Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

10.11.2023 року позивач [PERSON] звернулася до Рожищенського районного суду Волинської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 02 серпня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 76. Спільних дітей у подружжя немає. Зареєстровані та проживають окремо за різними адресами, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім`ї неможливе. Спір про поділ майна між ними відсутній. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦСу. Подружні відносини між ними припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, позивач не бажає зберігати шлюб. На примирення не згідна. Просить шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 76, розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 13.11.2023 року цивільну справу № 167/1228/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Володимир-Волинського міського суду Волинської області. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.12.2023 року цивільну справу № 167/1228/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Локачинського районного суду Волинської області. 01 лютого 2024 року до Локачинського районного суду Волинської області надійшла цивільна справа № 167/1228/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу з Володимир-Волинського міського суду Волинської області за підсудністю. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинскої області від 02 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у позовній заяві просить справу розглядати без її участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 5, 33). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, 04.03.2024 року, до початку розгляду справи по суті, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 34). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 серпня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, [PERSON] та [PERSON] , 02 серпня 2013 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 76. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач позов визнав (а.с. 34). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Крім того, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач заявила про залишення свого прізвища " [PERSON] ", суд приходить до висновку про залишення [PERSON] зазначеного прізвища. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved