Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: зобовязати останню знести самочинно збудовані споруди по [ADDRESS] та демонтувати перепону для проходу з кімнати Х до кімнати 1-1; визнати знищений [PERSON] чулан ІІ площею 2,1 кв.м., як припинення права власності (п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України); компенсувати йому витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 грн. Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого 06.02.2010 року приватним нотаріусом Роменського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим номером 167, йому належить 15/50 частки житлового будинку дерев`яного обкладеного цеглою -А-1, житловою площею 122,4 кв.м, загальною площею 233,2 кв.м., а саме: кімнати 5-1 площею 14,4 кв.м., 5-2 площею 9,7 кв.м., приміщення VIII площею 5,2 кв.м., та IX площею 3,0 кв.м., в підвальному приміщені V площею 6,3 кв.м., 1-1 площею 9,0 кв.м., 1-2 площею 13,3 кв.м., що розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0359 га, кадастровий номер 5910700000:05:083:0106. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.02.2010 року приватним нотаріусом Роменського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим №169, йому на праві власності належить 15/50 частки земельної ділянки площею 0,0359 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд кадастровий номер:5910700000:05:083:0106, що розташована в [ADDRESS] . У спільному (загальному) користуванні знаходились приміщення І площею 4,4 кв.м., та X площею 4,2 кв.м., згідно договору про порядок користування житловим будинком між учасниками загальної часткової власності, посвідченого державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Проскурня Л.І. від 24.10.1995 року за номером 1-4-2674, а також зареєстровано в.о. державного нотаріуса Роменської міської державної нотаріальної контори Білашенко Л.В. від 17.01.2008 року за номером 1-35. У 2020 році [PERSON] самовільно прибудувала до приміщення І площею 4,4 кв.м. прибудову літ. «а-4» загальною площею 16,3 кв.м. Також [PERSON] знищила чулан II площею 2,05 кв.м., який був прибудований до приміщення І площею 4,4 кв.м. та не мав фундаменту, і не належав до капітального будівництва. На його місці [PERSON] викопала траншею під фундамент, позабивала костилі в його стіну, зв`язала арматурну сітку і залила бетоном. На цей бетонний фундамент [PERSON] з газоблоку прибудувала до його стіни, без його дозволу прибудову 2,1 кв.м., зробивши кімнату І площею 4.4 кв.м. і прибудову площею 2,1 кв.м., одним цілим, загальною площею 6,5 кв.м. В кімнаті X площею 4,2 кв.м. [PERSON] , замурувала двері, що вели в його кімнату 1-1 площею 9,0 кв.м, (його двері). На всі ці робити [PERSON] не мала жодних юридичних підстав. Підписуючи договір дарування із [PERSON] вона була ознайомлена із умовами договору дарування, де зазначено що «В загальному користуванні із співвласником знаходиться кімната І площею 4,4 кв.м. та кімната III площею 4,2 кв.м.» в його документах кімната III значиться як кімната X. Через всі ці дії [PERSON] він втратив можливість вільного проходу до своїх кімнат 1-1 площею 9,0 кв.м., та 1-2 площею 13,3 кв.м. Раніше кімнати І площею 4,4 кв.м., та X площею 4.2 кв.м., слугували під`їздом, через який здіснювався прохід до кімнати 2-1 площею 13,5 кв.м., що належить [PERSON] , та до кімнат 1-1 площею 9,0 кв.м. і 1-2 площею 13,3 кв.м., що належать йому. Зараз [PERSON] одноосібно користується кімнатами І і X, а він змушений лазити через віконце облаштоване в кімнаті 1-1. На його звернення до міського голови м. Ромни в грудні 2022 року про самочинне будівництво [PERSON] по [ADDRESS] , виконавчий комітет Роменської міської Ради направив за вказаною адресою міжвідомчу комісію 09.12.2022 року, яка розглянула дане питання та склала акт №2290, де підтверджується порушення його прав на вільне володіння та користування спільною частковою власністю. Факт самочинного будівництва відповідачкою встановлений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2022 року № 585/3133/22/5040/2022, та постановою Сумського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року №585/3133/21/17106/2022. Ухвалою суду від 30 травня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 20 червня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заява, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність порушень прав чи охоронюваних законом інтересів [PERSON] 06 липня 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій заперечував проти викладених обставин відповідачем, вважав їх безпідставними і такими, що вводять суд в оману. 31 липня 2023 року до суду від позивача надійшли уточнення до позовної заяви, в яких просив врахувати обставини при розгляді справи у зв`язку з поданими документами, які виготовила [PERSON] . Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року по справі закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснив обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явилась, проте належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила, за змістом відзиву та інших заяв просила розглядати справу у її відсутності, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходить до наступного. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК Україник кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого 06.02.2010 року приватним нотаріусом Роменського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим номером 167, та витягу з Держаного реєстру правочинів №8224363 від 06.02.2010 року, номер правочину 3817411, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25310160 від 15.02.2010 року, [PERSON] належить 15/50 частки житлового будинку під номером [ADDRESS] , а саме: кімнати 5-1 площею 14,4 кв.м., 5-2 площею 9,7 кв.м., приміщення VIII площею 5,2 кв.м. та IX площею 3,0 кв.м.; в підвалі приміщення V площею 6,3 кв.м., 1-1 площею 9,0 кв.м., 1-2 площею 13,3 кв.м., на земельній ділянці площею 0,0214 га, кадастровий номер 5910700000:05:083:0107, на цій же земельній ділянці розташовано: будинок дерев`яний, обкладений цеглою А, житловою площею 122,4 кв.м, загальною площею 233,2 кв.м., сарай лісний Б, погріб цегляний п/г, гараж цегляний В (а.с. 55-57). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.02.2010 року приватним нотаріусом Роменського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим №169 та витягу з Державного реєстру правочинів №8224389 від J6.02.2010 року, на праві власності належить 15/50 частки земельної ділянки площею 0,0359 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд кадастровий номер: 5910700000:05:083:0106, що розташована в [ADDRESS] (а.с. 51-53). Згідно Договору про порядок користування житловим будинком між учасниками загальної часткової власності, посвідченого державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Проскурня Л.І. від 24.10.1995 року за номером 1-4-2674, а також зареєстровано в.о. державного нотаріуса Роменської міської державної нотаріальної контори Білашенко Л.В. від 17.01.2008 року за номером 1-35, у спільному (загальному) користуванні знаходились приміщення І площею 4,4 кв.м. та X площею 4,2 кв.м.(а.с. 41). На підставі договору дарування, посвідченого 09.02.2016 р. приватним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Проскурня Л.І. за реєстровим №106 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №53152069 від 12.02.2016 року [PERSON] на праві власності належить 14/50 частки житлового будинку дерев`яного, обкладеного цеглою - А-1, житловою площею 125,1 кв.м., загальною площею233,2 кв.м., а саме: кімнати 2-2 площею 6,0 кв.м., 2-3 площею 5.5 кв.м.. 2-4 площею 15.3 кв.м., в підвальному приміщенні: 2-1 площею 13,5 кв.м., ганок літ. "гн", що розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0359 га, кадастровий номер: 5910700000:05:083:0106(а.с. 110-111). На підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого 09.02.2016 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня JI.I. за реєстровим №108 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №53152193 від 12.02.2016 року [PERSON] на праві власності належить 14/50 частки земельної ділянки площею 0,0359 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер: 5910700000:05:083:0106, розташована в [ADDRESS] (а.с. 112-113). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області по справі №585/3133/21 від 31.03.2022 року, яке постановою Сумського апеляційного суду від 23.08.2022 року залишене без змін, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Роменської міської ради Сумської області, [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державна сервісна служба містобудування України про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено в повному обсязі(а.с. 43-50). Згідно акту № 2290 міжвідомчої комісії при виконавчому комітеті Роменської міської ради від 09.12.2022 р. виїздом на місце комісією встановлено, що власником частини будинку [PERSON] була проведена реконструкція з самовільною добудовою до будинку, в результаті якої для іншого власника заявника [PERSON] створені перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування, які в технічному плані позначені І площею 4,36 кв.м. та Х площею 4,15 кв.м., а також обмежений доступ [PERSON] до приміщень, які перебувають у його приватній власності, що позначені в технічному плані 1-1 площею 9,0 кв.м. та 1-2 площею 13,25 кв.м. (а.с. 61). Відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності`у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012, роз`яснено, що позов може бути пред`явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов`язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові № 369/221/17 від 28.05.2020 при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина першастатті 15ЦК, частина першастатті 3Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. Під час розгляду справи встановлено, що позивач та відповідачка є співласниками будинку та земельної ділянки в [ADDRESS] . Відповідачкою [PERSON] було проведено реконструкцію з самовільною добудовою до будинку, в результаті якої позивачу [PERSON] створені перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування, які в технічному плані позначені І площею 4,36 кв.м. та Х площею 4,15 кв.м., а також обмежений доступ [PERSON] до приміщень, які перебувають у його приватній власності, що позначені в технічному плані 1-1 площею 9,0 кв.м. та 1-2 площею 13,25 кв.м., що підтверджується актом № 2290 міжвідомчої комісії при виконавчому комітеті Роменської міської ради від 09.12.2022 р. Крім того, згідно рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області по справі №585/3133/21 від 31.03.2022 року відповідачці [PERSON] відмовлено в позові про визнання права власності на вказане самочинне будівництво. З урахуванням наведеного порушене право позивача підлягає судовому захисту, а позовні вимоги в цій частині задоволенню. Відносно вимоги позивача щодо визнати знищений [PERSON] чулан ІІ площею 2,1 кв.м., як припинення права власності (п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України), суд зазначає наступне. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2016 року у справі №585/4097/16-ц, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено в повному обсязі. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги в частині усунення перешкод та зобов`язанні відповідачів не чинити в подальшому перешкоди в користуванні чуланом, суд виходить з того, що позивач не має права користування чуланом, оскільки згідно ухвали Роменського міськрайонного суду від 11 грудня 2008 року, та договору купівлі-продажу 06.02.2010 року чулан не увійшов до приміщень які належать на праві власності чи користування позивачу. Відповідно до частини 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Outcome: partial