виконання проектних та будівельно-монтажних робіт. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна, особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Суд зважає, що відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється, від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N6-183цс14. Суд зважає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.4,6 ст.82 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд вважає доведеними обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мало місце у с. Макіївка Прилуцького району Чернігівської області, по вул. Вишневій, 3, за участю транспортного засобу марки DAF FTGXF 105, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , за результатами чого була збита електрична опора №7 повітряної лінії 0,4 кВ КТП-233-4 Л-1, що призвело до виникнення аварійної ситуації, з порушенням нормальної роботи обладнання та значними матеріальними затратами у розмірі 11\~205, 57 грн. Доказів, які спростовують розмір відшкодування шкоди, чи підстав для звільнення відповідача від відповідальності, які передбачені ч. 2 ст. 1166 ЦК України, матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано. Більш цього, відповідач пред`явлений до нього позов визнав у повному обсязі та не заперечував щодо його задоволення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. У зв`язку з цим, оскільки позивачем у встановленому законом порядку виконано обов`язок щодо доказування заподіяння шкоди з вини відповідача та її розмір, і відповідачем не спростовано даних обставин, враховуючи фактичні обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача [PERSON] заподіяної ним матеріальної шкоди у сумі - 11\~205, 57 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2\~684 грн (а.с. 1, 5), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved