Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Виконавчий комітет Ніжинської міської ради в особі міського голови О.Кодоли звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок [PERSON] , [INFO] , у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з 27.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження записані відповідно до ч.2 ст.135 СК України. Мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дитини. Жінка народила дитину вдома, до лікарів не зверталася, на обліку по вагітності не перебувала. 25.07.2022 дитину доставлено до КНП «Ніжинський міський пологовий будинок» разом з матір`ю. 05.08.2022 [PERSON] вибула з пологового будинку залишивши дитину у закладі. Станом на 17.08.2023 [PERSON] жодного разу не з`явилася до служби у справах дітей, не виявляє бажання бачитися з сином, не цікавиться станом здоров`я та його розвитком, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання свого малолітнього сина. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ніжинської міської ради 17.08.2023 прийнято рішення про надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.10.2023 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 27.12.2023 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача виконавчого комітету Ніжинської міської ради Євси А.В. до суду надійшла заява від 23.01.2024 про розгляд справи без їх участі, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена шляхом направлення рекомендованого повідомлення на адресу місця її реєстрації. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала, відзиву, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Савостьянова О.Г. надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2022 [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження записані відповідно до ч.2 ст.135 СК України, за рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (а.с.7-8). Згідно Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку від 08.08.2022, [PERSON] 05.08.2022 покинула дитину -хлопчика, [INFO] , в КНП «Ніжинський пологовий будинок» (а.с.6). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 24.08.2023 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. По справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , буде суперечити інтересам останнього. На думку суду, поведінка відповідача є такою, що свідчить про її ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини, оскільки остання не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не піклуються про його підготовку до самостійного життя, зокрема, не надає матеріальної допомоги для забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що може негативно впливати на фізичний розвиток як складову виховання. Доказів, що підтверджують обставини виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, наявність у відповідача заробітку, зацікавленість відповідача у його вихованні, надання їй батьківської турботи, необхідного харчування, матеріального забезпечення, не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дитини, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як роз`яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч. 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав відповідачів, відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа не звільняє їх від обов'язку утримувати своїх дітей, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дітей. За правилами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ст. 166, 180, 184 СК України майновий стан відповідачки, яка є особою працездатного віку, відсутність даних про наявність інших утриманців, стан здоров'я дітей та їх вік, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх її доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, то зважаючи на п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved