Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

12.09.2023р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Краснопільська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 30.04.2009 року по 03.09.2019 року вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 03.09.2019 року рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області було розірвано. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка фактично перебуває на її повному утриманні. [PERSON] самостійно без участі відповідача займається її вихованням, перешкоди у виконанні відповідачем його батьківських обов`язків не здійснює. [PERSON] не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в подальшій долі дитини, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не забезпечує достатнього спілкування з дитиною; не ініціює зустрічі із донькою, не відвідує її в школі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З 22.11.2021 року за рішенням Гайсинського районного суду з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, однак відповідач рішення суду не виконує, уникає офіційного працевлаштування, має значну заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку із чим вона вимушена звернутися до суду із цим позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Ухвалою суду від 15.09.2023р. у справі було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.02.2024р. було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово вимоги позову підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі, справу розглядати у її та позивача відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Краснопільська сільська рада Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову підтримав, просив їх задовільнити. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких мотивів та підстав. Суд, з`ясувавши позицію сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.2012р. [PERSON] , [INFO] матір`ю якої є [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с.6). З витягу з реєстру територіальної громади від 25.07.2023р., вбачаться, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.8). Як слідує із рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 03.09.2019р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03.09.2019р. (а.с.12). Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , який затверджений виконкомом Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 17.08.2023р., орган опіки та піклування Краснопільської сільської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.21-22). Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Краснопільської сільської ради від 21.07.2023р. [PERSON] , 02.09.2012р. на консультацію до лікаря впродовж 2013-2023р. зверталася у супроводі матері [PERSON] (а.с.28). Відповідно до довідки Гранівського старостинського округу Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №609 від 25.07.2023р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір?ю [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Отож позивач наділений правом на звернення до суду із даним позовом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачкою у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача шляхом позбавлення його батьківських прав, які відповідають інтересам дитини, отож позов підлягає до задоволення. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved