Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

25.09.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, - Кагарлицька міська рада, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Звільнити Позивача - [PERSON] , від сплати судового збору; 2. Позбавити [PERSON] , [INFO] 'рнокпп: [NUMBER] ) батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ; 3. Стягнути з [PERSON] , [INFO] рнокпп: [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] ( [NUMBER] ), аліменти на утримання сина- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття. 4. Вирішити питання про судові витрати. Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгроунтовує наступними обставинами та нормами права: - Приблизно в 2012 році, Позивач - [PERSON] , [INFO] познайомилась із Відповідачем - [PERSON] , [INFO] , та з цього часу вони почали проживати спільно. Згодом у сторін, а саме, [INFO] народився син, - [PERSON] , в графі свідоцтва про народження якого як "Батько", зазначений Відповідач. Приблизно з березня 2018 року сторони припинили свої стосунки та почали проживати окремо. А приблизно з серпня 2018 року Відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, залишивши дитину на повному утриманні матері. Відповідач, не цікавиться життям, свого сина, не піклуються про нього, не приймає ніякої участі у його вихованні, не надає сину жодної матеріальної допомоги. Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу, приймати участь у вихованні сина, але останній ігнорував такі звернення. У зв`язку із агресією з боку Російської Федерації, Позивач з сином була змушена в травні 2022 року евакуюватися з Херсонської області. Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. В свою чергу рішенням від 03.07.2023 № 787-44, Кагарлицькою міською радою, як органом опіки та піклування за результатом звернення Позивача з питанням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (далі - Висновок). Як вказано у Висновку - "Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , встановив, що [PERSON] проживає у Херсонській власті. Мати з дитиною мають статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зі слів матері батько з дитиною не проживав та не спілкувався з 2022 року (від початку і:иськових дій). Проживали у селі на одній вулиці, але зацікавлення дитиною з боку батька не постерігалося. Син відмовлявся від зустрічей з батьком. [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] у травні 2022 року евакуювалися з Херсонської області. За цей час батько не виходив на зв`язок з дитиною, його гсоров`ям та навчанням не цікавився. Діючи в інтересах дитини та зважаючи на самоусунення батька від виконання батьківських обов`язків, виконавчий колптет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малітнього сина [PERSON] , [INFO] ". Згідно характеристики дитини, що видана КЗ КМР "Кагарлицький ліцей № 2 ім. В.П. Дашенка" Обухівського району, - [PERSON] навчається в закладі з другого класу. За період навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має навчальні досягнення середнього і достатнього рівня. Учень має здатність швидко засвоювати навчальний матеріал, але іноді лінивий і не зібраний. В навчальній діяльності проявляє пасивну участь. Домашні завдання виконує систематично. За допомогою вчителя здатен аналізувати, порівнювати, узагальнювати та робити висновки. Висловлює оцінні судження, намагається елементарно пояснити їх. Розвинена пам`ять. Швидко запам`ятовує правила, вчить вірші, виразно читає, змістовно переказує. Зауваження учителя вислуховує, намагається діяти відповідно до них. Усі доручення виконує сумлінно і старанно. Має дружні відносини з однолітками, хороший організатор. Зовнішній вигляд завжди охайний. Мама приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, здійснює постійний батьківський контроль. Батьківські збори відвідує систематично, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя. Виявляє щоденну турботу про сина, чого не можна сказати про батька, який зовсім не з`являвся, не провідував, не забезпечував матеріально дитину. Але хлопчик виріс розумний, впевнений в собі, відповідальний за свої вчинки". Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. з Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утри\\іують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею. є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід виріпп`вати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не дікллтоться про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших З`хорліих цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею ссвіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3). Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: і) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: з) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є .хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти зо особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування шодо неї. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наразі, аліменти Відповідачі нікому не платять, є працездатними, а тому з них необхідно стягувати аліменти від усього доходу (заробітку). Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1,2 ст. 16 Ц України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання драва: 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її дроживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту драв та інтересів інших осіб. Враховуючи, що Позивач звернувся в інтересах неповнолітньої дитини, яка не має право самостійно звернутися із даним позовом, тому Позивач змушений просити суд про звільнення його від сплати судового збору. На виконання вимог п. 6, 7, 8, д, іо ч. з ст. 175 ЦПК України, повідомляю наступне: - п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ; - п.7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, нею не здійснювалися; - п. 8 - усі докази, що були наявні у позивача, були додані до позовної заяви в розділі Додатки "; - п. 9 - Позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Тому на підставі вищевикладеного,

Outcome: approved