Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Керівник Ковельської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації з позовом до [PERSON] про витребування земельної ділянки. Позов обґрунтовує тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-1605/15-16-СГ від 04.05.2016 затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211 площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211 зареєстрована за відповідачем 01.07.2016 із зазначенням її цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства. Крім цього, відповідно до земельно-кадастрової інформації земельна ділянка, що передана у власність відповідача відноситься до категорії - землі сільськогосподарського призначення, пасовища. Таким чином вказана земельна ділянка перебуває у приватній власності відповідача. Проте, вказана земельна ділянка знаходиться в межах земель лісового фонду (земель лісогосподарського призначення) у межах кварталі 28 Любохинівського лісництва. На обґрунтування цього факту прокурор посилається на наступне. Рішенням Волинської обласної ради №13/2 від 18.08.2000 «Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств»» надано дозвіл на складання проектів відведення земель лісового фонду, які знаходились у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств державним лісгоспам державного лісогосподарського об`єднання «Волиньліс», спеціалізованим лісогосподарським підприємствам - правонаступникам спеціалізованому акціонерному товариству «Тур» згідно з додатками. Згідно з додатком №13 до вищезазначеного рішення обласної ради Кримненська сільська рада передала 408,4 га Держоб`єднанню «Волиньліс». Згідно з планово - картографічними матеріалами лісовпорядкування щодо кварталу 28 Любохинівського лісництва спірна ділянка розташована у 28 кварталі 6 виділі, крім того наявні лісові насадження віком 47 років та діаметром 20 см куб. Інформація про накладення земельної ділянки на земельні ділянки державного лісового фонду підтверджується також листом ВО «Укрдержліспроект» № 794 від 12.08.2023, згідно з яким вищевказана земельна ділянка повністю накладається на землі лісового фонду. Відповідно до листа ДП «Ковельське лісове господарство» №02-17/769-22 від 28.10.2022 спірна земельна ділянка площею 0,12 га згідно з матеріалами лісовпорядкування 2012 року знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення у кварталі 28 виділу 6 Любохинівського лісництва. Також згідно з Актом обстеження насаджень в кварталі 28 Любохинівського лісництва від 27.10.2022, зазначена вище земельна ділянка розміщена в 6 виділі 28 кварталу Любохинівського лісництва. Окрім того, доказом того, що спірна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення є відомості лист Міністерства юстиції України від 14.12.2023 р., наданий прокурору. Фактично спірна ділянка перебуває у користуванні ДП «Ліси України», водночас відповідне право у встановленому порядку не зареєстроване. Згідно з викопіюванням відкритих даних «Геопортал Ліси України», на якому зображено розташування межі кварталу № 28 Любохинівського лісництва, в цьому кварталі безпосередньо розташована спірна ділянка. При використанні інтерактивного шару «Ліси» Публічної кадастрової карти спірна ділянка позначається зеленим кольором, як землі лісового фонду. Також спірна ділянка межує з іншими ділянками, які перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України». Таким чином дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області при затвердженні технічної документації з землеустрою та надання земельної ділянки з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211 площею 0,12 га у власність [PERSON] призвели до незаконного вилучення земельної ділянки лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, а також передання земельної ділянки із державної у приватну власність, що порушує норми Конституції України, Лісового та Земельного кодексів. Вилучення земельних ділянок державної власності для не лісогосподарських потреб мав право лише Кабінет Міністрів України, який жодних документів на таке вилучення не видавав. Зважаючи на вказане, прокурор просить витребувати у власність держави в особі Волинської обласної державної адміністрації (яка є на даний час розпорядником земель лісогосподарського призначення відповідно до ч.2 ст. 122 ЗК) з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211, площею 0,12 га. Відповідач відзиву на позов не подав. Представник третьої особи подав письмові пояснення на позов, у яких зазначає, що ДП «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків ДП «Ковельське лісове господарство» та ДП «Старовижівське ЛГ» та повністю підтримує позовні вимоги. Спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення, оскільки входить в межі Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Старовижівського ЛГ» (правонаступник ДП «Ковельське ЛГ»), який схвалений за результатами Базового лісовпорядкування, проведеного Українською лісовпорядною експедицією ВО «Укрдержліспроект» у 2013 р. та передана ДП «Старовижівське ЛГ» на підставі рішення Волинської обласної ради № 13/2 від 18.08.2000 р. Згідно з планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та актом обстежень насаджень Любохинівського лісництва на цій ділянці наявні лісові насадження віком 47 років. Факт накладки ділянки підтверджується листом ВО «Укрдерліспроект». Вважає надані до позову матеріали належними та достатніми доказами перебування спірної ділянки в складі категорії земель лісового фонду. Спірна ділянка була незаконно передана у приватну власність, зміна цільового призначення відбулась без дотримання норм закону, в даний час ця ділянка фактично перебуває в користуванні ДП «Ліси України». \~Ухвалою від 05.01.2024 р задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211. Ухвалою суду від 08.02.2024 р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні прокурор Романюк Н.М. позов підтримала з підстав наведених у позові, додала, що на обґрунтування позовних вимог також отримано висновок судової земельно-технічної експертизи, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору за подання позову і заяви про забезпечення позову. У судове засідання відповідач будучи повідомленим про час розгляду справи в порядку ст. 130 ЦПК, не з`явився, причини неявки не повідомив. Суд ухвалив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи Багацький Є.Г. просить позов задовольнити, додатково пояснив, що з моменту отримання права користування спірної ділянкою ні ДП «Старовижівське ЛГ», ні ДП «Ковельське ЛГ» не могли зареєструвати право користування ділянкою, оскільки вона зареєстрована за відповідачем. Водночас працівники ДП «Ліси України» здійснюють догляд за цією ділянкою, вона заліснена, що вказує на те, що відповідачем не використовує її за призначенням, сільське господарство на цій ділянці вестись не може, оскільки для цього треба знести лісові насадження, на що дозволу не отримає. Волинська обласна державна адміністрація просить розглянути справу за відсутності її представника, підтримує позовні вимоги (арк. спр. 128). Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Ст.ст.77-80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.ч.2, 3,\~ст. 78 ЗК України\~право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Ст. 80 ЗК України\~встановлено, що самостійним суб`єктом права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Згідно зі\~ст. 84 ЗК України\~в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Ст. 122 ЗК України\~передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Судом встановлені такі фактичні обставини справи. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-1605/15-16-СГ від 04.05.2026 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211площею 0,12 га для індивідуального садівництва (арк. спр. 24). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211- 01.05 Для індивідуального садівництва, дата державної реєстрації ділянки 28.04.2016 арк. спр. 25). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211зареєстрована 01.07.2016 за відповідачем, її цільове призначення - для індивідуального садівництва (арк. спр. 29). Рішенням Волинської обласної ради від 18.08.2000р. № 13/2 Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств надано дозвіл на складання проектів відведення земель лісового фонду, які знаходились в користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств державним лісгоспам державного лісогосподарського об`єднання «Волиньліс», спеціалізованим лісогосподарським підприємствам правонаступникам міжгосподарських спеціалізованих лісопідприємств та лісгоспів, Ковельському спеціалізованому акціонерному товариству «Тур» (арк. спр. 71. Протоколом другої технічної наради за підсумками польових лісовпорядних робіт, виконаних ДП «Старовижівський лісгосп» Волинського ВОУЛМГ і основні положення проекту організації та розвитку лісового господарства на ревізійний період 2013 2022 від 25.10.2012, затверджено загальну площу ДП «Старовижівське ЛГ», погоджену з районними земельними органами, а також розподіл по лісництвах. Відповідно до зазначеного протоколу, зокрема розділу 1.4 «Віднесення лісів до міських, селищних, сільських ради» 28 квартал Любохинівського лісництва, до якого входить спірна ділянка, віднесено до Кримненської сільської ради (арк. спр.144 на звроті). Згідно з листом ДП «Ковельське лісове господарство» №02-17/769-22 від 28.10.2022 та № 02-17/659/22 від 15.09.2012 земельна ділянка з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211 згідно з матеріалами лісовпорядкування, чинними до 2012 року, знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення Любохинівського лісництва, кв.28, виділ 6 (арк. спр. 75,78). Згідно з Актом обстеження насаджень в кварталі 28, вид.6Любохинівського лісництва від 27.10.2022, проведеного комісією в складі провідного інженера лісового господарства ДП «Ковельське лісове господарство», лісничого Любохинівського лісництва, помічника лісничого Любохинівського лісництва встановлено, що зазначена вище спірна земельна ділянка розміщена в 6 виділі 28 кварталу Любохинівського лісництва (арк. спр.77). Також інформація про накладення земельної ділянки з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211на земельні ділянки державного лісового фонду підтверджується листом Українського державного проектне лісовпорядне виробниче об`єднання «Укрдержліспроект» № 794 від 23.08.2023, згідно з яким вищевказана земельна ділянка повністю накладається на землі лісового фонду (арк. спр.80). Зазначена інформація підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Старовижівського ЛГ», згідно з яким земельна ділянка з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211площею 0,12 га розміщена у 28 кварталі Любохинівського лісництва; фрагментом публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталів та виділів (арк. спр. 90). Також суду надано висновок експерта № 5193 від 26.01.2024 судової земельно-технічної експертизи, який отриманий в ході досудового розслідування кримінального провадження № 4202330000000038 від 11.04.2023 за ч.2 ст. 364 КК, який є належним доказом в цивільній справі, оскільки містить обставини, що підлягають доказуванню в ній. Так, згідно з цим висновком встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211 та земля лісогосподарського призначення квартал 28 Любохинівського лісництва ДП «Старовижівське ЛГ» накладаються (арк. спр. 158). Таким чином, суду доведено, що спірна земельна ділянка, що передана відповідачу та за ним зареєстрована на праві власності, відноситься до земель лісогосподарського призначення, відтак передана відповідачу органами Держгеокадастру незаконно. Згідно зі\~статтею 7 ЛК України\~ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. За нормами\~статті 8 ЛК України\~у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо, регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР ЦШ2.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово- картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття наказу Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області про затвердження технічної документації із землеустрою визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах: від 24 грудня 2014 року № 6-212цс 14 та Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 №278/1735/15-ц. Таким чином, земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, відтак їх передача до земель комунальної та приватної власності є неправомірною. Зі змісту ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу України вбачається, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Відповідно до ч. ч. 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття спірних розпоряджень та наказу) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастр України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15) та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря. Згідно ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення га суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України. Згідно з листом Секретаріату Кабінету Міністрів України № 24077/0/2-22 від 18.11.2022 рішення про вилучення спірної земельної ділянки, що перебувала у постійному користуванні ДП «Старовижівське ЛГ», Кабінетом Міністрів не приймалось. Про факт зміни цільового призначення та передачу з державної власності у приватну земельної ділянки з кадастровим номером 0725082200:02:000:0211, що фактично перебуває на даний час у постійному користуванні ДП «Ліси України», стало відомо із запиту Волинської обласної прокуратури (арк. спр. 51). З огляду на вказане та враховуючи, що спірна земельна ділянка, була передана відповідачу для ведення особистого селянського господарства, перебувала в постійному користуванні ДП «Старовижівське ЛГ», належить до земель лісового фонду та жодних дій щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою Кабінет Міністрів України не вчиняв, то суд дійшов висновку про доведеність прокурором права держави на спірну земельну ділянку. Згідно зі\~ст.387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Таким чином, порушене право підлягає захисту у спосіб, обраний прокурором. Витребування спірної земельної ділянки з володіння відповідача відповідає критерію законності: воно здійснюється на підставі норми\~ст. 387 ЦК України\~у зв`язку з порушенням органом державної влади низки вимог\~ЛК України\~та\~ЗК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності. Суд погоджується з доводами прокурора про наявність підстав для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, і наведені обставини у сукупності свідчать про наявність достатніх підстав для здійснення захисту інтересів держави прокурором. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК слід стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір, сплачений прокурором під час звернення до суду із заявою про забезпечення позову та з позовною заявою (всього 4026 грн). Ухвалою суду від 05.01.2024 р. за заявою прокурора вжито заходи забезпечення позову і, виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд вважає, що підстави для скасування таких заходів на час ухвалення цього рішення немає. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до положень ч.7, 8\~ст.158ЦПК України\~заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На підставі викладеного, ст.ст. 20, 78, 80, 84, 116, 122, 149 ЗК, ст.ст. 7, 8, 45, 47, 48, 54 ЛК, ст.ст. 15, 256, 257, 261, 267, 387, 388 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та

Outcome: approved