Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 13.12.2023 і до повноліття дітей. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2023 розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено на 29 січня 2024 року. 28 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що він сплачував грошові кошти на утримання дітей в межах своїх можливостей на рахунки позивача та доньки [PERSON] , офіційно не працює, не має постійного та стабільного заробітку, а тому частково визнає позовні вимоги, а саме щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 4\~000 гривень на одну дитину щомісячно. 25 січня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач зазначила, що відповідач з 2021 року перебуває у Республіці Польща, куди виїхав з метою працевлаштування, зі слів відповідача та його родичів позивачці відомо, що [PERSON] був працевлаштований офіційно. Позивач також вказує, що діти мають проблеми зі здоров`ям та потребують додаткових витрат. Відповідач дітей та інших утриманців не має, фізично здоровий, працездатний, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання спільних дітей. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача вказує, що твердження позивачки про ухилення та небажання відповідача утримувати спільних дітей спростовується доданими до відзиву платіжними дорученнями про переказ коштів на рахунки позивачки та доньки [PERSON] . Судове засідання 29 січня 2024 року відкладено на 14 березня 2024 року за клопотанням представника відповідача. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши думку учасників, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за таких підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2023 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Сторони є батьками неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 13, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 808. Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади №2023/010140980, №2023/010140956 від 11.12.2023 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , за однією адресою з матір`ю [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 13.12.2023. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд зазначає, що відповідач не має на утриманні інших осіб, є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, а тому має можливість сплачувати аліменти у встановленому законом розмірі. Заявлений позивачем розмір аліментів, а саме, 1/3 частина від заробітку (доходу) платника аліментів є мінімально визначеним законодавцем розміром аліментів, які слід стягувати на утримання двох дітей. Крім того, додані до відзиву платіжні доручення свідчать про спроможність відповідача утримувати своїх дітей. Додані до відповіді на відзив медичні документи щодо стану здоров`я [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вказані вище обставини не є обґрунтуванням для стягнення аліментів в даній справі, оскільки за своєю природою витрати, викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), є додатковими витратами, порядок стягнення та визначення розміру цих витрат врегульовано ст. 185 СК України. Такі вимоги позивачем не заявлялись та не є предметом розгляду у цій справі, однак за наявності підстав визначених ст. 185 СК України, позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач є особою працездатного віку і за законом зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, які проживають окремо від нього, до досягнення ними повноліття, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 1/3 частки від його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved