Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2023 року через систему\~«Електронний суд»\~звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2007 року ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 1105. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність почуття любові, поваги та розуміння один до одного. Спроби примирення були марними. Шлюбні відносини остаточно припиненні в березні 2020 року. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам подружжя. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 20 вересня 2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року у зв`язку із усуненням недоліків позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 27 жовтня 2023 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська сторонам у справі надавався строк для примирення тривалістю три місяці. Провадження у справі було зупинено до закінчення строку для примирення, тобто до 26 січня 2024 року. 30 січня 2024 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська провадженні у цивільній справі було поновлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість через систему «Електронний суд» подав клопотання, відповідно до якого просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила їх задовольнити. Прізвище просила не змінювати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Дніпро), про що складено відповідний актовий запис № 1105, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно (а.с. 5). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданими повторно (а.с. 6, 7). Між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та утримання спільних дітей, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку, про що зазначив позивач. Також встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved