Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

У січні 2024 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , від імені якого діє адвокат Трун О.В., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі - ТОВ «Краснолиманське») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 13.03.2018 по 27.02.2020, звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні підприємство не провело з ним повний остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст.116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість із заробітної плати. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2023 року (справа № 204/7927/23) стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 63458,72 грн. 1 грудня 2023 року рішення суду виконано в примусовому порядку в повному обсязі. Позовна заява у справі № 204/7927/23 про стягнення заборгованості із заробітної плати була доставлена до зареєстрованого кабінету користувача ЄСІТС відповідача 27.05.2023. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.05.2023 по 27.11.2023 з урахуванням положень ч.1 ст.117 КЗпП України не більше як за шість місяців, а також з урахуванням вимог співмірності в сумі 100 000 грн (а.с.3-5, 33). Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.24). У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги не визнав, вважаючи їх такими, що порушують його права та законні інтереси, з наступних підстав. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем в період з 13.03.2018 по 27.02.2020, звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2023 (справа № 204/7927/23) з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі в розмірі 63 458,72 грн. Судове рішення виконано в повному обсязі, що не заперечує й сам позивач. Відповідач звернув увагу суду, що у даній справі дії позивача направлені на безпідставне збагачення в судовому порядку, а останній є інструментом такого збагачення. Так, позивачем пред`явлений позов до відповідача про стягнення компенсації втрати частини заробітку на суму 33 478,45 грн (справа № 235/3616/23). З урахуванням викладеного просив суд при вирішенні справи застосувати принцип розумної співмірності та пропорційності. ТОВ «Краснолиманське» протягом багатьох років є флагманом енергетичного комплексу України, а також містоутворюючим та бюджетоутворюючим підприємством і знаходиться у м. Родинське Покровської міської територіальної громади Покровського району Донецької області. Після початку війни російським агресором вугледобувна галузь переживає глибоку кризу, виконуючи свою господарську діяльність, підприємство платить податки до бюджету країни, виплачує заробітну плату працівникам, які кожен день, ризикуючи своїм життям, щодня роблять спуски під землю, щоб давати енергетичну стабільність для внутрішнього виробника електроенергії та постачання цієї електроенергії до осель українських сімей. На підставі наведеного відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково, застосувати принцип розумної співмірності при визначенні суми середнього заробітку, належного позивачеві, шляхом зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України (а.с.27-29). Проаналізувавши позовні вимоги і заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, оцінивши письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наданих сторонами письмових доказів, суд доходить наступних висновків. Позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 13 березня 2018 року (наказ № 576/к від 13.03.2018) по 27 лютого 2020 року (наказ № 58/к від 27.02.2020), працюючи прохідником 5 розряду підземним з повним підземним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.9-10). Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором. Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2 ст.116 ЦПК України). Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ч.1); при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника; якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2023 року (справа № 204/7927/23, провадження № 2/204/2413/23) було стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 63 458,72 грн (а.с.14-15). Згідно платіжної інструкції № 2816 від 01.12.2023 рішення суду в примусовому порядку виконано в повному обсязі 1 грудня 2023 року (а.с.16). Вимога про виплату заборгованості по заробітній платі було пред`явлено позивачем відповідачеві шляхом доставки копії позовної заяви до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС ТОВ «Краснолиманське» 27.05.2023 (а.с.11-13). Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 113 від 09.02.2024 середньоденний заробіток [PERSON] на дату звільнення склав 1100,07 грн (а.с.31). Таким чином, позивач має право на відшкодування йому середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до положень ч.1 ст.117 КЗпП України та в межах суми позовних вимог за період з 28 травня 2023 року по 28 листопада 2023 року. Разом з тим, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що міститься у ст.13 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 травня 2023 року по 27 листопада 2023 року в сумі 100 000 грн. Підстав для зменшення суми середнього заробітку суд не вбачає, оскільки Законом України № 2352-1Х від 01.07.2022 внесено зміни у ст.117 КЗпП України, якою розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні обмежений шістьма місяцями, а тому підстав для повторного зменшення суми середнього заробітку немає. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір в сумі 968,96 грн необхідно покласти на відповідача (а.с.1, 2). Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved