Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 17 травня 2011 року звернулась [PERSON] із позовом про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] борг спадкодавця [PERSON] за договором позики в сумі 744 129 грн., а також судові витрати. Заочним рішенням від 08.02.2013 року позовні вимоги були задоволені та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] борг спадкодавця [PERSON] за договором позики від 25.12.2008 року в сумі 744 129 грн., а також судові витрати. Судом, ухвалою від 30.09.2021 року, заяву відповідача [PERSON] було задоволено та скасовано заочне рішення від 08.02.2013 року із призначенням справи до розгляду у загальному провадженні. Згідно заяви про уточнення позовних вимог від 04.07.2022 року ( т.5 а/с 97) позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики спадкодавця [PERSON] у межах спадкового майна у розмірі 50 000 доларів США ; стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики спадкодавця [PERSON] у межах спадкового майна у розмірі 25 000 доларів США; стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики спадкодавця [PERSON] у межах спадкового майна у розмірі 25 000 доларів США , а також стягнути з відповідачів судові витрати. Згідно заперечень поданих 26.09.2012 представником [PERSON] ( т.1 а/с 187 ) відповідачка не визнає позовні вимоги та наполягає на тому що розписка написана не її чоловіком, строк виконання зобов`язання зазначений у розписці сплив ще при житті [PERSON] але позову до нього не подавалось, що підтверджує наявність сумнівів у тому що ним були отримані вказані у розписці гроші. За змістом відзиву поданого 11.05.2023 року представником [PERSON] (т.4 а/с 117 ) відповідачка позовні вимоги від 04.07.2022 року не визнає та вважає що визначені у позові відповідачу не є належними відповідачами так як не отримали у власність спадкового майна після смерті [PERSON] . а крім того не доведено наявність у позивача оригіналу розписки та підтвердження того, що вказана розписка написана саме [PERSON] . Як встановлено судом [PERSON] , , прийняв суму в еквіваленті 800000 грн. або 100000 доларів США від [PERSON] . Строк повернення - до 25.12.2009 року, про що суду надано розписку [PERSON] , складену в присутності свідка [PERSON] /а.с.5/. Даний факт також підтвердив допитаний в судовому засіданні 01.11.2012 року свідок [PERSON] , а також підтверджується оригіналом розписки, оглянутої судом 09.06.2022 року. Крім того, ухвалою суду від 01.07.2022 року була призначена судово-почеркознавча експертиза та згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ( ОНДІСЕ) ( т.4 а/с 134) рукописний текст розписки від 25.12.2008 року та підпис від імені [PERSON] розміщений нижче рукописного тексту розписки, виконані саме [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Першим Малиновським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції 26.11.2010 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №2457. [PERSON] на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 26 жовтня 2001 року, зареєстрованого під реєстровим № 4-1930 належало на праві приватної власності земельна ділянка площею 597 кв.м., що розташована у [ADDRESS] та на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 26 жовтня 2001 року, зареєстрованого під реєстровим № 4-1927 - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . За життя [PERSON] подарував [PERSON] 2/5 (дві/п`ятих) частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування частини житлового будинку, посвідченого Трелюю одеською державною нотаріальною конторою 19 лютого 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-356. Крім того, [PERSON] подарував [PERSON] 1/10 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 06.12.2016 року №479801.72.16. (т.4 а/с 103). З огляду на витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно №30047196, який наявний в матеріалах спадкової справи, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належало 14 частка житлового будинку. Решта ідеальних часток зареєстрована за [PERSON] - 2/5, [PERSON] - 1/10 (т.4 а/с 104). Судом було досліджено спадкову справу №327/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що до Третьої одеської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] від імені малолітнього [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, а також від свого імені з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Крім того, з заявою про прийняття спадщини звернулась також і мати спадкодавця - [PERSON] ( т.1 а/с 27). Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із виконанням зобов`язання за договором позики та стягнення заборгованості спадкодавця зі спадкоємців врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 4. ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення банку має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів - спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до частини першої статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. У даному випадку судом вважається доведеним стороною позивача належними та допустимими доказами факт укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики , згідно якою останній отримав у борг 100 000 доларів США , та своїх зобов`язань по поверненню грошей не виконав, тому зобов`язання , незважаючи на смерть позичальника, не сплинули а у відповідності до вимог законодавства повинні бути виконані спадкоємцями померлого боржника у межах вартості спадкового майна. Спадкоємцями померлого [PERSON] є [PERSON] , який як неповнолітні син померлого повинен був отримати частину спадщини а також ще частину яку повинна була отримати дружина померлого [PERSON] та яка відмовилась від своєї частину саме на користь сина [PERSON] . Також спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON] , яка є донькою померлого, та враховуючи що на момент смерті спадкодавця вона також була неповнолітньою та відсутня заява про її відмову від спадщина, вона вважається такою що прийняла спадщину у розмірі частини. Крім того мати померлого - [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини, вона вважається спадкоємцем частини від спадщини. Спадковою масою , яка залишилась після смерті [PERSON] є 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] та [ADDRESS] земельної ділянки площею 597 кв.м., що розташована у [ADDRESS] , яки належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини ( смерті ). У відповідності до звіту , проведеному у 2012 році ТОВ «Евроконсалт» вартість всього домоволодіння на дату оцінки 14.02.2012 року складає суму еквівалентну 279 478 доларів США а вартість всієї земельної ділянки складає суму еквівалентну 123 851 доларів США. Вказана оцінка приймається судом як належний доказ вартості спадкової маси на момент відкриття спадщини, враховуючи що вказані оцінка є найбільш наближеною за часом до моменту відкриття спадщини а крім того не спростована іншими доказами . Враховуючи , що до спадщини входить частина домоволодіння та частина земельної ділянки судом встановлюється що вартість спадкової маси після смерті [PERSON] , є 139 739 + 61 925,50 = 201 664,50 доларів США, тобто заборгованість спадкодавця, яка повинна бути погашена спадкоємцями, значно менша ніж отримане спадкоємцями майно. При розрахунку заборгованості суд застосовує усталену практику Верховного Суду, який у своїх постановах неодноразово зазначав що при укладенні договору позики сторони мають право визначити валюту зобов`язання, і сама та валюта яка отримана позичальником і повинна бути повернута позикодавцю у рахунок виконання зобов`язань. Такий правовий висновок про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01,2019 року по справі № 373/2054/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/І4-Д та постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі Ш27/26К30/16-Ц. Верховний Суд визначив, що Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони, можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором, або законом чи іншим нормативно-правовим актом.. Заборони на виконання грошового зобов`язання у вигляді іноземної валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи встановлені судом обставини та проаналізувавши надані сторонами докази суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню а стягненню на користь позивача, як кредитора, із спадкоємців позичальника підлягає сума боргу виходячи з розміру успадкованої ними частки у спадщині, а саме із [PERSON] в розмірі 2/4 частки, що становить 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США, із [PERSON] в розмірі 1/4 частки, що становить 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, із [PERSON] в розмірі 1/4 частки, що становить 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved