Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач), треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2020 року вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , батьком якої за їх спільною заявою зареєстрований відповідач. В даний час дочка проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач з родиною не проживає і не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. З травня 2021 року вони проживають окремо, ніяких відносин не підтримують, фактично відповідач перестав проявляти турботу про родину, самоусунувся від виховання і утримання дочки, жодного разу не бачив її, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям своєї дочки, не цікавиться станом її здоров`я, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкувався з нею, оскільки не підтримує з нею жодних стосунків. Дочка його зовсім не знає, оскільки він не підтримував з нею ніяких стосунків. Не було таких випадків, щоб батько зателефонував і привітав її з днем народження. Судовим наказом Бердичівського міськрайонного суду від 18.06.2021 з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти. Фактично відповідач аліменти не сплачує вже цілий рік і тому на даний час має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.04.2023 в сумі 25 363,88 грн., що стверджується довідкою Бердичівської ДВС Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) за № 15/3119 від 07.04.2023. Тобто відповідач, ні добровільно, ні за рішенням суду не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. До жовтня 2021 року відповідач проходив військову службу і проживав в м. Бердичів. Коли дочка хворіла і потребувала консультації лікарів в обласній лікарні, позивач звернулася до нього за допомогою, але він на її прохання не зреагував і допомоги не надав. Натомість допомогу їй надав її батько [PERSON] 14.11.2021 позивач хрестила дитину в храмі святого Димитрія Солунського в с. Іванківці, Бердичівського району. На хрещення запросила батька дочки, але він на запрошення не зреагував і не був присутній при хрещенні дитини. Даний факт зможуть підтвердити свідки вказаної події. З наявної в неї інформації відповідач в даний час створив нову сім`ю, офіційно зареєструвавши шлюб. З акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в квартирі створено належні санітарно-гігієнічні умови для проживання дитини. По місцю служби [PERSON] характеризується з позитивної сторони. В даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує протягом тривалого часу, фактично 2 роки, та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Оскільки [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, то вважає, що в даний час доцільно позбавити його батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З огляду на вказані обставини, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.25). 15.06.2023 до суду від відповідача та його представника - адвоката Гончарука А.В. надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач вказує, що позовні вимоги не визнає. Дійсно відповідач з позивачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] позивач народила спільну дитину доньку [PERSON] , він повністю визнає своє батьківство, розуміє права і обов`язки батька дитини, визначені діючими нормами Сімейного кодексу України. За обставин нестерпного характеру позивача, в послідуючому після народження дитини, спільне життя стало неможливим, внаслідок чого з того часу відповідач став мешкати окремо. Згідно судового наказу від 18.06.2021 у справі № 274/3557/21, на цей час вже здійснюються відповідні аліментні відрахування у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника (відповідача), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28.05.2021 і до повноліття дитини. Крім того, судом у справі № 274/3872/21 додатково задоволено вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання як матері дитини [PERSON] , [INFO] у певному розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи з 11.06.2021 і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Аліментні зобов`язання відповідач виконує в повному обсязі, поточна заборгованість відсутня. На сьогоднішній день відповідач починаючи з вересня 2014 року є військовослужбовцем Збройних Сил України. З лютого 2022 року безпосередньо перебуває у військах, з лютого 2023 року по цей час перебуває на реабілітаційному лікуванні з приводу отриманого поранення. З урахуванням віку дитини, обставин сьогодення, відповідач не має можливості безпосередньо брати участь у житті та вихованні доньки, але донька для нього є важливою, він бажає брати участь у вихованні дитини, у розвитку її здібностей, вкладати свою батьківську любов, щоб донька знала і відчувала про те, що в неї є люблячий батько, відповідач особисто забирав дитину з пологового будинку, безпосередньо переймався за проведення поточного лікування дитини під час оперативного втручання, яке мало місце 21.04.2021. Тобто на час перебування в місті Бердичеві, увага до дитини була увесь можливий вільний від служби час відповідача. Позовні вимоги відповідач вважає повністю надуманими, безпідставними, обставини викладені в позовній заяві є штучно створеними та не відповідають фактичним обставинам. Позивачем не надано доказів того, що «коли дочка хворіла і потребувала консультації в обласній дитячій лікарні» відповідач на її прохання не відреагував, 14.11.2022 коли позивач хрестила доньку він на запрошення не відреагував. Позивач взагалі повністю намагається викреслити відповідача з життя доньки, не говорячи про будь-яке залучення з урахуванням штучних доводів, які взагалі не заслуговують на увагу і лише є намаганням створення перед судом уяви певних неіснуючих обставин. Позивач відповідача про згадані обставини не інформувала і нікуди не запрошувала. Крім того, згідно акту обстеження умов проживання він проведений за адресою [ADDRESS] , а реєстрація місця проживання дитини [ADDRESS] , за цих обставин проведене обстеження житлових умов не відповідає дійсності, а обстеження житлових умов за місцем реєстрації не проведено. Крім того, позивач створювала та створює постійні нестерпні умови побачень відповідача з донькою, намагається всіляко позбавити можливості участі у житті дитини зараз і в майбутньому. За своє право брати участь у житті і вихованні доньки відповідач в подальшому за цих умов буде доводити своє право безпосередньо в суді, оскільки в інший спосіб позивач не бажає в добровільному порядку розуміти ті обставини, що крім материнських прав і обов`язків існують аналогічні батьківські права, що стосується прийняття належної участі у житті своєї дитини. Відповідач ніяким чином навіть не має бажання ухилятися від виконання свого обов`язку з виховання дитини. Існуюча ситуація є виключно особистим бажанням позивача одноособово фактично здійснити заволодіння дитиною, батьком якої він є і буде в будь-якому випадку до кінця свого життя (а.с.37-38). 19.07.2023 від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив у якому пояснила, що відповідач жодним чином і жодними доказами фактично не спростував доводи вказані нею у позові. Фактично він озвучив свої міркування та припущення з приводу зазначеного нею, жодним чином не спростувавши жоден з наданих нею письмових доказів. У відзиві відповідач навів дані, які не відповідають фактичним обставинам справи, таким чином вводячи суд в оману. Звертає увагу на ту обставину, що спільне проживання ними було припинене в зв`язку з тим, що відповідач залишив їх по тій причині, що у них народилась дівчинка, оскільки як йому нагадала циганка, у них буде хлопчик, а насправді народилась дівчинка. І це не влаштувало відповідача, тому фактично через 2 місяці після народження дочки відповідач покинув їх. У відзиві на позов відповідач вказує, що вона створювала і створює постійні нестерпні умови його побачень з дочкою, намагається всіляко позбавити його можливості участі у житті дитини. Вказаний факт не відповідає дійсності, є фантазією та домислами відповідача. Як зазначено нею в позовній заяві, з травня 2021 року вони проживають окремо, ніяких відносин не підтримують, фактично відповідач перестав проявляти турботу про родину, самоусунувся від виховання і утримання дочки, жодного разу не бачив її, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям своєї дочки, не цікавиться станом її здоров`я, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкувався з нею, оскільки не підтримує з нею жодних стосунків. До жовтня 2021 року відповідач проходив військову службу і проживав в м. Бердичів, але з травня 2021 року до вибуття з [PERSON] жодного разу з дочкою не бачився, не мав бажання бачитися і жодної уваги з його боку по відношенню до дитини не було. І в подальшому після виїзду з Бердичева у м. Канів відповідач жодним чином і жодного разу не цікавився дочкою. Якби вона створювала постійні нестерпні умови його побачень з дочкою, намагалась всіляко позбавити його можливості участі у житті дитини, то відповідач мав право і міг звернутись в органи опіки по вказаному питанню, а також до суду з позовом про усунення перешкод в зустрічах з дочкою. Але нічого цього відповідач не робив, тому його твердження є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. У відзиві на позов відповідач вказує про невідомо яке оперативне втручання 21.04.2021, де він нібито був присутній. Але на підтвердження даного факту жодного доказу не надає, оскільки такий факт не мав місця в реальному житті і жодного оперативного втручання в той день не було. Їй взагалі невідомо, що має на увазі і про що говорить відповідач. Що стосується відвідування педіатра, то з довідки педіатра від 10.07.2023 вбачається, що жодного разу, крім 07.04.2021 під час профілактичного огляду та 13.04.2021 під час консультації хірурга, з нею він у лікаря не був, натомість завжди з нею у лікаря був її батько, дідусь [PERSON] . Коли дочка хворіла і потребувала консультації лікарів в обласній дитячій лікарні, позивач звернулась до відповідача за допомогою, просила відвезти їх з донькою в обласну лікарню, однак він на її прохання не зреагував і допомоги не надав. Натомість допомогу їй 17.08.2021 при відвідуванні лікарні надав її батько [PERSON] 14.11.2021 вона хрестила дитину в храмі святого Димитрія Солунського в с. Іванківці, Бердичівського району. На хрещення запросила батька дочки, але він на запрошення не зреагував, сказав, що йому не цікаво і не був присутній при хрещенні дитини. Даний факт зможуть підтвердити свідки вказаної події. До припинення їх відносин вони з відповідачем та дочкою проживали, а вона з донькою продовжують проживати по даний час у її квартирі за адресою: [ADDRESS] , тому й умови проживання обстежувалися за вказаною вище адресою фактичного проживання доньки. Крім цього, коли вона ставила дитину на чергу на оформлення в дитячий садочок, то попросила відповідача надати їй копію довідки УБД, він відмовився. Вказаний факт також підтверджується скріншотом їх переписки від 08.03.2022, де сам відповідач підтверджує вказаний факт. Крім цього, на її прохання надати довідку про місце проходження служби в дитячий садочок, оскільки в даний час, щоб оформити дитину в садочок потрібно щоб обоє батьків були працевлаштовані, відповідач відмовився це зробити. Відповідач у відзиві на позов вказує, що він не мав наміру ухилятися від свого обов`язку по вихованню дочки і що вона не розуміє того, що у батька є права, які стосуються прийняття належної участі у житті дитини. Але з вказаним погодитись не може, оскільки всі дії чи швидше їх відсутність свідчать про те, що як вказувала вище, у відповідача жодного бажання брати участь у вихованні дочки як не було, так і немає. Про це свідчить також їх переписка з відповідачем, скріншот якої нею долучено до відповіді на відзив. Після подачі нею позову до суду вони з відповідачем 31.05.2023 спілкувались і домовились про те, що він відмовляється від дитини, а вона в свою чергу відмовляється від аліментів на дочку. Дослівно: «Я згоден відмовитись від дитини якщо ти відмовишся від аліментів, інакше ніяк». Вона погодилась на умови відповідача. І він сказав їй щоб вона готувала документи, при цьому пообіцяв сплатити борг по аліментам в сумі 25 000,00 грн. Але в подальшому відмовився виконати свою обіцянку. Фактично на даний час після подачі нею позову до суду, відповідач сплатив заборгованість по сплаті аліментів в сумі 31 115,38 грн. 13.06.2023 (а.с.92-95). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.117-118). Судові засіданні у справі неодноразово відкладалися по технічним причинам, а саме неможливості проведення засідання в режимі відеоконференції. Позивач [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] з підстав, які викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Представник позивача - адвокат Константінова Т.М. в судових засіданнях позов [PERSON] підтримала та також просила його задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях щодо задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача - адвокат Гончарук А.В. в судових засіданнях щодо задоволення позову заперечував з підстав, які викладені у відзиві, просив відмовити в позбавленні батьківських прав [PERSON] . Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області в судових засідання просила задовольнити позов [PERSON] та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що знає сторін з часів служби, вони разом проходили службу в одному підрозділі. Свідок спостерігала відносини [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу, спочатку все складалося добре, але згодом погіршилось. [PERSON] був весь час зайнятий і не хотів допомагати вагітній дружині. Відповідач хотів щоб народився хлопчик, але народилась дівчинка і він був засмучений такою ситуацією. Після народження дитини сторони проживали разом ще два місяці. В дитини виявились проблеми зі здоров`ям, але [PERSON] не хотів займатись дитиною. Відповідач залишив сім`ю і [PERSON] залишилась сама з дитиною. Пізніше виникла необхідність повезти дитину на лікування в Житомирську область, але відповідач спочатку не відповідав на дзвінки [PERSON] , а коли відповів, то повідомив, що в нього немає часу. [PERSON] прослужив у м. Бердичеві ще 4 місяці і жодного разу не хотів побачити дитину. Він навіть спочатку не хотів вказувати себе батьком у свідоцтві про народження дитини, але потім погодився. [PERSON] просила відповідача надати своє УБД, щоб влаштувати дитину в садочок поза чергою, але він не хотів його надавати. Також в дитини були проблеми зі здоров`ям, але батько не займався дитиною, займалась дитиною сама мама [PERSON] . Допомагали їй в цьому її рідні. Родичі [PERSON] дитину навіть не бачили. [PERSON] з`явився, коли [PERSON] почала звертатися до державних органів. До цього часу він не брав участі у житті дитини, не забезпечував її, станом здоров`я не цікавився. [PERSON] грав у якісь ігри, в які потрібно вкладати кошти, і тому в нього весь час не було грошей. Наркотичних засобів відповідач не вживав, аморальних вчинків не вчиняв. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що знає сторін по службі. [PERSON] погано відносився до підлеглих. Він взагалі вважав, що дитина не від нього. У [PERSON] тяжко проходила вагітність і вона часто була на лікарняному, купувати ліки відповідач їй не допомагав, оскільки в нього весь час не було грошей. У свідка є підозра, що у [PERSON] в м. Канів була ще одна сім`я. Коли [PERSON] народила дитину, відповідач їй допомогу не надавав, допомагали батьки [PERSON] , а [PERSON] в цей час поїхав в м. Канів. Фінансову допомогу [PERSON] також не надавав. Коли дитина захворіла і потрібні були кошти на лікування він не допоміг. Відповідач взагалі пішов з сім`ї і не цікавився, що з дитиною, як її справи, здоров`я. Коли почалась повномасштабна війна, він не цікавився дитиною, чи можливістю вивезти її з міста. Не сприймав дитину взагалі ніяк, ніби це й не його дитина. Дитина навіть не знає, хто такий тато. За період з народження дитини до жовтня 2021 року він був на службі та часто їздив у м. Канів. Для влаштування дитини в садочок поза чергою потрібно було УБД, але він відмовився його надавати. Коли дитина хворіла позивачці допомагали її батьки. Родичі відповідача навіть не приїздили подивитись на дитину, не цікавились нею. Батько участі у вихованні дитини на даний час не бере взагалі. Зв`язку батька з дитиною немає. З рідними батька емоційного зв`язку з дитиною також немає. Позбавлення батьківських прав відповідача буде дитині на користь. Після встановлення дитині діагнозу відповідач втік. Фінансової допомоги не надає. [PERSON] дитини не бачив, тому ніяких протиправних дій відносно неї не вчиняв. Наркотичних засобів та спиртного не вживав, аморальних дій не вчиняв. Але якщо він залишив дитину та не надавав їй допомоги, то вважає це аморальним вчинком. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є сестрою позивачки, а [PERSON] - батьком її племінниці. Коли [PERSON] завагітніла, тоді і почались проблеми. Позивач постійно знаходилась на лікуванні на стаціонарі. [PERSON] весь час був зайнятий або на службі, або їхав у м. Канів. Допомоги на лікування не надавав. [PERSON] положили у відділення для народження дитини, а всі необхідні речі купувала свідок, як і облаштовувала квартиру. Після того як [PERSON] та [PERSON] розійшлися, чоловік свідка телефонував останньому, щоб той приїхав до сім`ї, але він повідомив, що зайнятий, лікує спину в м. Канів. Позивачці у всьому допомагали її батьки, купували ліки, продукти, речі. В лікарні [PERSON] відповідач не відвідував, перебував у м. Каневі, або на службі. Як почалась війна, свідок з дітьми та [PERSON] з дитиною поїхали на [PERSON] , а відповідач не цікавився, що з дитиною. Дитина народилась раніше терміну та в неї були проблеми з опорно-руховим апаратом. Організацією та фінансуванням лікування дитини займався батько позивачки, а відповідач поїхав в м. Канів і нічого не робив. Дитину потрібно було возити на лікування в інший населений пункт. Допомагали позивачці в цьому або свідок, або її батько. На даний час дитині майже три роки, стан здоров`я нормальний. Наскільки відомо свідку, батько дитини участі у вихованні дитини не брав. Останній раз він її бачив у віці двох місяців. Родичів відповідача взагалі не бачила біля дитини. Дитина батька не знає і емоційно до нього не прив`язана, вона навіть не знає слова «тато». З родиною відповідача зв`язку також не підтримує. Позивач сама просила відповідача прийти до дитини, але відповідач повідомляв про свою зайнятість. Як народилась дитина, він закривався в кімнаті і говорив, що сильно втомлений. Про сварки між сторонами свідку не відомо. Алкоголем відповідач не зловживав, про його залежності їй не відомо. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він є батьком позивачки. Сторони проживали разом і відносини у них спочатку були нормальні. Через два місяці після народження дитини вони розійшлися. Коли в сторін народилася дитина, в неї були проблеми зі здоров`ям. Дитину потрібно було обов`язково лікувати. [PERSON] абсолютно не цікавився дитиною. Коли необхідно було возити дитину на лікування в м. Житомир, відповідач цього не робив. Свідок часто возив позивача з дитиною на лікування. Наскільки свідку відомо, [PERSON] не приїздив до дитини і не цікавився її життям. Відповідачу було відомо про проблеми зі здоров`ям у їх спільної дитини. На даний час дитині вже три роки, а батько участі у житті дитини не бере. Дитина не знає хто такий батько. Особисто свідок, [PERSON] за цей час біля дитини не бачив. Вихованням дочки займається мама [PERSON] і їй допомагає родина свідка. Зі сторони родини [PERSON] ніхто не цікавився дитиною. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Поганого про [PERSON] нічого сказати не може, але що стосується його ставлення до дитини, то він ніяк не відноситься до дитини. [PERSON] не вживав наркотичних засобів, алкогольних напоїв, не дебоширив, не вчиняв насильства в сім`ї, не ображав позивачку під час спільного проживання. На думку свідка, відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно його дочки, оскільки це буде краще для дитини, він за три роки не цікавився життям дитини. [PERSON] не чинила перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Заслухавши в судовому засіданні доводи учасників справи, а також показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.03.2021 (а.с.11). Відповідно до судового наказу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.06.2021 у справі № 274/3557/21, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28.05.2021 і до повноліття дитини (а.с.12). 14.11.2021 відбулось таїнство хрещення та миропомазання над [PERSON] в храмі Св. Димитрія Сулунського с. Іванківці (а.с.13). Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини [NUMBER] № 124 від 07.06.2021, вважати такими, що вибули у відпустку старшого прапорщика [PERSON] , командира другого відділення охорони третьої роти охорони батальйону охорони, в неоплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 07.06.2021 по 07.03.2024, зняти з продовольчого забезпечення частини з обіду 07.06.2021. Вважати такою, що з 07.06.2021 справи та посаду здала (а.с.14). З акту обстеження умов проживання від 10.03.2023 вбачається, що т.в.о. начальника міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Осіповою В.М., головним спеціалістом юрисконсультом міської служби у справах дітей виконкому Бердичівської міської ради Орел Л.І. проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. В приміщенні зроблено сучасний ремонт, наявні сучасні меблі, побутова техніка (мікрохвильова піч, пральна машина, блендер, телевізор тощо), чисто, тепло, затишно. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина має окреме місце для сну (дитяче ліжечко), візок, місце для ігор, забезпечена сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування, іграшками, засобами гігієни. За цією адресою проживають без реєстрації [PERSON] , [INFO] , мати; [PERSON] , [INFO] . Результат обстеження: в житловому приміщенні створено належні санітарно-гігієнічні умови для проживання (а.с.15). Відповідно до службової характеристики наданої командиром батальйону охорони майором [PERSON] , [PERSON] за час проходження служби на посаді командира відділення 3 роти охорони батальйону охорони штаб сержант [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Постійно підтримувала озброєння в готовності до бойового застосування. Навчалася в дусі поваги до військової служби і свого фаху, бережливого ставлення до озброєння та майна, виконувала завдання за призначенням. Вміло володіла зброєю відділення, оглядала та постійно утримувала в порядку та справності, стежила за їх наявністю, забезпечувала їх правильне зберігання та експлуатацію. Вдосконалювала знання за фахом, своєю поведінкою та старанністю подавала решті військовослужбовців приклад зразкового виконання військового обов`язку. Свою роботу організовувала правильно. Мала високе почуття відповідальності. При виконання завдань проявляла наполегливість, рішучість та ініціативу. Поставлені задачі виконувала точно і в строк. Здатна критично оцінювати свою діяльність. Положення Статутів Збройних Сил України знала та постійно дотримувалася їх під час несення служби та повсякденної діяльності. Накази командирів та начальників виконувала якісно і своєчасно, виявляючи при цьому наполегливість та ініціативу (а.с.16). Відповідно до довідки-розрахунку № 15/3119 від 07.04.2023 виданої Бердичівським відділом державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість по виконавчому листу № 274/3557/21 від 30.06.2021 [PERSON] перед [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , станом на 01.04.2023 в розмірі 25 363,88 грн. (а.с.17). З довідки № 81/6 військово-лікарської комісії від 16.05.2023 вбачається, що [PERSON] проведено медичний огляд ВЛК «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги». Діагноз: стан після закритого внутрішньо-суглобового перелому проксимального епіметафізу правої великогомілкової кістки (23.03.23) із задовільним стоянням уламків. Стан після металоостеосинтезу пластиною та гвинтами (05.04.2023). Згідно наказу МОЗУ від 04.07.2007 № 370 п.3.1 «Про затвердження Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості» травма віднесена до тяжкої (а.с.43). Відповідно до службової характеристики наданої начальником групи планування військової частини [NUMBER] старшим лейтенантом [PERSON] від 14.04.2023, штаб-сержант [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] з 24.02.2022. За час проходження військової служби штаб-сержант [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони. Обов`язки за посадою опанував впевнено та швидко, виконує відповідально. Знає та дотримується вимог статутів та інших керівних документів в області своїх функціональних обов`язків. Випадки порушення військової дисципліни відсутні, недоліки та зауваження не оголошувалися. Під час виконання службових обов`язків виявляє старанність і наполегливість. Покладені на нього завдання виконує вчасно та в повному обсязі. У стройовому відношенні підтягнутий, охайний. Фізично розвинутий. У колективі користується повагою та авторитетом. Являється учасником бойових дій та отримав травму під час виконання бойового завдання (а.с.47). Відповідно до письмового пояснення [PERSON] від 13.06.2023, наданого начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради, [PERSON] від свого батьківства не відмовляється і вважає, що будь-які підстави позбавлення його батьківських прав відсутні. З 2014 року по цей час перебуває на службі в Збройних Силах України. Безпосередньо останній рік в межах лінії зіткнення. В лютому 2023 року отримав поранення, по цей час перебуває на реабілітаційному лікуванні, приписаний до військової частини № [NUMBER] . В м. Каневі він не проживає, але має реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . З часу народження дитини з її матір`ю [PERSON] не могли знайти спільної мови, внаслідок чого почали проживати окремо, його дитина звісно перебуває разом з її матір`ю. З урахуванням обставин, він може брати участь у житті його доньки виключно в матеріальному плані. Виходячи з того, що на цей час доньці лише два роки, вважає недоцільним вирішувати питання втручання в її життя, крім того щодо його прямого спілкування вже є перешкоди з сторони її матері, її родичів, які всіляко намагаються позбавити його будь-якої можливості спілкування з дитиною в майбутньому. Від свого батьківства він не відмовляється, донька важлива в його житті, і він буде всіляко намагатися створити комфортні умови для її подальшого забезпечення та виховання (а.с.50). З довідки Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 9199 від 13.06.2023 вбачається, що станом на 01.06.2023 [PERSON] не має заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] на її утримання до досягненням донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку згідно виконавчого листа № 274/3872/21 від 05.10.2021 (а.с.53). Крім цього, з довідки Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 9198 від 13.06.2023 вбачається, що станом на 01.06.2023 [PERSON] не має заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] згідно судового наказу № 274/3557/21 від 30.06.2021 на утримання дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.54). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 07.03.2021, [PERSON] встановлено діагноз «Синдром ліквородинамічних порушень, рухових порушень, синдром підвищеної нервоворефлекторної збудливості внаслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС» (а.с.98). Згідно виписки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердичівської міської ради від 10.07.2023, [PERSON] є здоровою, фізичний та психомоторний розвиток віковий (а.с.99). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № 02-2-06/1354 від 24.07.2023, виконавчий комітет Бердичівської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.109-110). Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 20/78913 від 18.08.2023 виданої Бердичівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), заборгованість по аліментах [PERSON] перед [PERSON] по виконавчому документу за № 274/3557/21 від 30.06.2021 складає 168 534,14 грн. (а.с.127-128). Згідно довідки про доходи № 3626 від 04.06.2023, [PERSON] нараховано грошове забезпечення за період з 12.01.2022 по 28.02.2023 в розмірі 674 547,87 грн. (а.с.129). Відповідно до повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників № 65970830 від 26.09.2023, станом на 26.09.2023 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 26.09.2023 за період з 01.11.2021 по 01.09.2023 становить 147 317,02 грн. (а.с.152). [PERSON] має зареєстроване місце проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 26.08.2023 (а.с.153-154). Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 16.10.2023 № 7232, на даний час майстер-сержант [PERSON] головний сержант військової частини [NUMBER] виконує бойове (спеціальне) завдання (а.с.158). З наданих стороною відповідача документів, вбачається, що [PERSON] нагороджений відзнакою Черкаської обласної ради «Доблесть Черкащини» 27.09.2023, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.159). Крім цього, [PERSON] нагороджений також спеціальною відзнакою вченої ради Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за мужність, виявлену у захисті суверенітету і незалежності Батьківщини в лавах Сил оборони України (а.с.160). З відповіді Бердичівської міської ради Житомирської області № Г-1786 від 15.11.2023 наданої на запит адвоката Гончарука А.В. вбачається, що з 06.09.2023 дитина [PERSON] - донька [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 22 «ЗОЛОТА РИБКА» Бердичівської міської ради Житомирської області та зарахована на підставі заяви матері (а.с.194-196). З листа за наслідками розгляду звернення [PERSON] № 70 від 16.11.2023 вбачається, що 06.09.2023 було зараховано [PERSON] до ЗДО № 22 на підставі заяви мами [PERSON] та наданого посвідчення УБД батька [PERSON] (а.с.207). Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів. Згідно ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 13 вересня 2023 року у справі № 202/3248/22 (провадження № 61-7288св23). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Під час розгляду справи судом не встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Умовою для ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстави позбавлення батьківських прав, передбаченої ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази умисного винного ухилення від виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] . Аналізуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, відповідно до висновку від 24.07.2023 № 02.2-06/1354, орган опіки виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області вважав за доцільне позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Підставою для винесення цього висновку є пояснення [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 19.07.2023, що [PERSON] не приділяв уваги доньці з народження, не піклувався про фізичний та духовний розвиток, не цікавився її здоров`ям. Коли доньці було 2 місяці вони перестали проживати разом і з того часу батько не бачив доньки та не цікавився її життям. Анні потрібна була консультація лікарів в Житомирській обласній лікарні, вона звернулась до нього про допомогу, на що він не відреагував. На даний час дитини здорова. Без згоди батька вона не може здійснити реєстрацію місця проживання та оформити в дитячий садочок, так як батько відмовляється надати довідку про проходження військової служби. [PERSON] неодноразово з ним говорила та переписувалась на ці теми, на що він вимагав відмовитись від аліментів, взамін на згоду про позбавлення його батьківських прав. Він не цікавився і не буде цікавитися життям та здоров`ям доньки, так як має іншу родину. За вказаних обставин, комісія дійшла висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, не проявляє інтересу до дитини, а тому прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Однак, вказаний висновок має рекомендаційний характер, є недостатньо обґрунтованим, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. У висновку відсутнє обґрунтоване посилання на те, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Крім того, при його винесенні не враховано заперечення батька про позбавлення його батьківських прав, оскільки як вбачається зі змісту цього ж висновку, відповідно надісланої відповіді, яку надала служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради, гр. [PERSON] прописаний до військової частини № [NUMBER] та надіслали письмове пояснення з якого стало відомо, що чоловік заперечує щодо позбавлення його батьківських прав та буде намагатися створювати комфортні умови для подальшого забезпечення доньки та займатися вихованням. Така позиція відповідача, а саме його намагання зберегти зв`язок з донькою, свідчать про те, що [PERSON] не є тією особою, яка умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини і щодо якої є нагальна необхідність позбавлення батьківських прав щодо своєї дитини. Суд також звертає увагу на те, що підставою для складення комісією з питань захисту прав дитини вказаного висновку є лише пояснення [PERSON] щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] з огляду на які, комісія й дійшла такого висновку. У зв`язку з чим, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (п.п 57, 58). У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100). Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками щодо дитини [PERSON] , а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього. Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На теперішній час дію воєнного стану продовжено. На думку суду, вказані обставини та те, що відповідач є професійним військовослужбовцем, вплинули на можливість відповідача брати участь у вихованні дитини, що також свідчить про відсутність умисної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання свої батьківських обов`язків. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд звертає увагу, що відповідач заперечує проти позбавлення батьківських прав, про що неодноразово особисто вказував у судових засіданнях, а також у письмовому поясненні від 20.02.2023, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Доводи позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2023 в сумі 25363,88 грн., а відтак, і висновок про ненадання відповідачем матеріальної допомоги позивачу на утримання доньки, суд не бере до уваги, оскільки наявність такої заборгованості не є підставою для позбавлення особи батьківських прав. Вказаний висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 202/3248/22 (провадження № 61-7288св23). Крім того, відповідно до довідки Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області від 13.06.2023 № 9198, станом на 01.06.2023 [PERSON] не має заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] згідно судового наказу № 274/3557/21 від 30.06.2021 на утримання дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.54). Також, згідно довідки Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області від 13.06.2023 № 9199, станом на 01.06.2023 [PERSON] не має заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] трирічного віку згідно виконавчого листа № 274/3872/21 від 05.10.2021 (а.с.53). Отже, врахувавши те, що [PERSON] ще не втратив інтересу до участі у вихованні дитини, має намір на відновлення стосунків з нею, а також врахувавши те, що позивач не довела навмисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків та його винної поведінки, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини [PERSON] не відповідатиме інтересам дитини. Зважаючи на вказані вище обставини в сукупності з дослідженими на їх підтвердження чи спростування доказами, суд приходить висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. В свою чергу, суд звертає увагу на те, що особистісні непорозуміння між батьками щодо перереєстрації місця проживання дитини та оформлення її в дитячий садочок, відмова від сплати аліментів, взамін на згоду про позбавлення відповідача батьківських прав, не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Наведене узгоджується також з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі за № 320/5094/19 (провадження № 61-7357св21). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Водночас, суд також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що відповідач [PERSON] здійснював заходи щодо виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] та про наявність будь-яких перешкод з боку позивача у спілкуванні та вихованні доньки, зокрема відсутні докази, що він звертався до правоохоронних органів із заявою про перешкоджання здійснення батьківських прав та обов`язків щодо доньки, а також не звертався до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні доньки. Виходячи з викладеного, суд вважає, що [PERSON] слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків. Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом судові витрати, слід віднести на рахунок [PERSON] та не підлягають стягненню з відповідача на її користь. 06.03.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Гончаруком А.В. подано до суду заяву про надання передбаченого законом процесуального строку для подання належних доказів щодо розміру витрат на правничу (правову) допомогу, яку пр. розгляді справи поніс відповідач. Як визначено положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, представнику відповідача [PERSON] - адвокату Гончаруку А.В. необхідно подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed