Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

10.01.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 28 березня 2002 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №43, мотивуючи тим, що спільне життя у них не склалося з причини постійних зрад дружини, шлюбні відносини між ними припинилися з липня 2023 року, дружина пішла від нього, він дійшов твердого переконання, що розірвання шлюбу між ними не минуче, подальше сімейне життя та спільне проживання неможливе, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. В добровільному порядку розірвати шлюб вони не можуть, так як від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , тому позивач звертається до суду з позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання 07.03.2024 року надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання 07.03.2024 року надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу погодилася, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2002 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 06.01.2024 року (а.с.6). Під час знаходження у зареєстрованому шлюбі у сторін народилися сини, двоє з яких на час розірвання шлюбу є неповнолітніми: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 14 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №48 від 14.03.2007 року (а.с.7); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 20 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №121 від 20.08.2009 року (а.с.5). Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з п.7 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Відповідно до свідоцтва про шлюб на момент укладення шлюбу позивач [PERSON] є громадянином України, відповідач [PERSON] - громадянкою Республіки Молдова, реєстрація шлюбу здійснена на території України, Болградським районним відділом державної реєстрації актів. Відповідач [PERSON] на даний момент є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 25.07.2006 року. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають з липня 2023 року, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, сторони проживають окремо, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позовні вимоги визнала та не заперечує проти розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved