Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

[PERSON] \~\~звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 265500,00 грн., 3% річних у розмірі 21036,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 62392,50 грн., а всього: 348928,83 грн та судовий збір у розмірі 3489,29 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що 28 травня 2019 року згідно нотаріального посвідченого договору позики передала у власність [PERSON] строком до 28 липня 2019 року, а [PERSON] прийняла у власність від [PERSON] , строком до 28 липня 2019 року грошові кошти у розмірі 265500,00 грн, які виходячи з встановленого сторонами курсу 1 USD=26,55 грн, є еквівалентом 10000,00 доларів США. Таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] до 28 липня 2019 року. Станом на момент звернення із позовною заявою боржник не повернула кошти. У зв`язку з невиконанням відповідача своїх зобов`язань, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою пошти « за закінченням терміну зберігання». Частиною 8\~ст. 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в частині 2\~статті 191 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії договору позики від 28 травня 2019 року , посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 194, [PERSON] передала у власність [PERSON] строком до 28 липня 2019 року, а [PERSON] прийняла у власність від [PERSON] , строком до 28 липня 2019 року грошові кошти у розмірі 265500,00 грн, які виходячи з встановленого сторонами курсу 1 USD=26,55 грн, є еквівалентом 10000,00 доларів США. Таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] до 28 липня 2019 року ( а.с.7). Доказів належного виконання [PERSON] зобов`язань з повернення позики суду не надано. Відповідно до частин першої, другої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Частиною першою\~статті 598 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Сторони дотримались письмової форми договору та\~ [PERSON] \~були передані [PERSON] грошові кошти у розмірі вказаному у договорі позики у розмірі 265500,00 грн., які виходячи з встановленого сторонами курсу 1 USD=26,55 грн, є еквівалентом 10000,00 доларів США. Таким чином, позивачем доведено факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у договорі позики від 28.05.2019 року умовах, тобто виконання ним умов договору. Проте, відповідач свої договірні зобов`язання за розписками не виконала, та не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у сумі та строки, які були визначені у боргових розписках. У відповідності до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625\~ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Стаття 625\~ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц). За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З аналізу вищевказаної статті вбачається, що при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Такий висновок наведений у постанові ВП ВС від 16.01.2019 № 373/2054/16-ц. З 24.02.2022 відповідно до\~Закону України\~"Про\~правовий режим\~воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексуУкраїни\~доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 61, який містить аналогічні положення. Також забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1051 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 Закону. Виходячи з\~вимог вищевказаних\~Законів та згідно договору позики від 28.05.2019 року, [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] отримані кошти у сумі 265500,00 грн. до 28.07.2019 року, таким чином, строк простроченої заборгованості необхідно обраховувати починаючи з 29.07.2019 року по 24.02.2022 рік, який становить 942 календарних дні. Сума інфляційних втрат складає 53 284,49 грн ( 265500,00х1.20069489-265500,00) та сума 3% річних складає 20534,42 грн (265500х3%х156:365:100=3404,22; 265500х3%х366:366:100=7965,00;265500х3%х420:365:100=9 165,21; 3404,22+7965,00+9165,21) Враховуючи, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання перед позивачем з повернення грошових коштів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 28.05.2019 року в розмірі 265500,00 грн., 3% річних в розмірі 20 534,42 грн. та інфляційні втрати в розмірі 53 284,49 грн. В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved