Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

[PERSON] в особі уповноваженого представника [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду, про видачу обмежувального припису. В обґрунтування поданої заяви вказала , що заявниця зареєстрована та проживає з дітьми, дочками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою : [ADDRESS] . Заявник вказує,\~що [PERSON] , її колишній чоловік, який є батьком їх спільних дітей, після розірвання шлюбу 05.12.2023 року проживає за вказаною адресою. Підставою розірвання шлюбу стало психологічне та фізичне насильство щодо неї та дітей. У зв`язку з тим, що квартира є спільною та не відбувся розподіл квартири, заявник надалі проживає з колишнім чоловіком. [PERSON] продовжує систематично вчиняти психологічне та фізичне насильство, принижуючи її честь та гідність, при цьому діти є свідками. Діти мають страх, перебувають у тривожному стані. [PERSON] боїться як за своє життя так і за життя дітей. \~ \~ \~ \~Вказує на те, що неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дає жодного результату. Так, є складений заборонний припис стосовно кривдника, від 14.10.2023 серії АА №273909 виданий строком на 10 діб, від 03.02.2024 року серії АА №314708 на 5 діб, від 24.01.2024 серія АА №211362 строком на 10 діб. Приписи не діють, [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство. Будучи у безвихідній ситуації, переляканою та переживаючи за своїх дітей, заявниця проживає в своєї сестри [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Також звернулась до Ужгородського міського центру соціальних служб ДСП УМР за допомогою. Даний центр скерував потерпілих до БВПД для подальшого вирішення проблеми від домашнього насильства з боку чоловіка [PERSON] . У зв`язку з наведеним, просить суд видати обмежувальний припис на [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців з забороною щодо: \~ \~ \~ \~- перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] з дочками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; \~ \~ \~ \~- наближатися ближче, ніж на 50 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] та її дітей, а також місця реєстрації [PERSON] , [INFO] з дочками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; \~-\~особисто\~і\~через третіх\~осіб\~розшукувати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та\~її дітей,\~якщо вони\~за\~власним\~бажанням перебувають\~у\~місці,\~невідомому [PERSON] , [INFO] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; \~ \~ \~ \~- вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , та з дітьми, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2024 відкрито провадження по справі. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, зазначила, що заінтересована особа вчиняє відносно заявниці фізичне та психологічне насильство, що підтверджується складеними на останнього заборонними приписами. Просила суд заяву задоволити та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, вказані у заяві. У судовому засіданні заявниця\~\~ [PERSON] , заяву підтримала та просила суд видати стосовно її колишнього чоловіка [PERSON] обмежувальний припис, який вчиняє відносно неї домашнє насильство, в присутності їх дітей. Вказала, що [PERSON] вчиняв відносно неї фізичне та психологічне насильство, штовхав її, кидав речима, вони разом з дітьми були вимушені ховатися в іншій кімнаті, і все це проходить на очах дітей, вони є свідками даної ситуації. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, просив суд відмовити у її задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення даної заяви, зазначив, що як такого насильства відносно колишньої дружини не вчиняв, це були сімейні сварки. Щодо задоволення даної заяви зазначив, що підтримує наведені вимоги тільки в частині заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] . Відповідно до положень\~ст.350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.12.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Заявник [PERSON] являться матір`ю [PERSON] , [INFO] що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2011 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Заявник [PERSON] являться матір`ю [PERSON] , [INFO] що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2011 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Як вбачається із Договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кузьо Г.В. [PERSON] є власником квартири за адресою : [ADDRESS] , в якій проживає разом із колишньою дружиною та спільними дітьми. Встановлено, що відносно [PERSON] було винесено термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА №273909 від 14.10.2023 року строком на 10 діб, яким йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] ; серії АА №211362 від 24.01.2024 року строком на 10 діб яким йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] ; серії АА №314708 від 03.02.2024 року строком на 5 діб яким йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] , заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Встановлено, що відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №273910 від 14.10.2023 року строком на 10 діб, яким їй заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] . Встановлено, що відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду від 21.12.2023 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1\~ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Стаття 26 зазначеного Закону\~визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно із ч. 3\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі № 754/11171/19. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2\~статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких, у тому числі є подружжя, діти одного з подружжя, особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Оцінюючи встановлені обставини справи, які підтверджуються наданими Заявницею доказами, суд приходить до висновку, що Заявниця зазнає зі сторони [PERSON] домашнього насильства, вчиненого у формі психологічного та фізичного насильства. З огляду на період вчинення відносно Заявниці адміністративних правопорушень, які є систематичними, які, як вбачається з матеріалів справи, не запобігають вчиненню повторних правопорушень, суд вбачає наявність обґрунтованого ризику продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно Заявниці у майбутньому, що зможе призвести до негативних наслідків. Разом з цим, Заявницею не доведено вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно неї, яке б мало наслідком негативний вплив на дитину, оскільки такі доводи Заявниці містяться лише в її заяві та не підтверджуються матеріалами справи, у тому числі постановами суду: у них не зазначається, що правопорушеннями спричинено шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Видача обмежувального припису є необґрунтованим обмеженням одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків (постанова Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 336/992/18 (провадження № 61-43878св18)). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Заявницею доведено систематичність вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, а також те, що ризики подальшого вчинення такого насильства можуть мати місце в подальшому, тому, є підстави для видачі обмежувального припису. Аналіз практики Європейського суду з прав людини стосовно порушеного Заявницею питання свідчить, що можливість отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі\~статті 3 Європейської Конвенції з прав людини, а також права на життя згідно статті 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно статті 8 цієї Конвенції. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, не дали очікуваного результату, а тому, обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Щодо оцінки обмежень, які Заявниця просить встановити суд. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбаченихЗаконом України"Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~абоЗаконом України"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Тимчасові обмеження прав особи, що здійснює домашнє насильство, мають бути пропорційними меті застосування щодо неї обмежувального припису (постанова Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 154/1692/19 (провадження № 61-17191св19). Щодо такого запропонованого Заявницею обмежень: 1.Заборона перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] з дочками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з наданими матеріалами справи Заявниця разом зі своїми дітьми тимчасово проживають в сестри заявниці, а тому, застосування такого обмеження не порушить Конституційне право [PERSON] на проживання у власному будинку, відповідно, таке обмеження прав не буде надмірно обтяжливим та необґрунтованим, тому, може бути застосоване. 2.Заборона наближатися ближче, ніж на 50 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] та її дітей, а також місця реєстрації [PERSON] , [INFO] з дочками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Оскільки судом визнано недоведеним те, що внаслідок вчинення правопорушень (домашнього насильства) [PERSON] \~відносно Заявниці\~мав місце\~негативний вплив\~на дітей,\~то такий\~захід не\~може бути застосований щодо спільних дітей. У даному випадку покладення такої заборони можливо в частині, що стосується заявниці, тобто необхідно заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися ближче, ніж на 50 м. до місця роботи [PERSON] , [INFO] . 3.Заборона\~особисто і\~через\~третіх\~осіб розшукувати\~ [PERSON] ,\~\~ [INFO] ,\~та\~її дітей,\~якщо вони\~за\~власним\~бажанням перебувають\~у\~місці,\~невідомому [PERSON] , [INFO] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; Суд вважає\~доцільним застосувати його частково, шляхом заборони [PERSON] \~особисто і\~через\~третіх\~осіб розшукувати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~якщо\~вона\~за власним\~бажанням\~перебуває\~у невідомому [PERSON] місці, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися із Заявницею. 4. Заборона вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , та з дітьми, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Враховуючи поведінку [PERSON] ,\~яка полягає\~у систематичному\~вчиненні по\~відношенню до\~Заявниці насильства\~в сімї\~у формі\~фізичного та\~психологічного насильства\~(погроз\~та образ),\~суд приходить до висновку про доцільність застосування до [PERSON] \~ застосувати його частково, шляхом заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. На переконання суду, видача обмежувального припису із встановленням таких заборон забезпечить дієвий, ефективний та невідкладний захист Заявниці від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертви домашнього насильства у цій конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника. При цьому, такі тимчасові обмеження будуть пропорційними по відношенню до особи кривдника і не спричинять для нього необґрунтовано обтяжливих наслідків. Вирішуючи питання щодо строку застосування тимчасового обмеження прав, суд приходить до висновку, що запропонований Заявницею строк у 6 місяців є виправданим. Згідно з ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial