Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

\~ПАТ \~ АБ\~ "УКРГАЗБАНК"\~в особі\~ Вінницької\~обласної дирекції\~АБ "УКРГАЗБАНК"\~ звернулося в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 72414,48 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.04.2021 ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" - позивач та відповідач підписали заяву-договір №2021/І_С/223-006780 Договір карткового рахунку, що разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ "Укргазбанк", тарифним планом та умовами банківських продуктів/пакетів, що розміщенні на сайті Банку www.ukrgasbank.com є договором комплексного банківського обслуговування. Згідно такого договору банк надає клієнту послуги щодо надання кредиту шляхом встановлення ліміту овердрафту відповідно до програми кредитування, вказаній у договорі. Підписавши заяву-договір клієнт уклав договір №2021/0ВР/223-003083, сторони підтвердили досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, що передбачені чинним законодавством України для договорів банківського рахунку фізичної особи, операції за якими, в тому числі, можуть здійснюватися з використання електронних платіжних засобів, та для кредитних договорів. Так, відповідно до розділу умов договору строк дії ліміту дозволеного овердрафту (строк кредитування): 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов правил. Порядок падання кредиту: безготівковий. Орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн, можлива сума кредиту - 300 000,00 грн. Строк кредитування 12 місяців. Щомісячний платіж по кредиту: 7,00 % мінімум 50 грн, процентна ставка: 36 % річних, процентна ставка на прострочену заборгованість: 36% річних, комісія за видачу кредиту/встановлення кредиту без ПДВ 4,0%. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 08.11.2023 виникла заборгованість у розмірі 72414,48 грн. На підставі чого представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 29.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. У судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, однак судова повістка повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Окрім того, суд вважає, що факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. За таких\~обставин,\~суд вважає\~можливим відповідно\~до ст.\~ст.\~223,\~280\~ЦПК України,\~розглянути справу\~та ухвалити\~заочне рішення\~у відсутності\~відповідача на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~враховуючи,\~що представник\~позивача не\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 19.04.2021 ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" та відповідач підписали заяву-договір №2021/І_С/223-006780 (Договір карткового рахунку) (а.с.6,7). В заяві-договорі зазначено, що ця заява-договір разом з правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АТ «Укргазбанк», тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів (що всі розміщені на Сайті Банку), є договором комплексного банківського обслуговування. Підписавши вказану вище заяву-договір, відповідач приєднався до Договору №2021/0ВР/223-003083 від 19.04.2021, згідно з умовами якого позивач встановив на картковому рахунку відповідача можливу суму кредиту в розмірі 300000,00 грн.; орієнтовна сума кредиту 10000,00 грн. на строк 12 місяців; відсоткова ставка встановлена на рівні 55,75% річних; процентна ставка за прострочену заборгованість 36 % річних. Окрім того, судом встановлено, що в заяві міститься підпис відповідача в розписці про отримання платіжної картки [NUMBER] . 18.05.2022 банком прийнято рішення №97 про пролонгацію ліміту овердрафт в розмірі 106500,00 грн строком на 12 місяців з процентною ставкою 42 % річних (а.с.8). Таким чином, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за вищезазначеним договором, станом на 08.11.2023 заборгованість за договором становить 72414,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4,5). Як вбачається з копії виписки по особовому рахунку, відповідач користувався кредитними коштами (а.с.9-16). Разом з тим, [PERSON] не спростовував факт укладення кредитного договору і своєї заборгованості. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд встановив, що 19.04.2021 ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" та відповідач [PERSON] підписали заяву-договір №2021/І_С/223-006780 договір карткового рахунку. Також, відповідач приєднався до договору №2021/0ВР/223-003083, згідно з умовами якого позивач встановив на картковому рахунку відповідача можливу суму кредиту в розмірі 300000,00 грн. та орієнтовну суму кредиту - 10000,00 грн. на строк 12 міс. Згідно зі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем було виконано свої обов`язки за кредитним договором належним чином. Так, на підтвердження заборгованості за кредитним договором мають бути подані первинні документи, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018. Так, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в операції. Позивачем надано суду виписки з рахунку відповідача де містяться всі необхідні реквізити по здійсненню операцій по рахунку відповідача, суми вхідного залишку за рахунком та суми вихідного залишку. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Разом з тим, відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 29.01.2024 та не навів обставин на спростування правочину, укладеного з позивачем та пред`явлені йому розрахунки заборгованості, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі позивачу не повернуті, а неналежне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за дійсним та чинним договором призвело до порушення прав кредитора, тобто позивача, тому порушене право банку підлягає поновленню шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитом у сумі 72414, 48 грн. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved