Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 30 червня 2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської областіза актовим записом №377. Від шлюбу з відповідачем мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2022 року тому, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та шлюб. З цього часу припинено і ведення спільного господарства та сумісне проживання. На примирення не згодна, а тому, посилаючись на положення ч.1ст.24, ч.2,4 ст.56 СК України, просить суд розірвати шлюб. Позивач будучи повідомлена належним чином в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлена про час, день та місце розгляду справи, представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що ініціатором розірвання шлюбу є позивачка, яка з кінця 2021 року тісно почала спілкуватись з іншим чоловіком, та в них склались романтичні відносини. З початку березня 2022 року під час широкомасштабного вторгнення рф до України вони однією сім`єю разом зі своїми трьома дітьми виїхали до Польщі, але в травні 2022 року позивачка залишила відповідача з дітьми та повернулась до України. Діти проживали разом з відповідачем до вересня 2023 року, та вже потім позивачка забрала дітей до України де до даного часу вони проживають разом зі своєю матір`ю. В своєму відзиві на позовну заяву зазначено про визнання позову відповідачем та просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено на підставі копії свідоцтва про шлюб, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2006 року. Шлюб зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №377 та, відповідно до копійсвідоцтва про народження, мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Згідно з положеннями ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Право на припинення шлюбних відносин передбачено ст.56 СК України. Згідно із ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Із досліджених матеріалів справи та заяви позивача встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2022 року, вони не бажають проживати в шлюбі та не згодні на примирення. А тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Позивачем при подачі позову було сплачено 1074 (одна тисяча сімдесят чотири) гривні 00 копійокгрн. судового збору. Згідно з ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути 537,00 грн. з державного бюджету, 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову згідно квитанції. Також вважає можливим судовий збір в сумі 537,00 грн. відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved