Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача АТ «Універсал Банк» (позивач) подав до суду позов до [PERSON] (відповідача), в якому просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який проживає: Львівська область, Радехівський район, с.Немилів на користь АТ «Універсал Банк» (04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, код ЄДРПОУ 21133352 ) - 1187,02 (одна тисяча сто вісімдесят сім доларів США 02 центи), що становить три відсотки річних за невиконання рішення суду; стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який проживає: Львівська область, Радехівський район, с. Немилів на користь АТ «Універсал Банк» (04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, код ЄДРПОУ 21133352 ) - 2684,00 гривень сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, зокрема, що 22.09.2008 між позивачем та [PERSON] був укладений Кредитний договір №155-2008-2770, із змінами та доповненнями від 21.08.2009, 25.10.2010, 27.10.2010, 05.10.2012, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 18988,00 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) дол. США з кінцевою датою погашення 10 вересня 2028 року і сплатою 13,95 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору між позивачем та [PERSON] (відповідач-2) - 22 вересня 2008 року було укладено договір поруки №155-2008-2770-Р/1 із змінами та доповненнями від 27.10.2010р., 05.10.2012 року за умовами якого, відповідач-2 зобов`язується перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем-1 усіх зобов`язань перед позивачем, що виникли з Кредитного договору, в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. В зв`язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору Позивач звернувся до Радехівського районного суду Львівської області з позовом про стягнення заборгованості з відповідача. 02 листопада 2015 року Радехівський районний суд у справі № 451/314/15-ц, постановив рішення, згідно якого позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №155-2008-2770 від 22.09.2008 в розмірі 22 495,50 доларів США, з яких: 249,73 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 17 662,82 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 4582,95 доларів США заборгованість по відсотках, а також 3654,00 гривень судових витрат, понесених за подання позовної заяви. Дане рішення згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року залишено без змін. Зазначає, що факт укладання між позивачем та відповідачем та [PERSON] вищезазначених Кредитного договору та договору поруки, а також отримання позичальником ( [PERSON] ) кредитних коштів та факт порушення умов кредитного договору, що потягло за собою набуття позивачем права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків підтверджується рішенням Радехівського районного суду від 02 листопада 2015 року у справі № 451/314/15-ц, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до розрахунку заборгованості від 23.05.2023 сума до стягнення згідно рішення суду по кредитному договору №155-2008-2770 від 22.09.2008 року - 22495,50 доларів США, сплачено по рішенню суду за період - 0,00 доларів США. Залишок заборгованості згідно рішення суду становить: 22495,50 доларів США. Таким чином згідно розрахунку заборгованості станом на 23 травня 2023 року (за період 23.05.2020 - 23.02.2022) становить - 1187,02 (одна тисяча сто вісімдесят сім доларів США 02 центи), що становить три відсотки річних. У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заяви та клопотання, подані учасниками справи У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить суд розгляд справи проводити без участі представника, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.3). Процесуальні дії у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 15.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.24-25). Ухвалою судового засідання від 26.09.2023 відкладено розгляд справи (а.с.28). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Рішенням Радехівського районного суд від 02.11.2015 у справі № 451/314/15-ц, позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №155-2008-2770 від 22.09.2008 року в розмірі 22 495,50 доларів США, з яких: 249,73 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 17 662,82 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 4582,95 доларів США заборгованість по відсотках, а також 3654,00 гривень судових витрат, понесених за подання позовної заяви(а.с.6-9). З розрахунку до позовної заяви про стягнення заборгованості трьох процентів річних вбачається, що банк провів розрахунок 3% річних (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України), а саме: 22\~495,50 *3%:365*642=1\~187,02 дол. США(а.с.5). З копії ухвали Апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року встановлено, що рішення Радехівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2015 року залишено без змін(а.с.10-14). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною 1статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, відповідно до якої саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц. За статтею 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, в яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №155-2008-2770, із змінами та доповненнями від 21.08.2009, 25.10.2010, 27.10.2010, 05.10.2012, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 18988,00 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) дол. США з кінцевою датою погашення 10 вересня 2028 року і сплатою 13,95 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору між позивачем - АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 22.09.2008 було укладено договір поруки №155-2008-2770-Р/1 із змінами та доповненнями від 27.10.2010, 05.10.2012 за умовами якого, [PERSON] зобов`язується відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань перед позивачем, що виникли з Кредитного договору, в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Із матеріалів справи слідує, що внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором №155-2008-2770 від 22.09.2008 Банк звертався до основного боржника та поручителя з позовом про стягнення заборгованості. Вказане рішення суду на даний час не виконано, тому банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 3% річних. Як вбачається з розрахунку заборгованості, вказана сума заборгованості розрахована за період з 23 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року. У Постановах Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 висловлено наступні правові позиції: 3 % річних, передбачені ст.625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються, виходячи з простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті; 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Згідно розрахунку позивача три відсотки річних АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 23.05.2020 по 23.02.2022 становлять 1\~187,02 доларів США (одна тисяча сто вісімдесят сім грн 02 коп.). Таким чином, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми 22495,50 дол. США за період з 23.05.2020 по 23.02.2022 в розмірі 1\~187,02 доларів США . Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Універсал Банк» 1\~187,02 доларів США трьох процентів річних. \~ Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2\~684,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі статей 11, 509,530,541,543, 611, 612, 625, 629, 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved