Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

13 жовтня 2021 року АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення. В процесі розгляду справи позивачем було уточнено коло відповідачів у даній справі та подана заява про зміну предмету позову, у зв`язку з чим була уточнена позовна заява. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що АТ\~Криворізька теплоцентраль\~за специфікою своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, яке відповідно до положень\~Житлового кодексу\~УРСР, Закону України\~Про житлово-комунальні послуги,\~Про теплопостачання, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року\~зобов`язане здійснювати оплату за отриману послугу з централізованого опалення, відповідно до встановлених тарифів. Позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідача: [ADDRESS] . Позивачем належним чином виконано свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення за вищевказаною адресою, відповідач внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за спожиту послугу має заборгованість за період 01 жовтня 2013 року по 31 липня 2021 року у розмірі 34 118, 66 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, а також зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останніх суму інфляційних витрат у розмірі 11 115, 83 грн., 3% річних у розмірі 2 921, 11 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~270,00 грн.. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 25.10.2022 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою суду від 05.04.2023 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою суду від 04.10.2023 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою суду від 05.12.2023 року змінено неналежного відповідача на належних. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги від 15.02.2022 року підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача\~ [PERSON] - адвокат Шокола О.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем по даній справи та просив закрити провадження у справі. Представник відповідача\~ [PERSON] - адвокат Рисін О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено наступне. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року № 630\~(із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Приписами частини першої статті 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти б, 7, 8 частини першої статті 31). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами, але не виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. Свої зобов`язання відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідачів, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що за період з 01.10.2013 року по 31.07.2021 року заборгованість складає: - 34 118, 66 грн. сума основного боргу; - 2 921, 11 грн. 3% річних; - 11 115, 83 грн. втрат від інфляції (а.с. 54-56). Згідно\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. ст.\~322,\~360 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Отже, враховуючи положення ст. ст.\~317,\~322,\~360 ЦК України\~власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц). При зверненні до суду позивачем пред`явлені ним вимоги мотивовані тим, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг в період з 01.10.2013 року по 31.07.2021 року, за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно листа КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №133723 від 20.02.2009, квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] переплановані та об`єднані в одну 5-ти кімнатну квартиру загальною площею 162,1 кв.м., житловою площею 109,1 кв.м., також приєднані місця загального користування площею 4,4 кв.м.. Після об`єднання квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] потребує єдиної поштової адреси (а.с150). Згідно повідомлення КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 03.03.2010, при обстежені 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] та 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] виявлено об`єднання двох квартир в одну з переплануванням. Після перепланування квартира стала 5-ти кімнатною. Загальна площа квартири складає 157,7 кв.м., житлова площа складає 109,1 кв.м. (а.с.151). Рішенням виконкому Жовтневої районної у місті ради № 431 від 18.11.2009, з метою впорядкування нумерації житлових будинків, споруд та об`єктів, рекомендовано кожному заявнику надати копію рішення до КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с. 99). Як вбачається з додатку до рішення виконкому районної у місті ради № 431 від 18.11.2009 перелік об`єктів щодо уточнення поштової адреси, 5-ти кімнатна квартира, яка розташована на 2-му поверсі 3-х поверхового житлового будинку, після об`єднання квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , після чого уточнена адреса квартири стала [ADDRESS] , власники квартири [PERSON] та [PERSON] (а.с. 100). Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів № 10977115 від 02.02.2012 року, [PERSON] та [PERSON] 02.02.2012 року уклали договір дарування квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] та [PERSON] , договір посвідчений Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рисіною С.В. за № 205 (а.с. 103-104). Як вбачається з договору дарування квартири від 02.02.2012 квартири [ADDRESS] має наступні характеристики 5-ти кімнатна квартира, загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 109,1 кв.м. розташована на 2 поверсі триповерхового житлового будинку. Квартира належить Дарувальникам на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19.08.2010 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради на підставі рішення №228 від 11.08.2010 року «Про оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна» після перепланування замість договору купівлі-продажу, посвідченого 10.11.2000 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С., реєстровий № 5452, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08.06.2007 року по справі № 2-3402/2007р.. Свідоцтво зареєстроване 26.08.2010 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі № 7додП-751 номер запису 255, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27122207, реєстраційний номер майна 5272648 (а.с.127-130). Згідно листа КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» №833 від 14.11.2022 та № 446 від 24.04.2023, відповідно до архівної справи, квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , переплановані та об`єднані в одну під № 20, після чого квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] об`єднані в одну з переплануванням за №19, право власності на яку, станом на 31.12.2012р., зареєстроване в КП «Криворізьке РБТІ`ДОР» на ім`я [PERSON] частка, [PERSON] частка (а.с.90, 132). Отже, квартира [ADDRESS] припинила своє існування, як об`єкт ще в 2009 році, ставши частиною об`єднаної квартири [ADDRESS] . Тоді як позивач звертається до суду 13 жовтня 2021 року з позовом про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] і розрахунок заборгованості проводиться саме за квартирою [ADDRESS] за період з 01.10.2013 року по 31.07.2021 року. Крім того, вже після тривалого розгляду справи, 15 лютого 2022 року представник позивача звертається до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача належним з [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] та заявою про зміну предмету позову, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість по оплаті за надану послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2023 року по 31.07.2021 року. Разом з цим, як вбачається з договору купівлі-продажу часток квартири від 27.02.2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рисіною С.В. за № 685, 27.02.2020 року [PERSON] , [PERSON] відчужили Товариству з обмеженою відповідальністю «АКСІ-ІНВЕСТ» належні їм на праві приватної спільної часткової власності частки квартири [ADDRESS] . Крім того, 28.02.2020 року між ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір про врегулювання питання користування квартирою та сплати комунальних послуг за квартиру. З даного договору вбачається, що на момент укладання договору (28.02.2020) власниками квартири [ADDRESS] є на частки ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ», на частку є [PERSON] . Відповідно п.3 даного договору, сторони домовились, що з моменту укладення договору (28.02.2020) всі комунальні послуги (опалення, водовідведення та водопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, газу та газопостачання, електроенергії, вивіз сміття, та інші платежі, що можуть виникнути з моменту укладання даного договору) в повному обсязі сплачує ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ». Пунктом 4 договору передбачено, що після сплати щомісячних платежів, ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» повинна пере виставити [PERSON] рахунок на компенсацію їй вартості оплачених послуг, які та повинна компенсувати протягом 15 календарних днів, оплативши рахунок виставлений ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ». Пунктом 5 договору передбачено, що ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» погоджується сплатити всі наявні заборгованості по комунальним послугам, що надавалися підприємствами, що надають комунальні послуги (опалення, водовідведення та водопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, газу та газопостачання, електроенергії, вивіз сміття, та інші платежі, що можуть виникнути з моменту укладання даного договору) та не були сплачені [PERSON] та [PERSON] на момент укладання договору купівлі-продажу часток квартири від 27.02.2020 року, але не більше трьох років, тобто заборгованість, що могла виникнути з 27.02.2017 року та не була оплачена станом на 27.02.2020 року. При цьому ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» в разі виникнення заборгованості, вправі вимагати від [PERSON] та [PERSON] надання пояснень та доказів сплати заборгованості за комунальні послуги, які будуть вимагати сплатити підприємства, що надають комунальні послуги і яка виникла станом на 27.02.2020 року. Відповідно до п. 6 співвласники квартири ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» та [PERSON] погоджуються, що реєстрація місця проживання [PERSON] залишається дана квартира до часу придбання останньою власного житла або укладання договору оренди іншого житла, але не більше 5 років з моменту укладання даного договору, але це не дає їй право фактично мешкати в даній квартирі без укладання окремого договору оренди зі ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» та не є підставою для сплати [PERSON] будь-яких комунальних послуг чи інших платежів, пов`язаних з утриманням даної квартири. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 5 років, діє до 28.02.2025 року. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2\~ст. 48 ЦПК України\~позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом\~ст. 51 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як випливає зі змісту ст. ст.\~51,\~175 ЦПК\~на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень\~ст. 51 ЦПК України\~та з урахуванням ч. 5\~ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1\~ст. 189 ЦПК\~та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8\~постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимогст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed