Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-08 00:00:00

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулося до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2020 року між ним та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 1819_084, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 94 300 грн, який зобов`язався повернути не пізніше 01 травня 2025 року. Крім того, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти в розмірі 56 % річних. Таким чином, банк виконав зобов`язання за кредитним договором, однак позичальник систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та процентів. Разом з тим, сторони у договорі погодили, що у разі невиконання позичальником будь-якого зобов`язання, визначеного кредитним договором, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, комісій, штрафних санкцій. Так, несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів протягом строку дії договору призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20 січня 2021 року становить: 91 156,66 грн - сума простроченого кредиту (основного боргу); 10 190,33 грн - сума прострочених нарахованих процентів. Крім того, у зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивач, в порядку статті 625 ЦК України, просить стягнути з нього інфляційні втрати, які становлять: 33,71 грн - інфляційні втрати за несвоєчасно сплачений кредит; 134,17 грн - інфляційні втрати від нарахованих та несплачених процентів, а також 3% річних: 234,38 грн - 3% річних на суму простроченого кредиту; 42,14 грн - 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків. У зв`язку з викладеним, станом на 20 січня 2021 року, заборгованість за кредитним договором, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, становить 102 897,49 грн, тому позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 16 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 травня 2021 року ухвало Новопсковського районного суду Луганської області вищевказану цивільну справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, в якій відповідачу в порядку статті 178 ЦПК України встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. 17 січня 2022 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 лютого 2023 року позивачем подано клопотання про приєднання доказів, в якому ним зазначено, що після подання позову відповідачем було частково погашено заборгованість за кредитом, на підтвердження чого надав виписки по банківським рахункам останнього. У зв`язку з чим, станом на 02 лютого 2023 року заборгованість відповідача перед банком становить 83 800,95 грн, з яких: борг за кредитом - 73 166,22 грн; проценти за користування кредитом - 10 190,33 грн; 3% річних за прострочення сплати кредиту - 234,38 грн; 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 42,14 грн; інфляційні втрати банку за несплату кредиту - 33,71 грн; інфляційні втрати банку за несплату процентів за користування кредитом - 134,17 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суд не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Частиною першоюстатті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом установлено, що 02 жовтня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 1819_084, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1. договору). Відповідно до пункту 2.2. договору кредит надається в загальному розмірі 94 300 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 01 жовтня 2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Згідно з пунктом 2.4.1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Пунктом 3.2.1 договору визначено, що банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до пункту 3.3.3 договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1 571,67 грн та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з листопада 2020 року. Згідно з пунктом 3.9.1. банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або договорами забезпечення (за наявності) та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом, строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулася будь-яка із наступний подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць; неподання позичальником на вимогу банку документів, що стосуються його фінансового стану. Пунктом 4.2.2. договору встановлено право банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. За умовами пункту 4.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання, у строки, обумовленні цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплати неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з кредитного договору. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строки та в розмірі встановленому кредитним договором. У той же час, позичальник систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та процентів. Згідно з розрахунком заборгованості та погашеної відповідачем частини заборгованості після пред`явлення позову, станом на 02 лютого 2023 року, заборгованість за договором про споживчий кредит від 02 жовтня 2020 року № 1819_084 становить 83 356,55 грн, з яких 73 166,22 грн - борг за кредитом; 10 190,33 грн - проценти за користування кредитом. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першоїстатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною першою статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із частиною першоюстатті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 83 356,55 грн. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі змісту договору судом установлено, що у відповідності до умов кредитного договору сторони погодилися, що у разі невиконання позичальником будь-кого зобов`язання визначеного кредитним договором, банк має право вимагати достроковго погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, комісій, штрафних санкцій. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першоюстатті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду кредитну заяву № 1131601996 від 25 вересня 2020 року, договір про споживчий кредит № 1819_084 від 02 жовтня 2020 року, паспорт споживчого кредиту, графік платежів підписані відповідачем, виписку по картковому рахунку позичальника та розрахунок заборгованості. Як вбачається із матеріалів справи та виписок по картковому рахунку відповідач користувався наданими кредитними коштами. При цьому частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, приписами якої визначено, що споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону. Згідно з частиною першою статі 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідачем прострочений строк виконання грошових зобов`язань, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] 3% річних у розмірі 276,52 грн та інфляційних втрат у розмірі 167,88 грн є обґрунтованою та правомірною. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті133 та частиною першою статті141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи наведене, на підставі статей 525, 526, 530, 536, 612, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved