Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом, який в подальшому уточнив, до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод та визначення способів участі батька у спілкуванні з дитиною. З урахуванням вимог уточненої позовної заяви позивач просить суд зобов`язати відповідача усунути позивачу перешкод и у спілкуванні з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] та встановити позивачу порядок спілкування з сином: систематичні побачення, кожен тиждень п`ятниці, вечір 16-00 по неділю 18-00, якщо понеділок у дитини офіційно вільний від занять, до понеділка 18-00, додатково половина шкільних канікул, половина офіційних святкових днів коли дитина не ходить до школи, літні канікули 45 днів. Зобов`язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у навчанні [PERSON] , [INFO] із рідною бабусею [PERSON] , колишнім вчителем молодших класів, зі стажем понад 50 років та визначити графік онлайн навчання 3 рази на тиждень по 2 години, понеділок, середа та п`ятниця, після основних уроків. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11.04.2023 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають за різними адресами, дитина залишилась проживати з відповідачкою. Позивач зазначає, що на час звернення до суду відповідачка чинить йому перешкоди у побаченні з дитиною, не дає можливості позивачу спілкуватися з сином, проводити вільний час та фактично позбавляє можливості участі позивача у вихованні дитини. Позивач позбавлений можливості будь-яким чином виконувати свої батьківські обов`язки. Будь-яких даних, що компрометують позивача перед дитиною не має, він не зловживає алкоголем та наркотиками, має постійне місце проживання та веде звичайний образ життя. Спосіб захисту прав позивача, передбачений Сімейним кодексом України. Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню саме у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог. Зазначає, що позивачем не додано до позову належних, допустимих та достатніх доказів. Крім цього позивачкою надані до суду письмові пояснення щодо предмету та підстав необґрунтованості позовних вимог. В поясненнях відповідачка зазначила, що заявлені позивачем вимоги про начебто існування з її сторони перешкод у спілкуванні з дитиною є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідачка в інтересах спільної неповнолітньої дитини ніколи не заперечувала проти спілкування сина [PERSON] зі своїм батьком, виходячи з того, що дитині потрібен батько, який також повинен брати участь у вихованні дитини. Відповідачка жодною мірою не перешкоджає позивачу у вихованні спільної дитини, а навпаки не обмежує спілкування сина з батьком по телефону та на прохання позивача забрати сина до свого помешкання навіть з ночівлею не заперечує. Але позивач, користуючись доброю волею відповідачки, яка не перешкоджала його побаченням з сином, постійно порушував та порушує спільні домовленості про своєчасне повернення дитини після спілкування та ще створює небезпеку для психологічного здоров`я їх сина. Як приклад відповідачка наводить події від 03.06.2023р., коли позивач з ранку приїхав до помешкання в [ADDRESS] для побачення з сином з метою подальшого спілкування у своєму помешканні за адресою - [ADDRESS] . Відповідачка погодилася, але з умовою, що позивач ввечері привезе дитину додому. Але потім він зателефонував та сказав щоб відповідачка сама приїхала до нього та забрала дитину. Коли відповідачка приїхала за сином, позивач почав тягнути час, сказав, що він відвезе їх додому на автомобілі, але довіз їх тільки до автошляху Київ-Харків та сказав, що до Харкова не повезе, розвернувся та поїхав до своєї домівки. Позивач навіть не проконтролював та не забезпечив від`їзд відповідачки з дитиною, коли громадський транспорт вже не працював. Вважає, що позивач свідомо, з метою помститися за розірвані шлюбні стосунки, фактично залишив власного сина (у воєнний час) під загрозою небезпеки. В результаті відповідачка з сином йшли пішки по автодорозі майже до н.п.Рай-Єленівка, де їх підібрав патрульний автомобіль Пісочинської поліцейської станції та довіз до блок-посту на виїзду з с.Пісочин, співробітники поліції зупинили попутний транспорт, який довіз відповідачку з сином до ст.метро «Холодна гора» у м.Харкові. Також відповідачка зазначає, що після спілкування з сином по телефону, позивач надсилає їй електронні повідомлення з погрозами та безпідставними звинуваченнями. Відповідачка вважає, що вказані нею факти свідчать про необґрунтованість позовних вимог, не надання позивачем доказів про наявність перешкод з її сторони у спілкуванні з дитиною. Враховуючи приписи чинного законодавства, а також її стійке переконання в тому, що виховувати спільну дитину повинен також її батько, відповідачка просить суд ретельно розібратися в обставинах справи та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини та поведінки позивача. Відповідачем також надано клопотання щодо безпідставності уточнених позовних вимог та при ухваленні рішення просить встановити для позивача [PERSON] такий спосіб участі у вихованні спільної дитини [PERSON] , [INFO] , який обов`язково містив згоду дитини на спілкування та побачення з батьком, а також заборонити позивачу спілкування та побачення з дитиною поза межами постійного чи тимчасового проживання дитини без згоди самої дитини та відповідачки. Позивач надав суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутністю, просив визначити порядок спілкування з дитиною згідно висновку виконавчого комітету Краснокутської селищної ради за винятком обмеження його спілкування з дитиною виключно на території його місця проживання. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що свої заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву підтримує, просить врахувати її інтереси та інтереси дитини, викладені у поясненнях від 03.08.2023 та у клопотанні від 18.02.2024. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до судового засідання не з`явився, причини неявки не відомі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст.2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані з визначенням способу участі у спілкування батька з неповнолітнім сином. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає з відповідачкою [PERSON] , що не заперечується сторонами. Спір щодо визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною виник у сторін з червня 2023 року. Добровільної спільної згоди щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини разом з батьком сторони не досягли. Із заявою про визначення способу участі у спілкуванні батька з сином, позивач до органу опіки та піклування сторони не зверталися. Відповідно до ч.1, 2 ст. 24 Конституції України - громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України - сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) - держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В силу ч.1 ст.3 Конвенції - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України - мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно з ч.3 ст.151 СК України - батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст.153 СК України). Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські прав не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1-3 с. 157 СК України - питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України - якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного виливу на нормальний розвиток дитини. Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судовим розглядом встановлено, що сторони не можуть досягнути домовленості між собою, щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною. Відповідно до інформації зазначеної у Висновку про визначення способу участі батька у вихованні дитини комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 31 жовтня 2023 року № 282 - згідно акту обстеження умов проживання, складеного працівниками Пісочинської селищної ради, в домоволодінні [PERSON] є всі умови для проживання дитини: будинок газифікований, наявне водопостачання та водовідведення, складається з двох житлових кімнат двоповерхового будинку, ванної кімнати та кухні. Є присадибна ділянка. Батько [PERSON] бажає не тільки надавати матеріальну допомогу своїй дитині, але брати участь у її вихованні та житті, спілкуватися з нею щотижня у вихідні з цілодобовим перебуванням дитини на території свого домоволодіння, а також під час канікул. Але мати дитини [PERSON] категорично проти, щоб залишати дитину наодинці з батьком на довготривалий період через можливий недостатній догляд дитини з боку батька, бажає, щоб спілкування батька з малолітньою дитиною відбувалося у її присутності. Батько [PERSON] не заперечував щодо факту сварок між ним та матір`ю дитини [PERSON] в минулому та запевнив, що надалі буде контролювати свій емоційний стан, не допустить жодного негативу у ставленні до матері у присутності дитини. Враховуючи інтереси дитини, взявши до уваги ставлення батька до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення, орган опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області рекомендує визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , таким чином: кожні другі та четверті вихідні місяця з 16-00 години п`ятниці до 18-00 години неділі, на території фактичного проживання батька за адресою: [ADDRESS] без присутності матері; в святкові дні та в день народження дитини, за бажанням сина; під час шкільних канікул дитини 50 % часу; серпень місяць кожного року за місцем перебування батька, з метою оздоровлення та відпочинку дитини, за згодою сина та без присутності матері. Покласти повну відповідальність за збереження життя і здоров`я малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на батька [PERSON] . Після спілкування з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] повинен повернути дитину матері [PERSON] за місцем її проживання. Рекомендувати громадянці [PERSON] не перешкоджати громадянину [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , поважати його батьківські права. У визначені години та дні спілкування при виникненні обставин коли зустріч батька з дитиною є неможливою (хвороба дитини, перебування матері не за адресою проживання, тощо) матері дитини необхідно завчасно повідомляти про це батька дитини. Відповідно до ч. 4, 5, 6 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визначення способу участі у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , суд в цілому вважає його таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки в ньому наведені мотиви, чому орган опіки та піклування дійшов до висновку щодо визначення способу участі у спілкування батька з сином, не у спосіб запропонований позивачем по справі, але з урахуванням обставин справи та досліджених доказів, потребує уточнень щодо графіку зустрічей батька із дитиною. Проте, слід зазначити, що спілкування з дитиною у визначений час виключно на території фактичного проживання батька за адресою: [ADDRESS] суттєво обмежує права позивача, як батька, приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав - найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом до суду позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту вчинення відповідачем йому перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Між тим, суд приходить до висновку, що фактично спір виник у зв`язку з неможливістю сторін досягти домовленостей щодо порядку спілкування позивача з дитиною. Однак суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з нею, але це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Разом з тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що батько дитини не має можливості та певного досвіду догляду за дитиною, негативно впливає на сина, не містять доказів існування обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із сином чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька з сином, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, вбачаються підстави для визначення судом способу спілкування батька із сином, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Так, з метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що спілкування батька з дитиною має бути визначене з певною періодичністю та саме такий графік не буде суперечити інтересам дитини, не перешкоджатиме її нормальному розвитку і відповідатиме обсягу обов`язків та прав батька щодо сина. Відтак, до запропонованого позивачем порядку, необхідно внести окремі уточнення, так як запропонований ним графік щодо зустрічей із дитиною - кожен тиждень п`ятниці, вечір 16-00 по неділю 18-00, якщо понеділок у дитини офіційно вільний від занять, до понеділка 18-00, додатково половина шкільних канікул, половина офіційних святкових днів коли дитина не ходить до школи, літні канікули 45 днів, враховуючи те, що у будні дні дитина навчається, що буде порушувати права відповідача на спілкування з дитиною у вихідні дні, тому з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини та те, що дитина повинна мати також і час для спілкування з матір`ю, час на спілкування зі своїми друзями і необхідного відпочинку, суд вважає за доцільне визначити спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька з сином наступним чином, а саме: кожні другі та четверті вихідні місяця з 16-00 години п`ятниці до 18-00 години неділі без присутності матері; в святкові дні та в день народження дитини, за бажанням сина; під час шкільних канікул дитини 50 % часу; серпень місяць кожного року за місцем перебування батька, з метою оздоровлення та відпочинку дитини, за згодою сина та без присутності матері. Покласти повну відповідальність за збереження життя і здоров`я малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на батька [PERSON] . Після спілкування з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] повинен повернути дитину матері [PERSON] за місцем її проживання. Крім того суд звертає увагу, що батько дитини має право на побачення з дитиною у будь який інший день за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] та за бажанням дитини. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати інтересам дитини. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини та відповідатиме найкращим інтересам дитини. Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною. Щодо позовних вимог - зобов`язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у навчанні [PERSON] , [INFO] із рідною бабусею [PERSON] , колишнім вчителем молодших класів, зі стажем понад 50 років та визначити графік онлайн навчання 3 рази на тиждень по 2 години, понеділок, середа та п`ятниця, після основних уроків, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позовна вимога стосується [PERSON] , яка відповідно до наданих позивачем документів є бабусею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Якщо [PERSON] вважає, що її право як бабусі порушено, вона у встановленому законом порядку може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Питання розподілу відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно з п.3 ч.4 ст.265 ЦПК України - у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Outcome: partial