Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

[PERSON] \~звернувся\~до\~суду з\~позовом\~до\~ЖБК №17,\~ВК\~ВМР\~про визнання\~права\~власності,\~який мотивовано\~тим,\~що він у 1978 році був прийнятий в члени Житлово - будівельного кооперативу №17 та йому була надана квартира для проживання. Згідно п.17 архівного витягу із рішення виконкому Вінницької міської ради № 81 «Про часткові зміни в складі Житлово-будівельного кооперативу №17» від 02 лютого 1978 року, - розглянувши протоколи загальних зборів членів ЖБК №17, виконком Вінницької міської ради вирішив: затвердити рішення загальних зборів ЖБК №17 від 07 січня 1978 р. про прийняття в члени кооперативу [PERSON] , склад сім`ї: 3 особи, з наданням йому двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 30,19 кв.м. та видати йому ордер на цю квартиру. [PERSON] був рекомендований загальними зборами рішенням міськвиконкому від 15 грудня 1977 р. № 686 з обліку в порядку черги. Відповідно до виписки з протоколу зборів членів ЖБК №17 від 07.01.1978 року, [PERSON] та членів його сім`ї, в складі 3 особи, вирішено прийняти в члени ЖБК №17 та просити виконком міськради депутатів трудящих, видати ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] , включивши в ордер членів його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач зазначає, що 02.02.1978 року на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК №17, затвердженого рішенням виконкому Вінницької міської ради № 81 від 02.02.1978 року, [PERSON] , видано ордер № 3667/17, згідно якого, - [PERSON] та його сім`ї, яка складається із 3 осіб, надається право заняття 2-х кімнатної квартири, загальною площею 30,19 кв.м. в квартирі окремій [ADDRESS] . Після видачі ордеру на право проживання у квартирі, позивач та його сім`я вселилися у квартиру та почали в ній проживати. В подальшому, вони зареєстрували своє місце проживання. Наразі у цій квартирі проживає та зареєстровані позивач та його сім`я, що підтверджується особовим рахунком № [NUMBER] , виданим МКП «Управляюча компанія «Територія комфорту» 11.10.2019 року. Після видачі ордеру на квартиру, позивач повністю сплатив пай за дану квартиру, що підтверджується довідкою комунального підприємства, на обслуговуванні якого наразі знаходиться будинок [ADDRESS] . Так, згідно довідки МКП «Управляюча компанія «Територія комфорту» № 1558 від 08.09.2023 року, позивач являється членом житлово-будівельного кооперативу по [ADDRESS] , повністю вніс пай в сумі 3 613 крб. 00 коп. за 2-х кімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS] . Проте, позивач так і не отримав документи про право власності на квартиру. Перешкодою цьому є те, що відомостей про діяльність на сьогодні житлово - будівельного кооперативу №17 - немає. А також, відсутні і відомості про його припинення, що позбавляє його можливості зареєструвати право власності на вказану квартиру, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом. В інший спосіб захистити свої права немає можливості. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 06.02.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач\~ [PERSON] то його представник - адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Судові витрати просили залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] при вирішенні даного спору поклалась на думку суду. Представник відповідача УЖБК №17 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та через оголошення на офіційному сайті суду. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до архівного витягу із рішення виконкому Вінницької міської ради від 02.02.1978 року № 81, наданого Державним архівом Вінницької області від 13.12.2023 року за №08-413/8, [PERSON] , склад сім`ї 3 особи, у 1978 році був прийнятий в члени житлово - будівельного кооперативу №17 та йому була надана двокімнатна квартира [ADDRESS] , житловою площею 30,19 кв.м., та надано ордер на цю квартиру. [PERSON] був рекомендований загальними зборами рішенням міськвиконкому від 15.12.1977 р. № 686 з обліку в порядку черги (а.с.8 - 9). Випискою з протоколу зборів членів ЖБК №17 від 07.01.1978 року підтверджується, що [PERSON] та членів його сім`ї в особі 3 чоловіка прийняли в члени ЖБК №17 та надали ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] , включивши в ордер членів його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .(а.с.10-11). Як вбачається із довідки МКП «Управляюча компанія «Територія комфорту» № 1558 від 08.09.2023 року, - [PERSON] являється членом житлово-будівельного кооперативу по [ADDRESS] , повністю вніс пай в сумі 3613 крб. 00 коп. за 2-х кімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS] .(а.с.12) Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] , виданої МКП «Управляюча компанія «Територія комфорту» від 11.09.2019 року, в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] та члени його родини.(а.с.13) Згідно листа виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/74258 від 01.12.2023 року, - щодо надання інформації про житлово - будівельний кооператив № 17 (УЖБК-1) вбачається, що у виконавчих органів Вінницької міської ради відсутня запитувана інформація.(а.с.14) Із листа\~головного управління\~статистики у\~Вінницькій області\~№ 02.3-08/708-23\~від 13.12.2023\~року вбачається,\~що станом на 13.12.2023 року суб`єкт з точною назвою Житлово-будівельний кооператив №17 (УЖБК-1) в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) по Вінницькій області не знайдено.(а.с.15) Листом КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 7522 від 09.10.2023 року повідомляється, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 683 будинок [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року зареєстровано за житлово-будівельним кооперативом №17 на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 594 від 14.11.1985 року. Реєстрація права приватної власності на квартиру [ADDRESS] в вищезазначеному будинку станом на 29.12.2012 року в КП «ВМБТІ» не проводилась.(а.с.16) Відповідно до\~рішення про\~відмову в\~проведенні реєстраційних\~дій №\~70076543\~від 06.11.2023\~року вбачається,\~що державним реєстратором прав на нерухоме майно Негай Т.В., відмовлено [PERSON] , в проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] заявником подано довідку, видану міським комунальним підприємством «Управляюча компанія «Територія комфорту», про членство Софійчука Сергія Степановича в житлово-будівельному кооперативі та сплату ним паю повністю, в той час як відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, у разі участі особи у діяльності кооперативу документом, що підтверджує набуття у власність членом кооперативу завершеного будівництвом об`єкта, є видана таким кооперативом довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.(а.с.17) Як вбачається із технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого КП «ВМБТІ» 09.10.2023 року, зазначена квартира складається із двох кімнат, загальною площею 45,2 кв.м.; житловою площею 30,7 кв.м.; та розташована в кооперативному будинку (а.с.18-19). Відповідно до висновку про вартісну оцінку, наданого ТОВ «Подільський експертний цент» від 21.11.2023 року, орієнтовна вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] складає 460\~000 грн.(а.с.20-22). Статтею 16\~ЦК\~України\~визначено,\~\~що одним із способів захисту судом цивільних прав і інтересів є визнання права. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.\~319\~ЦК\~України власник володіє, користується, розпоряджається власністю на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, власник має право користуватись, розпоряджатись та володіти своїм майном. Згідно зі ст.4\~ЖК\~УРСР житлові будинки, а також жилі приміщення в інших забудовах, які знаходяться на території України, створюють житловий фонд. Житловий фонд включає житлові будинки, які належать житлово-будівельному кооперативу. Таким чином, при прийнятті в члени кооперативу позивач мав право тільки на пай та паєнагромадження, а не на квартиру. Відповідно до п.19 постанови Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року №186 «Про затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу», жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності. Як визначено у частині 1 статті 384\~ЦК\~України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Таке ж положення закріплене і в статті 19 Закону України «Про кооперацію», згідно з якою кооператив є власником будівель, споруд, грошових і майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, отриманих від її реалізації та інше. Член ЖБК має право володіння і користування, а за згодою кооперативу\~і розпорядження квартирою, яку він займає, якщо він не викупив її. Тобто внесення паю і саме по собі членство в ЖБК ще не дає підстав для отримання квартири у власність членом кооперативу. Лише в разі викупу квартири член ЖБК стає її власником (ч.ч.2, 3ст.384 ЦК України). Такий викуп, як правило, здійснюється шляхом зустрічних дій: оформлення повернення паю членові кооперативу (ст. 2 Закону України «Про кооперацію») і продажу йому квартири на суму поверненого паю. По суті, відбувається міна паю на квартиру. Статтею 147 ЖК УРСР\~передбачене виключення члена житлово-будівельного кооперативу з такого кооперативу з підстав, в тому числі, несплати пайового внеску. Тоді як відповідно до\~ст.148 ЖК УРСР\~член житлово-будівельного кооперативу, виключений з кооперативу, втрачає право користування квартирою в будинку кооперативу і в разі відмови звільнити її підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. А тому, зважаючи на те, що позивач та його сім`я проживають з 1992 року по даний час у спірній квартирі, користуються нею, справно сплачують плату за житлово-комунальні послуги, та внесені всі пайові внески, є всі достатні підстави вважати, що позивачем було здійснено виплату всіх пайових внесків, (виплачено вартість квартири), а отже фактично вона була ним викуплена в ЖБК. Для вчинення такого викупу потреби укладати спеціальний договір немає. Таким чином, моментом виникнення права власності на таке майно є момент фактичного внесення платежів на погашення кредиту, використаного на будівництво квартири чи іншого об`єкта. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність»\~(чинного на момент виникнення спірних правовідносин), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно, а відтак набуває всіх правомочностей, які мають власники іншого житла. Згідно ст.\~392\~ЦК\~України власником майна може бути пред`явлений позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Розглядаючи цей спір, суд враховує положення статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (1950 року) про те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Селмуні проти Франції» від 22.09.1994 року, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року). У рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 року «East/West Alliance Limited» проти України» суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Селмуні проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії») (п.167 рішення). Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають залишенню за позивачем як на тому наполягав останній. На підставі викладеного та

Outcome: approved