Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

В грудні 2023 року адвокат Сологуб Артем Михайлович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Білоцерківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна, [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи наступним. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований разом з дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася 1/2 частка квартири під [ADDRESS] , яку успадкував його син [PERSON] , подавши у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. заяву про прийняття спадщини за законом, хоча і не встиг її оформити, оскільки помер [INFO] . Дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини. Заповіти померлий не складав. Інших спадкоємців у померлого не має. На підставі поданих заяв, приватним нотаріусом Цвинтарною І.О. було заведено спадкову справу за №79/2021. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлим на день його смерті за цією ж адресою був зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Він не є родичем та спадкоємцем після [PERSON] . Померлий заповітів не складав. Позивач є двоюрідним братом [PERSON] та, відповідно до ст. 1265 ЦК України, є його єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги як родич спадкодавця четвертого ступеня споріднення: батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , є рідним братом матері [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Тому, позивач у встановлений законом строк подав до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. заяву про прийняття спадщини за законом після [PERSON] , а мати позивача, яка є рідною тіткою померлого, [PERSON] , подала заяву про відмову від його спадщини на користь свого сина - позивача. На підставі поданих заяв, приватним нотаріусом Цвинтарною І.О. було заведено спадкову справу за №23/2023. У померлого [PERSON] залишилася 1/2 частка квартири під [ADDRESS] , яку він успадкував після батька, але не встиг її оформити, оскільки помер. Відповідно до ч. 5 cт. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , громадянка України, яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: 1/2 частка квартири, в якій вона проживала: [ADDRESS] . Син [PERSON] - [PERSON] , був єдиним її спадкоємцем за законом першої черги, але помер [INFO] і не встиг прийняти спадщину після неї, подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Крім того, на час смерті матері, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Тому, на підставі ст.1276 ЦК України щодо переходу права на прийняття спадщини, позивач, як спадкоємець [PERSON] за законом п`ятої черги, прийняв спадщину, яка залишилася після померлої [INFO] [PERSON] , подавши у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. заяву про прийняття спадщини після неї. На підставі поданої заяви, приватним нотаріусом Цвинтарною І.О. було заведено спадкову справу за №24/2023. Заповітів померла не складала. Інших спадкоємців у померлої не має. На даний час, для оформлення позивачем спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та після померлого [INFO] [PERSON] та отримання свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, позивач, від імені якого діяв представник [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. за місцем відкриття спадкових справ. Проте, 17 листопада 2023 року приватним нотаріусом була видана позивачу постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після померлих, оскільки не надано підтвердження родинних відносин з померлим [INFO] [PERSON] як його спадкоємцем за законом п`ятої черги, а саме: не зберіглося свідоцтво про народження рідного дядька [PERSON] та батька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Також шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, згідно повних витягів було встановлено, що інформація щодо актового запису про народження [PERSON] - відсутня в реєстрі. Крім того, приватним нотаріусом було зроблено запит до Коростишівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області, який надав відповідь, що актового запису про народження [PERSON] в них не зберіглося. Таким чином, позивач, [PERSON] , не має документів, які б підтверджували, що він є двоюрідним братом та спадкоємцем за законом п`ятої черги після померлого [INFO] [PERSON] , та відповідно - має право на спадкування за спадковою трансмісією на підставі ст.1276 ЦК України після померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином, у зв`язку з вище викладеними обставинами, для оформлення своїх спадкових прав та отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину, яка залишилася після померлої [INFO] [PERSON] та після померлого [INFO] [PERSON] , в позивача виникла необхідність у судовому порядку встановити факт родинних відносин, а саме: факт того, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , та відповідно, [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] . Відповідно, при зверненні до приватного нотаріуса представником позивача було отримано інформацію, що Білоцерківська міська рада подала заяву про визнання спадщини після [PERSON] відумерлою. Оскільки позивач заперечує проти цього, виник спір про його право на спадкування після [PERSON] та необхідність в судовому порядку, саме в позовному провадженні встановити факт родинних відносин позивача з [PERSON] . Просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , та відповідно, [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] ( а. с. 1-9 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 року ( а. с. 36-37 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ). Ухвалою судді від 18 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Білоцерківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна, [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Постановлено підготовче судове засідання у справі на 15 січня 2024 року. Одночасно витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної Ірини Олександрівни належним чином завірені копії спадкових справ за № 79/2021 після померлого [INFO] [PERSON] ; за № 23/2023 після померлого [INFO] [PERSON] ; за № 24/2023 після померлої [INFO] [PERSON] ( а. с. 41-43 ). Ухвалою суду від 15 січня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.02.2024 року ( а. с. 56-57 ). 07 лютого 2024 року за вх. № 7296 судом отримано від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної Ірини Олександрівни належним чином завірені копії спадкових справ за № 79/2021 після померлого [INFO] [PERSON] ; за № 23/2023 після померлого [INFO] [PERSON] ; за № 24/2023 після померлої [INFO] [PERSON] ( а. с. 63-101 ). В судовому засіданні 07.02.2024 року оголошено перерву для повторного виклику третьої особи до 12.03.2024 року ( а. с. 104-113 ). В судовому засіданні 07.02.2024 року було допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , кожний окремо, в судовому засіданні 07.02.2024 року підтримали позовну заяву, надали пояснення аналогічні викладеним в ній, просили вимоги задовольнити. 04 березня 2024 року за вх. № 12102 судом отримано відзив на позовну заяву від Білоцерківської міської ради, в якому просили долучити його до матеріалів справи та врахувати зазначені обставини в ньому при вирішенні справи. Слухати справу просили без представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами на розсуд суду ( а. с. 127-128 ). Додано підтвердження направлення вказаного відзиву іншим учасникам судового розгляду 28.02.2024 року ( а. с. 134-142 ). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, 12.03.2024 року за вх. № 13223 судом отримано клопотання від представника позивача [PERSON] , в якому просив провести розгляд даної справи без участі позивача та його представника. Позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач Білоцерківська міська рада свого представника в судове засіданні не направила, звертаючись до суду з відзивом, отриманий судом 04.03.2024 року, просили слухати справу просили без представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами на розсуд суду. Треті особи приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна, [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, одна відомості про їх належне сповіщення на адресу суду не повернулися. Згідно поштового відстеження про направлення [PERSON] судової повістки вбачається, що 09.03.2024 року відправлення вручено за довіреністю. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю ( ч. 10 ст. 128 ЦПК України ). Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду ( близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ). Так, заінтересовані особи обізнані про наявність в провадженні суду вказаної справи, оскільки отримували ухвалу судді про прийняття до розгляду та відкриття провадження у вищевказаній справі, судові повістки, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення ( а. с. 103, 121-123 ). До того ж, на виконання ухвали суду, приватний нотаріус Цвинтарна І.О. направила копію спадкової справи, отримана 07.02.2024 року за вх. № 7296 ( а. с. 63-101 ). Статтею 43 ЦПК України встановлений обов`язок добросовісно користування учасниками судового процесу процесуальними правами. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами ( рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» ). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В свою чергу, позивач ( його представник ) та відповідач скористувалися своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 2 ст. 247 ЦПК України ). Оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень наданих з боку позивача та його представника, а також свідків в судовому засіданні 07.02.2024 року, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть ( а. с. 18 на звороті ). Так, після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири під [ADDRESS] , яка належала на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить свідоцтво на право власності на житло № [NUMBER] від 28.11.2000 року ( а. с. 23 ). Після смерті [PERSON] , його син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження ( а. с. 21 ) подав у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. заяву про прийняття спадщини за законом від 15.10.2021 року ( а. с. 64 ). Також, 15.10.2021 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] до приватного нотаріуса Цвинтарної Ірини звернулася його дружина [PERSON] ( а. с. 65, 72 ), яка була зареєстрована з померлим станом на 22.04.2021 року за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 67 на звороті ). Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 27.02.2023 року, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] ( а. с. 77-78 ), після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді 1/2 частка квартири під [ADDRESS] , в якій остання була зареєстрована та проживала, про що свідчить витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 13.03.2023 року ( а. с. 79 на звороті ). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) від 28.09.2022 року ( а. с. 22 ). Встановлено, що померлий [PERSON] не встиг прийняти після смерті своїх батьків спадщину як спадкоємець першої черги. 27 лютого 2023 року [PERSON] звернувся з заявами в органи нотаріату про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом п`ятої черги після померлого [PERSON] ( а. с. 76, 87 ). Заявою від 27.02.2023 року в органи нотаріату, [PERSON] , після смерті племінника [PERSON] , відмовилась від прийняття спадщини на користь свого сина [PERSON] ( а. с. 88 ). [INFO] [PERSON] , [INFO] померла, про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про смерть, видане Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області 04.09.2023 року ( а. с. 15 ). Так, батьками померлої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження останньої № [NUMBER] ( а. с. 14 ), яка після укладання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] ( а. с. 14 на звороті ). З наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження позивача, батьками останнього вказано [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 12 ). Батьками померлого [PERSON] , [INFO] були [PERSON] та [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить свідоцтво про народження ( а. с. 21 ). З матеріалів спадкової справи, яка була отримана судом на виконання ухвали, заповітів померлі не складала, інших спадкоємців не має та інших осіб, які б зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Як зазначено вище, звернувшись 27.02.2023 року до з заявами в органи нотаріату про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом п`ятої черги після померлого [PERSON] ( а. с. 76, 87 ), 17 листопада 2023 року приватним нотаріусом була видана позивачу постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після померлих, оскільки не надано підтвердження родинних відносин з померлим [INFO] [PERSON] як його спадкоємцем за законом п`ятої черги ( а. с. 25-26 ). Звертаючись до суду з вказаною заявою, позивач просив встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , та відповідно, [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження- це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах. Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до cт. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Зважаючи, що встановлення факту родинних відносин безпосередньо пов`язане з вирішенням подальшого спору про спадщину між позивачем і відповідачем, то даний спір розглядається в порядку загального позовного провадження, оскільки як встановлено та наголошувалося з боку позивача, відповідач міська рада подала заяву про визнання спадщини після [PERSON] відумерлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України). Відповідно до ч. 1 cт. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1265 ЦК України в п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Право на спадкування реалізується шляхом прийняття спадщини або відмови від неї. Відповідно до ч. 1 cт. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 cт. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до cт. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до cт. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився, якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до ч.1 cт. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Зважаючи на викладене, необґрунтованими є доводи заявника про можливість підтвердження факту родинних відносин виключно письмовими доказами, оскільки такі обставини відповідно до норм процесуального права можуть бути встановлені і на підставі інших доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування і в своїй сукупності доводять обставини, на які посилається сторона. У справі № 947/22756/19 визнаючи подані позивачем письмові докази (свідоцтва про шлюб, свідоцтво про народження, свідоцтва про смерть, свідоцтво про право на спадщину після смерті, фотографії, на яких зображені члени родини позивача декількох поколінь, відеозаписи зі святкування сімейних подій, показання свідків достатніми та достовірними доказами, суд надав їм оцінку в їх сукупності, які в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу "балансу вірогідностей" підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суди дійшли правильних висновків про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) та в постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21. В своїй постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої. Так, в позовній заяві позивач просить встановити факт родинних відносин, окрім іншого, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що не зберіглося свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, згідно повних витягів було встановлено, що інформація щодо актового запису про народження [PERSON] - відсутня в реєстрі. Крім того, приватним нотаріусом було зроблено запит до Коростишівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області, який надав відповідь, що актового запису про народження [PERSON] в них не зберіглося ( а. с. 101 ). Так, копією паспорту [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 14.01.1999 р., підтверджується її місце народження в с. Хутір Вільнянський Коростишівського району Житомирської області ( а. с. 13 ). З копії паспорту, виданого Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області на ім`я [PERSON] , місце народження останнього зазначено село Вільнянка Коростишівського району Житомирської області ( а. с. 17 ). До того ж, померлий [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до шлюбу мала прізвище [PERSON] , мають однакові прізвища та по-батькові. Окрім цього, на підтвердження родинних стосунків між позивачем, його матір`ю [PERSON] з [PERSON] та його сином [PERSON] , додано фотографії ( а. с. 28-34 ), встановлення осіб на них зображених, підтверджено свідками. Так, свідки, які були допитані в судовому засіданні [PERSON] , у якого дружні стосунки з позивачем та якого знає багато років, [PERSON] та [PERSON] , які є троюрідними братом та сестрою позивачу, підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою, відповідно син [PERSON] - [PERSON] доводився позивачу двоюрідним братом. Також, чітко зазначили осіб, які зображені на фотографії ( а. с. 28 ), зазначивши брата з сестрою [PERSON] та [PERSON] до шлюбу [PERSON] . Окрім цього, чітко зазначили осіб, які зображені на фотографії ( а. с. 31 ), фотографія з весілля, серед яких, чітко вказали брата та сестру [PERSON] та [PERSON] до шлюбу [PERSON] . До того ж, вказані вище свідки наголошували, що перебуваючи в лікарі [PERSON] , останньому всім необхідним допомагав позивач по справі, як фінансово так і морально. В свою чергу, свідок [PERSON] , яка є медичною сестрою, зазначила, що до відділення поступив [PERSON] , який надав номер телефону позивача просив йому зателефонувати та зазначав, що [PERSON] є його двоюрідним братом та інших рідних, окрім брата та тітки, не має. Коли приїхав позивач, останній займався лікуванням. На підтвердження зазначеного, з боку позивача було додано до матеріалів справи платіжні інструкції про перерахування [PERSON] грошових коштів в розмірі 10 000 грн. ( а. с. 24 ). Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу "балансу вірогідностей", що підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх вимог, доказами, що знаходяться в матеріалах справи та обставинами встановленими під час розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку про доведеність родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , та відповідно, [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у позивача немає, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини після смерті [PERSON] без встановлення факту родинних відносин, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved