Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 02 січня 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору кредиту та страхування № А03.00610.007686220 від 04.03.2021відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 105200 гривень зі сплатою 15% річних. Відповідачка скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала. Станом на 31.11.2023 [PERSON] має заборгованість у загальній сумі 173686,57 грн., яка складається з: простроченого боргу 95685,28 грн.; прострочених процентів 21753,37 грн.; простроченої плати за обслуговування кредиту 56247,92. Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі тому просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.01.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розгляд справи здійснювати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явився. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, в силу ч. 3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 04.03.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № А03.00610.007686220 згідно з яким відповідачка отримала кредит в розмірі 105200\~грн. зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами строком на 60 місяців. У пункті 1.5 кредитного договору вказано, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до пункту 5 додатку №1, як «інші послуги банку». Додаток №1 є невід`ємною частиною договору (п.4). Плата за обслуговування кредиту включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням засобів електронного зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Розмір цієї плати визначений у пункті 5 додатку №1 до кредитного договору, яким передбачено графік платежів за кредитом. Отримання відповідачем кредиту у вказаному розмірі підтверджено меморіальними ордерами №2025638, №2025647 та 2025641 від 04.03.2021. 04.10.2023 року позивач надіслав відповідачці письмову вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, в якій просив погасити заборгованість за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги. Згідно довідки-розрахунку заборгованість за кредитним договором відповідачки станом на 31.11.2023 становить у загальній сумі 173686,57 грн., яка складається з: простроченого боргу 95685,28 грн.; прострочених процентів 21753,37 грн.; простроченої плати за обслуговування кредиту 56247,92 грн. Оцінка суду. Частиною 1статті 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст.\~11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи. Отже, вказана вище умова кредитного договору про встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості (кредиту) та обов`язку позичальника вносити таку плату у виді щомісячного платежу є нікчемною, а тому підстав для стягнення з відповідачки простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 56247,92 грн. немає. Отже, позовні вимоги банку про стягнення з відповідача простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 56247,92 грн, яка є складовою частиною заборгованості за кредитним договором № А03.00610.007686220 від 04.03.2021, задоволенню не підлягає. Встановлено, що відповідачка частково погасила заборгованість за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки-розрухунку станом на 30.11.2023, у відповідачки наявна заборгованість, яка складається з: простроченого боргу 95685,28 грн.; прострочених процентів 21753,37 грн. На підтвердження іншого (дійсного) розміру заборгованості за кредитним договором або відсутності такої перед банком, відповідачка не надала суду жодного доказу, зокрема, квитанцій по сплаті щомісячних платежів за спірний період, як і не надала власного розрахунку заборгованості за кредитним договором, який би вважала правильним. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дійсно у [PERSON] наявна заборгованість за договором кредиту. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок. Розподіл судових витрат. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 1814 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial