Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

21.08.2015 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 13.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нова назва - АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11057177000. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000, 00 дол. США, а позичальник зобов`язалася повернути кредит у повному обсязі у строк не пізніше 13.10.2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9, 80 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальнику про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 13 число кожного місяця. 23.09.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів по кредиту з 01 по 25 число кожного місяця. Викладено графік погашення кредиту в новій редакції. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 49700 від 13.10.2006 року. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] зобов`язалася відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Банк виконав взяті на себе зобов`язання. Однак, [PERSON] з листопада 2014 року не здійснює платежів на погашення кредиту, чим порушила взяті на себе зобов`язання. 08.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] направлено вимоги про погашення заборгованості. Однак, станом на 13.08.2015 року зазначені вимоги не виконано, заборгованість не погашено. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів погашення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми розстроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином, станом на 13.08.2015 року заборгованість [PERSON] становить 32 611, 20 дол. США, з яких: 31 150, 10 дол. США - кредитна заборгованість, в тому числі, прострочена заборгованість з листопада 2014 року - 1 984, 20 дол. США; 1 461, 10 дол. США - заборгованість по процентам. Заборгованість [PERSON] по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 13.08.2015 року складає 10 469, 86 грн., з яких: 8 167, 52 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 2 302, 34 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Просили стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) в солідарному порядку на користь АТ «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 09807750, МФО 351005, рахунок № [NUMBER] в АТ «УкрСиббанк», м. Харків) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11057177000 від 13.10.2006 року в розмірі 32 611, 20 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 10 469, 86 грн. та судові витрати. 05.11.2015 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Шумко А.В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. 26.01.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва прийнято до провадження зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ «УкрСиббанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним. [PERSON] просила визнати договір про надання споживчого кредиту № 11057177000 від 13.10.2006 року недійсним з тих підстав, що при укладенні оспорюваного договору їй не було надано детального розпису сукупної вартості кредиту, що є істотною умовою зазначеного виду договорів. 11.07.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва прийнято до провадження зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ «УкрСиббанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про припинення договору поруки. Так, [PERSON] просила суд припинити договір поруки № 49700 від 13.10.2006 року у зв`язку з тим, що банк пропустив встановлений судом шестимісячний строк для пред`явлення вимог до неї, як поручителя у зв`язку з порушенням позичальником [PERSON] порядку погашення заборгованості за кредитним договором з жовтня 2014 року. Відповідно до розпорядження Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2017 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 752/13806/15-ц за позовом АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 24.10.2017 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справу за № 752/13806/15-ц розподілено на суддю [PERSON] 27.10.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження. У зв`язку зі звільненням [PERSON] 25.09.2018 року з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва, на підставі п. 6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу та п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва, призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи №752/13806/15-ц. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 16.11.2018 року справа №752/13806/15-ц передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. 30.01.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження за правилами загального позовного провадження, призначеного підготовче засідання. 14.11.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні сторони відсутні. Представник позивача подав клопотання про завершення розгляду справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених АТ «УкрСиббанк» позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нова назва - АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11057177000 (а.с. 4-17 тому №1). Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000, 00 дол. США, а позичальник зобов`язалася повернути кредит у повному обсязі у строк не пізніше 13.10.2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9, 80 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальнику про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 13 число кожного місяця. 23.09.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів по кредиту з 01 по 25 число кожного місяця. Викладено графік погашення кредиту в новій редакції (а.с.19-23 тому №1). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 49700 від 13.10.2006 року (а.с. 24-27 тому №1). Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] зобов`язалася відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Банк виконав взяті на себе зобов`язання. Однак, [PERSON] з листопада 2014 року не здійснює платежів на погашення кредиту, чим порушила взяті на себе зобов`язання. 08.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] направлено вимоги про погашення заборгованості (а.с. 28-29,30-31,32 тому №1). Однак, станом на 13.08.2015 року зазначені вимоги не виконано, заборгованість не погашено. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів погашення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми розстроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином, станом на 13.08.2015 року заборгованість [PERSON] становить 32 611, 20 дол. США, з яких: 31 150, 10 дол. США - кредитна заборгованість, в тому числі, прострочена заборгованість з листопада 2014 року - 1 984, 20 дол. США; 1 461, 10 дол. США - заборгованість по процентам. Заборгованість [PERSON] по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 13.08.2015 року складає 10 469, 86 грн., з яких: 8 167, 52 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 2 302, 34 грн. - пеня за прострочення сплати процентів (а.с.33-43 тому №1).. Звертаючись до суду з позовом, банк просить стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) в солідарному порядку на користь АТ «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 09807750, МФО 351005, рахунок № [NUMBER] в АТ «УкрСиббанк», м. Харків) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11057177000 від 13.10.2006 року в розмірі 32 611, 20 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 10 469, 86 грн. та судові витрати. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 553, ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі у справі не надали суду доказів на спростування зазначених позивачем обставин, як підстав для позову. Відповідно, позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню судом. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним. [PERSON] зазначає, що підставою недійсності договору про надання споживчого кредиту № 11057177000 від 13.10.2006 року є те, що при укладенні оспорюваного договору їй не було надано детального розпису сукупної вартості кредиту, що є істотною умовою зазначеного виду договорів. Так, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Однак, матеріали справи містять Графік погашення кредиту, з якого є зрозумілим залишок максимально допустимої заборгованості за кредитом щомісяця. Крім того, умови договору містять відомості про відсоткову ставку за кредитом, штрафні санкції у випадку порушення зобов`язань за кредитом, а відтак суд приходить до висновку, що [PERSON] була ознайомлена з усіма істотними умовами за оспорюваним кредитним договором, в тому числі, з детальним розписом про сукупну вартість кредиту, а відтак відсутні підстави для визнання договору про надання споживчого кредиту № 11057177000 від 13.10.2006 року недійсним та, відповідно для задоволення зустрічного позову [PERSON] до АТ «УкрСиббанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання поруки припиненою. Згідно зі ст. ст. 553, 554, ч. 4 ст. 559 (в редакції станом на момент виникнення за доводами позивача спірних правовідносин) ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У справі, що розглядається судом встановлено, що згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту № 11057177000 від 13.10.2006 року, позичальник зобов`язалася здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені у Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11057177000 від 13.10.2006 року «Графік погашення кредиту», і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами. Так, відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 13 число кожного місяця. 23.09.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів по кредиту з 01 по 25 число кожного місяця. Викладено графік погашення кредиту в новій редакції. Відповідно, початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з листопада 2014 року, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 01.03.2018 року у справі № 910/7109/17, міститься правовий висновок про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Так, відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 13 число кожного місяця. 23.09.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів по кредиту з 01 по 25 число кожного місяця. Викладено графік погашення кредиту в новій редакції. Тому з часу несплати кожного з платежів, відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Тобто, в даній постанові правильно вказані три моменти, з яких починається відлік вищевказаного, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а саме: з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами); з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України; з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, у справі, що розглядається, умовами кредитного договору передбачено погашення його періодичними платежами, тому відсутні підстави вважати, що банк пропустив встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України (у редакції станом на часу укладення договору) строк для пред`явлення вимоги до поручителя у шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Крім того, 08.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] направлено вимоги про погашення заборгованості, а 21.08.2015 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Відтак, зустрічний позов [PERSON] до АТ «УкрСиббанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про припинення договору поруки, не підлягає задоволенню судом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на вище викладене, позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню. Водночас, зустрічні позови [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним та [PERSON] про припинення договору поруки, не підлягають задоволення судом. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача АТ «УкрСиббанк» підлягають також судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved