Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Кудіна Анастасія Вячеславівна звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, 28 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7235382007, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07жовтня 2016 року первісний кредитор ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) новому кредитору АТ «Таскомбанк» права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 21 березня 2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року (витяг з Реєстру боржників), ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму 11 722,65 гривень, з яких: 6 249 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,88 гривень заборгованість за відсотками; 5 472,77 гривень сума заборгованості по комісії. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення про необхідність погашення наявної заборгованості, відповідач свої зобов`язання не виконує. Після отримання права грошової вимоги, а саме, з 21.03.2023 року ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», не здійснювало нарахування відповідачу штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 7235382007 від 28 квітня 2021 року в розмірі 11 722,65 гривень. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 7235382007 від 28 квітня 2021 року в розмірі 11 722,65 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 05 березня 2024 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився хоча, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду Волинської області, що відповідає вимогам ч.10 ст.187 ЦПК України. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 28 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень»та [PERSON] укладено кредитний договір № 7235382007, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6 249 грн., строком на 3 місяці (а.с.6). Окрім Кредитного договору [PERSON] підписав Паспорт кредиту від ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 5382007 (а. с. 7), який є невід`ємною частиною кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору відповідач не виконував належним чином взяті на себе боргові зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи 07 жовтня 2016 року між АТ «Таскомбанк» (Новий кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (Первісний кредитор)укладено Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016,відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а. с. 14-15). 28 квітня 2021 року, тобто вже після укладення Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» уклало з відповідачем [PERSON] кредитний договір № 7235382007, за умовами якого ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень»надало позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 6 249 грн. В подальшому, 21 березня 2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а. с. 16-17). Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 7235382007 від 28 квітня 2021 року на суму 11 722,65 гривень, з яких: 6 249 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,88 гривень заборгованість за відсотками; 5 472,77 гривень сума заборгованості по комісії (а.с.18,19). Отже, кредитний договір між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений 28 квітня 2021 року , тобто майже через п`ять роки після укладення 07 жовтня 2016 року договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк». Таким чином, право вимоги до [PERSON] у АТ «Таскомбанк» не існувало на момент укладення договору факторингу № НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року. Отже, сторони не могли передбачити, що 28 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» буде укладено кредитний договір з [PERSON] . Лише 21 березня 2023 року на підставі договору факторингу № НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року, АТ «Таскомбанк» передало фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак, право вимоги за кредитним договором з [PERSON] в даний пакет не могло увійти. Таким чином, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7235382007, оскільки кредитний договір був укладений 28 квітня 2021 року, а договір договір про відступлення права вимоги, за умовами якого попередньому фактору АТ «Таскомбанк», передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 07 жовтня 2016 року, тобто задовго до укладення кредитного договору. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 28 квітня 2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] , а тому суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed