Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

18 жовтня 2021 року на адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Комунальне виробниче підприємство «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради, згідно ліцензій надає послуги з централізованого постачання теплової енергії мешканцям міста, у тому числі в будинок [ADDRESS] , в якій проживає [PERSON] . Відповідач в порушення законодавства у сфері житлово-комунальних послуг в період з 01.10.2014 року по 31.10.2019 року включно ухилявся від оплати за отриману послугу з постачання теплової енергії для опалення, в результаті чого, за ним, по особовому рахунку № [NUMBER] , утворилась заборгованість в сумі 47801,06 гривень. Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради суму боргу за послугу постачання теплової енергії для централізованого опалення в розмірі 47801,06 гривень та понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень, шляхом перерахування вказаної суми на розрахунковий рахунок № [NUMBER] в Ф.Донецьке обласне УП «Ощадний банк України» м. Краматорськ, МФО 335106, код ЄДРПОУ 00131133. Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 28 липня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання, яке відкладено на 28.02.2022 року. 23.11.2021 року відповідач до Краматорського міського суду Донецької області подав заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій просив здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Цього ж дня, відповідачем [PERSON] було подано до суду та відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Так, відповідач зазначає, що 08.10.2008 року ним було отримано довідку від КВП «Краматорська тепломережа» № 556 про відсутність заборгованості за надані послуги по теплопостачанню. 27.10.2008 року ним подано заяву на ім`я директора КВП «Краматорська тепломережа» про відмову від послуг теплопостачання, вх. № 1060 від 27.10.2008 року. Після цього, на підставі дозволу ОАО Краматорські електромережі від 27.10.2008 року № 010/82 квартира отоплювалась автономно електрообігрівачами. Також, оскільки будинок старої споруди і раніше усі квартири опалювались пічним опаленням, було відновлено й такий вид опалення. В подальшому, було здійснено реконструкцію електропостачання з встановленням електроопалення тепла підлога та отримано пільговий тариф на електрику «Тариф Електроопалення» на підставі дозвільних документів від ОАО Краматорські електромережі і ПАО ДТЕК Донецькобленерго, а саме: проект внутрішніх мереж № [NUMBER] ; лист-узгодження ПАО ДТЕК від 27.05.2015 року № 26-11/из229-01; технічний паспорт на квартиру, виданий Бюро технічної інвентаризації м. Краматорськ, де зазначені електроопалення і пічне опалення. Відомості про наявність центрального опалення відсутні. Таким чином, у позивача відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за надання послуг централізованого теплопостачання, оскільки такі послуги не отримувались відповідачем з 2008 року. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Згідно з позицією Ради суддів України, викладеній у рішенні від 05.03.2023 року та на засіданні 17.08.2023 року, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. 09 листопада 2023 року цивільна справа № 234/12945/21 надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023 року, для розгляду даної справи, визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 10 листопада 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавались. 08 березня 2024 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання в якому останній просив застосувати строк позовної давності за заявлені вимоги про стягнення заборгованості з 08.10.2008 року по 31.10.2019 року та відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом такого строку й невідповідності суми заборгованості за послуги централізованого опалення. Судові витрати покласти пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача КВП «Краматорська тепломережа» Міськради в судове засідання не з`явилась, натомість подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, натомість представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно оцінивши надані докази дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому є абонентом Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради, яке згідно ліцензій надає послуги з централізованого постачання теплової енергії мешканцям м. Краматорська. Крім того, на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] у КВП «Краматорська тепломережа» Міськради. Таким чином, між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач користувався даними послугами для задоволення власних потреб. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.\~9,\~10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~оплата за комунальні послуги нараховується абонентам, затвердженим в установленому порядку тарифам. Наймачі зобов`язані своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги, а відповідно до\~ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна покладається на власника. Згідно\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35\~Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року\~розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Згідно\~ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами\~ст. 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Оспорюючи факт отримання та зобов`язання сплати відповідачем наданих позивачем послуг, [PERSON] вказує, що він відмовився він них. Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України\~"Про\~теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил). Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. З аналізу усіх наданих відповідачем документів, встановлено, що останнім у 2008 році дійсно вживались заходи направлені на відмову від отримання послуг з централізованого постачання теплової енергії. Разом з тим, відключення квартири [ADDRESS] , від отримання наданих позивачем послуг, у відповідності до вимог чинного законодавства, здійснено не було. Отже, відповідач самовільно відключив квартиру від теплопостачання та не вирішив у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення. Такі дії споживача не надають підстав для припинення обов`язків наймача квартири зі сплати за послуги з теплопостачання. Відповідно до наданої позивачем оборотно-сальдової відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , заборгованість [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , за період з 01.10.2014 року по 31.10.2019 року включно перед КВП «Краматорська тепломережа» Міськради складає 47801,06 гривень. Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачем не надано. Водночас, під час розгляду справи, стороною відповідача надано клопотання про застосування до вимог про стягнення заборгованості строку позовної давності, передбаченого\~ст.257 ЦК України. Відповідно до\~ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Положеннями ч. 3 та 4\~ст. 267 ЦК України\~встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч.1\~ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки характер правовідносин, що склалися між сторонами, передбачає внесення оплати за фактичного надані послуги з теплопостачання шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, то строк позовної давності повинен обраховуватися щодо кожного платежу окремо. Згідно з приписами\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 264\~ЦК України\~визначено,\~що перебіг\~позовної давності\~переривається вчиненням\~особою дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Позовна\~давність переривається\~у разі\~пред`явлення\~особою позову\~до одного\~із кількох\~боржників,\~а також\~якщо предметом\~позову є\~лише частина\~вимоги,\~право на\~яку має\~позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Перевіряючи можливе вчинення сторонами дій, які призвели до переривання перебігу позовної давності, судом встановлено, що у 2019 року позивач звертався до Краматорського міського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідача заборгованості та ухвалою від 23.12.2019 року (справа № 234/21606/19) у видачу судового наказу відмовлено. Великою Палатою Верховного Суду під час перегляду справи №712/8916/17 зроблено висновок, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч. 2 ст. 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Отже, факт звернення позивача до суду в 2019 році із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання не може розцінюватись як обставина, яка в розумінні ст. 264 ЦК України перервала перебіг позовної давності. Матеріалів, які б вказували на вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу також не встановлено. Згідно до п. 12 Прикінцевих положень ЦК\~України (чинних на момент подання позову)\~під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Даний розділ був доповнений пунктом 12 згідно із\~Законом № 540-IX від 30.03.2020, тобто почав свою дію лише з 30 березня 2020 року. Водночас, сам факт запровадження як карантину, так і воєнного стану в Україні, без обґрунтування позивачем неможливості звернення до суду у встановлені строки через запровадження такого, не можна вважати поважною причиною для безумовного поновлення цих строків. Вищевказане узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК України). В даному випадку позивачем не заявлено клопотання про поновлення строків позовної давності та не наведено обставин і підстав обґрунтування неможливості звернення до суду у встановлені строки саме через запровадження в країні карантину, наявність якого унеможливило реалізацію ним свого права на судовий захист. Отже, запровадження карантину не можна розцінювати як безумовну поважну причину для незастосування в цей період загального правила строку позовної давності. У межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, які б вказували на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 10.2014 року по 09.2018 року включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. Беручи до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості за послуги з теплопостачання в межах позовної давності, тобто за період з жовтень 2018 року по жовтень 2019 року - становить 15153,90 гривень, з яких: 245,40 гривень - за жовтень 2019 року; 1968,98 гривень за листопад 2018 року; 2860,12 гривень за грудень 2018 року; 2518,28 гривень за січень 2019 року; 3148,77 гривень за лютий 2019 року; 2568,75 гривень за березень 2019 року; 1305,53 гривень за квітень 2019 року; 0,00 за травень-вересень 2019 року; 537,87 гривень за жовтень 2019 року. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідачі повинні подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. \~Враховуючи встановлені обставини фактичного споживання послуг позивача, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги, та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надану їй позивачем теплову енергію за період з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року включно в розмірі\~\~15153,90 гривень. Таким чином,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених позовних\~вимог,\~дослідивши всебічно,\~повно,\~безпосередньо та\~об`єктивно\~наявні у\~справі докази,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~достовірність,\~достатність і\~взаємнийзв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона позивача посилалась як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п.4 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем по справі понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до положень \~ст.141 ЦПК України,\~ пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 719,64 гривень.

Outcome: partial