Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з неї заборгованість за Кредитним договором №5755789774 від 22 грудня 2021 року в розмірі 34 775 грн 59 коп., оскільки відповідач порушила умови кредитного договору. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача на підставі Договору факторингу від 27 січня 2023 року. В судове засідання сторони не викликались. Відповідач [PERSON] надала відзив, де вказує, що спірний кредитний договір був укладений не з позивачем у справі, а з ТОВ "ФК"ЦФК" у сумі 28 588,80 грн. Строк повернення - 24 грудня 2024 року. В січні 2022 року вона проводила оплату щомісячного платежу, проте внаслідок початку в Україні воєнного стану усі відділення ТОВ "ФК"ЦФК" закрились і вона не знала куди сплачувати щомісячні платежі. У вересні 2022 року їй стало відомо про відкрите відділення, де вона погасила частину боргу. У зв`язку із відсутністю коштів, вона надала заяву про укладення договору про реструктуризацію, проте їй було відмовлено. Також зазначила, що їй не було повідомлено про зміну кредитора та нарахована з 24 лютого 2022 року неустойка та інші платежі за прострочення виконання зобов`язання підлягає списанню. Просить у позові відмовити. Представник позивача надав відповідь на відзив, де вказує, що 27 січня 2023 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір відступлення права вимоги №20230127, в тому числі за кредитним договором №5755789774 від 22 грудня 2021 року. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості. 29 квітня 2023 року після відступлення права вимоги відповідачем було здійснено погашення заборгованості у розмірі 500,00 грн. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалось нарахування будь-яких штрафних санкцій. Відповідачем не доведено, що внаслідок саме введення воєнного стану вона не мала можливості виконати свої зобов`язання за кредитним договором. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 08 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 22\~грудня 2021\~року між\~ТОВ "ФК\~"ЦФР"\~та [PERSON] укладено Кредитний договір №5755789774, відповідно до якого позичальник отримала у позику 28 588,80 грн на строк 36 місяців. Щомісячні проценти - 2,49% від суми кредиту, загальні - 0,01% від суми боргу за договором. Відповідач прийняла та ознайомилась з умовами договору, про що свідчить її підпис. 27 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "ФК "ЦФР" укладено договір відступлення прав вимоги №20230127, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржника, у тому числі грошової вимоги до відповідача за договором позики №5755789774 від 22 грудня 2021 року, яка станом на 27 січня 2023 року складає 35 275,59 грн, що підтверджується вказаним договором та витягом з реєстру боржників. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №5755789774 від 22 грудня 2021 року станом на 27 січня 2023 року заборгованість відповідача не погашена та складає 35 275,59 грн. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. 29 квітня 2024 року відповідачем погашено заборгованість у розмірі 500,00 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Таким чином у відповідача виникли зобов`язання за укладеним договором повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі укладеного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача за договором №5755789774 від 22 грудня 2021 року, яка станом на 27 січня 2023 року складає 35 275,59 грн. Жодних штрафних санкцій позивачем не нараховано. Отримані кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідач не повернула, умови договору не виконала. Доводи відповідача, що позивачем не доведено факт належного повідомлення її про укладення договору про відступлення права вимоги, суд відхиляє, оскільки за положеннями статей 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, заміна кредитора у зобов`язанні не припиняє самого зобов`язання та не впливає на дійсність основного правочину. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 вересня 2015 року по справі №6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Крім того, відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Однак, відповідач не надала належних доказів на підтвердження виконання в повному обсязі умов кредитного договору ані первісному, ані новому кредитору. Щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві про те, що нарахована з 24 лютого 2022 року неустойка та інші платежі за прострочення виконання зобов`язання підлягає списанню суд зазначає таке. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17 береня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Як видно із позову та розрахунку заборгованості позивач просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №5755789774 від 22 грудня 2021 року в розмірі 34 775 грн 59 коп., з яких: 28 400,92 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 374,67 грн сума заборгованості за щомісячними відсотками. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі нараховані не були. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Згідно з\~ч.1,\~ч.5\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи зазначені обставини, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту, а також щодо розміру заборгованості за основною сумою боргу та за відсотками нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмір 2 684,00 грн.

Outcome: approved