Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

07.02.2024 представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 32\~794, 05 грн, судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмір 13000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 23.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №100450696 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 6600 грн. Підписанням Кредитного договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 29.12.2021 між ТОВ\~«Мілоан»\~та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №29/12-2021-45, відповідно до умов якого ТОВ\~«Мілоан»\~відступило ТОВ «Вердикт Капітал»\~право вимоги до позичальників, в тому числі і за Договором про споживчий кредит\~№100450696 від 23.08.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за Договором про споживчий кредит №100450696 від 23.08.2021. Позивач зазначає, що в порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 09.01.2024 утворилась заборгованість, яка становить 39 311,15 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~5\~346 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги\~33\~965, 15 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 32\~794, 05 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 5346 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 27\~448,05 грн. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить позов задовольнити. Ухвалою від 08.02.2024 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті. 05.03.2024 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд даної справи у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі, але просить зменшити витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 11 березня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 05 березня 2024 року, датою ухвалення даного рішення є саме 11 березня 2024 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» (далі - кредитодавець) та [PERSON] \~(позивальник, відповідач) був укладений Договір про споживчий кредит №100450696 від 23.08.2021, який був підписаний одноразовим ідентифікатором «S10483» (надалі Кредитний договір) (а. с. 5-9). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Кредитного договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Кредитного договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Кредитного договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. У п. 1.2 - 1.4 Кредитного договору встановлено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 6600 грн. Кредит надається строком на 23 днів з 23.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 15.09.2021. Згідно з п. 1.5.1- 1.7 Кредитного договору комісія за надання кредиту становить 660 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1897, 50 грн, які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 4.2. Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Також в матеріалах справи містяться: Графік платежів за договором про споживчий кредит №100450696 від 23.08.2021 (додаток № 1 до договору про споживчий кредит №100450696 від 23.08.2021) та паспорт споживчого кредиту №100450696 (додаток № 2 до договору про споживчий кредит №100450696 від 23.08.2021), в яких зазначено суму кредиту, строк кредитування. Також вказано інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а. с. 10). У анкеті-заяві на кредит №100450696 від 23.08.2021 зазначені умови кредитування позичальника [PERSON] (а. с. 11). Відповідно до Довідки про ідентифікацію [PERSON] , з яким укладеного договір №100450696 від 23.08.2021, акцептував даний договір (підписав ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) (а. с. 12). Таким чином, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №100450696, який був підписаний останнім у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» та відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6600 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №31464877 від 23.08.2021 та відомостями про нарахування та погашення (а. с. 12 (на звороті) -14). Відповідно до Договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) уклали договір, за яким клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 45\~757\~860 грн 29 коп., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (надалі Договір факторингу №29-12/2021-45 (а. с. 17-19). Із витягу з додатку № 3 до Договору факторингу №29-12/2021-45, а саме з Реєстру боржників, установлено, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги заборгованостей до боржників ТОВ «Мілоан» на умовах, передбачених Договором факторингу №29-12/2021-45, в тому числі і по [PERSON] на суму 24775, 05 грн. (5346,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 19429,05 грн - заборгованість по процентах) (а. с.20-22) В подальшому, відповідно до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату право грошової вимоги до боржників, визначених в Реєстрі боржників (надалі Договір № 10-03/2023/01) (а. с. 23-25). Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-03/2023/01 ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв Реєстр боржників кількістю 29 141, після чого з урахуванням умов даного договору переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «Коллект Центр» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а. с. 26). Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 10-03/2023/01 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 39\~311, 15 грн, що складається з 5\~346 грн заборгованості за основною сумою боргу та 33\~965,15 грн заборгованості за відсотками (а. с. 27-29). Оскільки боржник [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості у розмірі 32\~794, 05 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту)- 5346 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 27\~448,05 грн. При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 526, 530, 623, 625 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Таким чином, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено електронний договір №100450696 від 23.08.2021 про надання споживчого кредиту, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «S10483», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Відповідно до ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Підписавши Кредитний договір, Паспорт та [PERSON] , [PERSON] підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови Кредитного договору цілком зрозумів та приймав їх. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Натомість відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, свої зобов`язання не виконав, кредит не повернув, відсотки за користування коштами не сплатив. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.\~514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~1084\~ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Позивачем надано докази переходу до нього права вимоги за Кредитним договором, що підтверджується укладеним 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» Договору факторингу №29-12/2021-45 та 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» Договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у результаті чого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором. Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором, складеним станом на 09.01.2024, вбачається, що наявна заборгованість, яка становить 39 311,15 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~5\~346 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги\~33\~765, 15 грн (а. с. 13-16), що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Крединим договором, а відповідач, отримавши кредитні кошти, не повернув їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Коллект Центр». Як вбачається із письмової заяви відповідача, останній визнав позов та згідний сплати заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Беручи до уваги наведене, враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд прийшов до висновку що, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд дійшов до наступних висновків. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, 02.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» уклали договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 (а. с. 41-42), згідно п. 4.1 якого, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Відповідно до заявки про надання юридичної допомоги № 754 від 02.01.2024 сторони договору погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] загальною вартістю 13000 грн (а. с. 44). Із платіжної інструкції від 08.01.2024 вбачається, що на рахунок адвокатського об`єднання позивачем були перераховані кошти в сумі 13000,00 гривень (а. с. 45). Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом. Разом з тим, відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Враховуючи вищезазначене, а також клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку, що з відповідача на корить позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Коллект Центр» судові витрати у виді судового збору в сумі 1514 гривень, тобто 50 % від суми судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 1514 гривень - віднести за рахунок держави. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved