Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яка обґрунтована тим, що з 19.10.1997 до 23.05.2022 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі ними була придбана квартира [ADDRESS] . Дана квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24.01.2018, укладеного між ним та ТОВ «Вінницябуд». Площа квартири складає 79,6 кв.м, в тому числі житлова площа 40,7 кв.м. Власником квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаний він. Також ними за час перебування у шлюбі було придбано житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 178,3 кв.м, в тому числі житловою площею 53,8 кв.м, позначений на плані літ. «А» з погребом з шиєю літ. «п/А», мансардою літ. «м/А», верандою літ. «а», ганком, навісом літ. «a1», терасою літ. «а2», банею літ. «Б», убиральнею літ. «б», навісом літ. «б 1», літнім душем літ. «В», хвірткою №1, воротами №2, воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, свердловиною №6, вигрібною ямою №7, який розташований в [ADDRESS] . Будинок був збудований ними під час шлюбу та оформлений на дружину, згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації. Також ними було придбано земельну ділянку площею 0,10 га, на якій розташований будинок, кадастровий номер 0520655900:02:009:0856, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка була ними куплена в період шлюбу 16.08.2010 та оформлена на відповідача. Хоча будинок разом із земельною ділянкою є дорожчим за квартиру, але враховуючи те, що колишня дружина проживає в ньому разом із донькою [PERSON] , просить виділити у його власність квартиру, а будинок залишити у власності дружини без компенсації на його користь різниці вартості. Незважаючи на те, що він має намір просити суд виділити відповідачу у власність більш цінне майно будинок і земельну ділянку, відповідач обіцяє надати, але не дає, правовстановлюючі документи на ці об`єкти нерухомості, які у неї знаходяться. Тому просить поділити спільне майно подружжя та виділити йому у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 79,6 кв. м. та житловою площею 40,7 кв.м; у власність відповідача [PERSON] виділити житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 178,3 кв.м, в тому числі житловою площею 53,8 кв.м, позначений на плані літ. «А» з погребом з шиєю літ. «п/А», мансардою літ. «м/А», верандою літ. «а», ганком, навісом літ. «al», терасою літ. «а2», банею літ. «Б», убиральнею літ. «б», навісом літ. «б1», літнім душем літ. «В», хвірткою №1, воротами №2, воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, свердловиною №6, вигрібною ямою №7, який розташований в [ADDRESS] ; у власність відповідача [PERSON] виділити земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0520655900:02:009:0856, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] . Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.12.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. 12.01.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин було прийнято спільне з позивачем рішення щодо поділу спільного сумісного майна, відповідно до якого квартира [ADDRESS] , залишається у власності позивача, а житловий будинок [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,10 га, яка розташована в [ADDRESS] , залишається у її власності. Отже, майнового спору між позивачем і відповідачем ніколи не існувало, окрім того, відповідач пропонувала здійснити поділ майна виключно в досудовому порядку, зокрема укласти нотаріально посвідчений договір про поділ майна. Щодо твердження позивача про звернення до відповідача з питанням надання правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, то на адресу відповідача не надходило жодних офіційних звернень з відповідною аргументацією щодо необхідності надання правовстановлюючих документів на відповідні об`єкти нерухомості ні від позивача, ні від його представника, відповідно, обов`язку щодо надання документів чи будь-яких обіцянок з цього приводу у відповідача не виникало. Таким чином, зверненню до суду позивачем з відповідним позовом передувала розмова позивача з відповідачем щодо доцільності вирішення питання поділу майна виключно в досудовому порядку у зв`язку з відсутністю предмету спору. Однак, з огляду на те, що позивач в силу невідомих причин все-таки звернувся до суду з позовом про поділ майна, відповідач погоджується щодо виділення у власність позивачу квартири [ADDRESS] , та виділення у власність відповідачу житлового будинку [ADDRESS] , і земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована в [ADDRESS] , оскільки саме такий поділ майна дійсно відповідає інтересам відповідача та спільній дочці, враховуючи їхнє фактичне проживання у вказаному житловому будинку та належне утримання даного майна. Тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: визнати право власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/2 частку у спільному майні, а саме: на квартиру [ADDRESS] ; визнати право власності відповідача [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 178,3 кв.м, в тому числі житловою площею 53,8 кв.м, позначений на плані літерою «А», з погребом з шиєю літ. «п/А», мансардою літ. 2 «м/А», верандою літ. «а», ганком, навісом літ. «а1», терасою літ. «а2», банею літ. «Б», убиральнею «б», навісом «б1», літнім душем літ. «В», хвірткою №1, воротами №2, воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, свердловиною №6, вигрібною ямою №7, який розташований за адресою [ADDRESS] ; припинити право власності позивача [PERSON] на 1/2 частку у спільному майні, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 178,3 кв.м, в тому числі житловою площею 53,8 кв.м, позначений на плані літерою «А», з погрібом шиєю літ. «п/А», мансардою літ. «м/А», верандою літ. «а», ганком, навісом літ. «а1», терасою літ. «а2», банею літ. «Б», убиральнею «б», навісом «б1», літнім душем літ. «В», хвірткою №1, воротами №2, воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, свердловиною №6, вигрібною ямою №7, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0520655900:02:009:0856, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] ; припинити право власності позивача [PERSON] на 1/2 частку у спільному майні, а саме: на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0520655900:02:009:0856, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] ; судові витрати просить залишити за позивачем. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.10.2023 не прийнято визнання позову відповідачем [PERSON] ; провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Постановою Вінницького апеляційного суду від 09.01.2024 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] ; ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26.10.2023 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 визначено у даній справі головуючого суддю Карпінську Ю.Ф. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 23.01.2024 призначено дану справу до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. В судове засідання 27.02.2024 учасники справи не з`явилися, хоч у встановленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Кухар О.І. попередньо подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності за наявними у справі доказами, судові витрати, понесені позивачем, просить залишити за ним. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кізік Г.В. також попередньо подала до суду заяви, у яких просить судовий розгляд справи проводити за відсутності відповідача та її представника, відповідач позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити у повному обсязі, оскільки саме такий поділ майна дійсно відповідає інтересам відповідача та дочці сторін, враховуючи їхнє фактичне проживання у житловому будинку та належне утримання даного майна. Також просить усі судові витрати, понесені відповідачем, залишити за нею. Частиною третьою статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 27.02.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,\~4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2022 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.10.1997 Ямпільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №119, що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 4). Згідно з копією договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №03/02 від 24.01.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницябуд», з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, уклали даний договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , номер квартири 2, поверх 1, проектна загальна площа 79,2 кв.м, проектна житлова площа 40,7 кв.м, кількість кімнат 2 (а.с. 5-7). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2018 убачається, що на підставі технічного паспорту, довідки ТОВ «Вінницябуд», переліку власників майнових прав (Інвесторів) квартир багатоквартирного житлового будинку, договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, рішення органу місцевого самоврядування, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , 06.02.2018 зареєстровано за [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.08.2022, житловий будинок загальною площею 178,3 кв.м, житловою площею 53,8 кв.м, житловий будинок позначений на плані літ. «А», погріб з шиєю літ. «п/А», мансарда літ. «м/А», веранда літ. «а», ганок, навіс літ. «а1», тераса літ. «а2», баня літ. «Б», убиральня літ. «б», навіс літ. «б1», літній душ літ. «В», хвіртка №1, ворота №2, ворота №3, огорожа №4, огорожа №5, свердловина №6, вигрібна яма №7, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 16.02.2018 на праві приватної власності за [PERSON] на підставі технічного паспорту, довідки Стрижавської сільської ради, декларації про готовність об`єкта до експлуатації (а.с. 9). Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №030631, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки реєстровий номер 4556 від 16.08.2010, є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 75). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.04.2023 убачається, що право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 0520655900:02:009:0856, розташовану в [ADDRESS] , 25.11.2010 зареєстровано за [PERSON] (а.с. 71). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.05.2017 (справа № 6-843цс17) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 372/504/17). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню. У статті 68 СК України закріплено,\~що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~ЦК України. Наведені правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 372/504/17). Верховний Суд у постанові від 09.07.2021 (справа № 161/8116/19) зазначив, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Установлено, що 07.02.2018 за позивачем [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 79,6 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м; підстава реєстрації технічний паспорт, довідка ТОВ «Вінницябуд», перелік власників майнових прав (Інвесторів) квартир багатоквартирного житлового будинку, договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, рішення органу місцевого самоврядування, декларація про готовність об`єкта до експлуатації. Тобто дане нерухоме майно позивач [PERSON] набув під час шлюбу з відповідачем [PERSON] , що підтверджується наявними у справі доказами, а також не заперечується учасниками справи. Також судом установлено, що за відповідачем [PERSON] 25.11.2010 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №4556 від 16.08.2010 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 0520655900:02:009:0856, розташовану в [ADDRESS] , та 16.02.2018 на підставі технічного паспорту, довідки Стрижавської сільської ради, декларації про готовність об`єкта до експлуатації зареєстровано право приватної власності на житловий будинок загальною площею 178,3 кв.м, житловою площею 53,8 кв.м, житловий будинок позначений на плані літ. «А», погріб з шиєю літ. «п/А», мансарда літ. «м/А», веранда літ. «а», ганок, навіс літ. «а1», тераса літ. «а2», баня літ. «Б», убиральня літ. «б», навіс літ. «б1», літній душ літ. «В», хвіртка №1, ворота №2, ворота №3, огорожа №4, огорожа №5, свердловина №6, вигрібна яма №7, за адресою: [ADDRESS] . Тобто дане нерухоме майно відповідач [PERSON] набула під час шлюбу з позивачем [PERSON] , що підтверджується наявними у справі доказами, а також не заперечується учасниками справи. Під час розгляду даної справи жодних доказів, які б свідчили, що вищезазначене нерухоме майно (квартира, житловий будинок та земельна ділянка) є особистою приватною власністю когось із подружжя, суду не надано. Тобто презумпція спільності права власності подружжя на спірне майно не спростована. Визначивши, що нерухоме майно (квартира, житловий будинок та земельна ділянка) являється спільним майном подружжя, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться\~у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тобто з наведеного убачається, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 369 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~370\~ЦК України,\~співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі\~виділу частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~кожного із\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними,\~законом або\~рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Враховуючи, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна, відповідно до статті 364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Верховний Суд у своїй постанові від 18.10.2022 (справа № 369/13810/20) зазначає, що поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина четверта статті 71 СК України). Верховний Суд також зазначає, що у процесі поділу майна суди можуть одночасно застосовувати не один спосіб, а їх поєднання. У даному випадку позивач [PERSON] просить поділити спільне майно подружжя шляхом виділення йому у власність квартири [ADDRESS] , а у власність відповідача [PERSON] виділити житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку, кадастровий номер 0520655900:02:009:0856, за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах даної цивільної справи міститься заява, подана представником відповідача [PERSON] адвокатом Кізік Г.В., у якій зазначено, що відповідач визнає позов у повному обсязі та просить його задовольнити, оскільки це відповідає інтересам відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 206 ЦПК України, позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~ визнати\~позов на\~будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві.\~У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. На цьому наголосив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25.05.2022 у\~справі\~№ 675/2136/19. Судом перевірено усі обставини та установлено, що сторони по справі під час перебування у зареєстрованому шлюбі набули у власність нерухоме майно, а саме: квартиру, житловий будинок та земельну ділянку, яке бажають розділити не по 1/2 частці кожному, а шляхом виділення кожному з колишнього подружжя конкретне майно. Відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Кізік Г.В. визнала позовні вимоги, про що зазначила у заяві, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим суд приймає таке визнання позовних вимог та вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Враховуючи клопотання учасників справи, понесені у даній справі судові витрати слід залишити за сторонами.

Outcome: approved