Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

У грудні 2023 року ТОВ ФК ЄАПБ звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 662,10 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 02.07.2018 між [PERSON] та АТ Ідея Банк укладено кредитний договір № Z75.21535.0040072538. 07.07.2023 між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах зазначених цим договором. Відповідно до реєстру боржників № 4 права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z75.21535.0040072538 в сумі 42 662 гривень. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 42 662,10 гривень, судові витрати в розмірі 2 684,00 гривень Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Встановлено, що 02.07.2018 між [PERSON] та АТ Ідея Банк укладено кредитний договір № Z75.21535.0040072538 на отримання кредиту від ПАТ «Ідея Банк», підписана заява-анкета, та паспорт споживчого кредиту, за змістом яких [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 18 000,00 гривень, на 48 місяців, процентна ставка, відсотків річних: 9.99%, тип процентної ставки: змінювана, плата за обслуговування кредитної заборгованості: 3,03% щомісячно від початкової суми кредиту, реальна річна процентна ставка, відсотків річних: 90,7901764%. Згідно з копією договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. За нормою ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Витягом з Реєстру боржників № 4 до Договору факторингу про відступлення права вимоги від 07.07.2023 підтверджується, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , за кредитним договором № Z75.21535.0040072538 від 02.07.2018 на суму 42 662,10 гривень, що включає: заборгованість за основним боргом 15 441,68 гривень; заборгованість за відсотками 27 220,42 гривень. В установлений процесуальним законом строк відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови на яких ним було взято кредит, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved