Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

24.01.2024 позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 16.11.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗПОЗИКА») направили [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 429941-КС-001 про надання кредиту. Того ж дня - 16.11.2021 [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 429941-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. В подальшому ТОВ «БІЗПОЗИКА» направили [PERSON] через телекомунікаційну систему - на номер телефону [NUMBER] , який позичальник вказав у своїй анкеті в особистому кабінеті - одноразовий ідентифікатор G-9246, котрий було введено/відправлено боржником. Таким чином, 16.11.2021 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 429941-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». На виконання умов укладеного Договору кредиту № 429941-КС-001 від 16.11.2021 ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 36 000,00 грн. шляхом перерахування цієї суми на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої був зазначений відповідачем в анкеті в його особистому кабінеті. Позичальник зобов`язувався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Однак, відповідач не виконав взятих на себе за Договором кредиту зобов`язань, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 09.01.2024 [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «БІЗПОЗИКА» за Договором кредиту № 429941-КС-001 від 16.11.2021 у розмірі 73\~772,24 грн, з яких: 36\~000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 32\~372,24 грн - сума прострочених платежів по процентах, 5\~400,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Цю суму заборгованості в загальному розмірі 73\~772,24 грн та судові витрати в сумі 2\~422,40 грн ТОВ «БІЗПОЗИКА» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь. 24.01.2024 суд постановив ухвалу про залишення указаної позовної заяви без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у ній недоліків (а.с.89-91). 30.01.2024 протягом визначеного судом строку через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви з додатками (а.с.95-114). 31.01.2024 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 20.02.2024, яке в подальшому через неявку відповідача було відкладено на 07.03.2024 (а.с.122, 123). 20.02.2024 суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] та витребував з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 16.11.2021 по 09.01.2024 включно (а.с.141-143). 28.02.2024 та 06.03.2024 від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли матеріали на виконання ухвали суду від 20.02.2024 (а.с.154-162). У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належно згідно з вимогами чинного законодавства (а.с.124-126, 128, 144-149). 05.02.2024 представник позивача Памірський М.А., який діє на підставі довіреності (а.с.134), подав до суду заяву, в якій просить розглянути дану\~справу без\~його участі,\~позовні вимоги\~підтримує та\~просить задовольнити,\~щодо заочного\~розгляду справи\~не заперечує (а.с.130, 131). Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі 20.02.2024 та 07.03.2024 - не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 124, 144) . У матеріалах справи містяться повернуті поштові відправлення (конверти), скеровані за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, з відмітками ВПЗ про неможливість їх вручення адресату через його відсутність за вказаною адресою (а.с.138, 152, 153), що згідно з положенням п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач [PERSON] не подав. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для її заочного розгляду. Ухвалою суду від 07.03.2024, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Так, суд установив, що 16.11.2021 відповідач [PERSON] виявив бажання отримати кредит у ТОВ «БІЗПОЗИКА». З цією метою він, використовуючи номер свого телефону [NUMBER] , ідентифікувався в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ІТС) та зайшов в особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, де заповнив анкету клієнта і вказав суму бажаного кредиту 36000,00 грн (а.с.41). Того ж дня - 16.11.2021 [PERSON] отримав від ТОВ «БІЗПОЗИКА» для ознайомлення у своєму особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту, де була викладена інформація з основних умов кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника і порядок повернення кредиту (а.с.26-28), а також отримав пропозицію (оферту) ТОВ «БІЗПОЗИКА» на укладення Договору № 429941-КС-001 про надання кредиту, що містила умови надання кредиту (а.с.32-34). З матеріалів справи установлено, що відповідач [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання договору про надання кредиту та 16.11.2021 підписав Договір № 429941-КС-001 своїм електронним підписом, використавши одноразовий ідентифікатор G-9246 (а.с.29-31). За умовами п.1 Договору № 429941-КС-001 про надання кредиту від 16.11.2021 (далі - Договір), кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 36 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит є споживчим і надається строком на 16 тижнів; плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,79576389 процентів за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту становить 5\~400,00 грн; термін дії договору до 08.03.2022 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 64\~000,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 3\~650,04 процентів. Сторони в п. 3 Договору погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Підписанням цього Договору [PERSON] підтвердив, що до укладання Договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті кредитодавця (п.10 Договору). Згідно з копями довідок ТОВ «Елаєнс» від 13.01.2024, наданих ТОВ «БІЗПОЗИКА» в порядку виконання договору № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, 16.11.2021 [PERSON] на картку MONOBANK № [NUMBER] було перераховано кошти згідно з кредитним договором № 429941-КС-001 від 16.11.2021 двома платежами: 20\~000,00 грн та 16\~000,00 грн, що в загальному розмірі становить 36\~000,00 грн (а.с.42, 43). Судом установлено, що банківська картка № [NUMBER] випускалася та належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що вбачається з повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 21.02.2024 № БТ/1466, наданого в порядку виконання ухвали суду від 20.02.2024 (а.с.154). Факт зарахування грошових коштів 16.11.2021 на карту [PERSON] № [NUMBER] в MONOBANK згідно з кредитним договором № 429941-КС-001 від 16.11.2021 двома платежами 20\~000,00 грн та 16\~000,00 грн підтверджується випискою по цій картці від 21.02.2024, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а.с.161 на звороті). З цієї ж виписки вбачається, що за період з 16.11.2021 по 05.01.2024 [PERSON] не здійснював перерахування грошових коштів на погашення кредиту за Договором № 429941-КС-001 (а.с.155-161). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитором ТОВ «БІЗПОЗИКА» за Договором кредиту № 429941-КС-001 від 16.11.2021 становить 73\~772,24 грн з яких: 36\~000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 32\~372,24 грн - сума прострочених платежів по процентах, 5\~400,00 грн - сума прострочених платежів за комісією (а.с.15-25). Інших доказів матеріали справи не містять та суду не надано. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст.\~8\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України\~«Про електронну\~комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст.\~4\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. На підтвердження укладення Договору кредиту № 429941-КС-001 від 16 листопада 2021 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 16.11.2021 року об 11:56:39 клієнт, використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС та зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com; 16.11.2021 року об 11:56:58 клієнт надав усю необхідну інформацію для формування товариством належної пропозиції клієнту; 16.11.2021 об 11:57:00 клієнту в особистому кабінеті надано паспорт споживчого кредиту на ознайомлення, а також на його номер телефону відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором G-2363 для підписання паспорта споживчого кредиту; 16.11.2021 об 11:57:23 клієнт ознайомився і підписав паспорт споживчого кредиту; 16.11.2021 об 11:57:31 товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту, яка містить істотні умови Договору; 16.11.2021 об 11:58:08 клієнту відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором G-9246 для підписання Договору; 16.11.2021 об 11:58:13 клієнт ознайомився з офертою товариства та прийняв її умови шляхом надсилання товариству акцепту та підписання Договору одноразовим ідентифікатором G-9246; 16.11.2021 об 11:58:59 після укладення Договору, товариством направлено клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа; 16.11.2021 об 11:59:01 Договір та Правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником, а також розміщені в особистому кабінеті (а.с.38, 39). Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та відповідачем не були б укладені. Тому встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як убачається із матеріалів справи, 16.11.2021 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 20 000, 00 грн. та 16 000,00 грн. (а.с.42, 43). Однак, станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто. Відповідно до умов укладеного Договору та наданого розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитором ТОВ «БІЗПОЗИКА» за Договором кредиту № 429941-КС-001 від 16 листопада 2021 року становить 73\~772,24 грн, з яких: - сума прострочених платежів по тілу кредиту - 36\~000,00 грн; - сума прострочених платежів по процентах, обрахована за строк кредиту 16 тижнів: 0,79576389% * 36\~000,00 грн * 113 днів = 32\~372,24 грн; 5\~400,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Тобто, проведений позивачем розрахунок заборгованості, заявлений до стягнення з відповідача, вірний. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд висновує про задоволення позову ТОВ «БІЗПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Договором № 429941-КС-001 про надання кредиту від 16.11.2021 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 73\~772,24 грн. Вирішуючи згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України питання щодо\~розподілу між сторонами судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 2422,40 грн (а.с.1). Указана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved