Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить скасувати арешт квартири [ADDRESS] , накладений 02.09.2008 року Києво-Святошинським районним судом Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2008 року, в межах розгляду цивільної справи відповідно до заяви [PERSON] , помилково накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить - [PERSON] . Позивач зазначає, що в квітні 2023 року намагалася зареєструвати у вищевказаній квартирі онука, однак, в Центрі надання адміністративних послуг Оболонського району міста Києва їй було відмовлено, з посиланням на те, що на квартиру накладено арешт. За таких обставин, лише в квітні 2023 року дізналася про порушення її права, як власника помешкання. Позивач вказує, що арешт на квартиру [ADDRESS] накладено безпідставно та помилково. За твердженням [PERSON] вона та її близькі родичі не знайомі і будь-яких стосунків та зобов`язань перед громадянином [PERSON] не мали і не мають та не були сторонами у цивільній справі за участі останнього. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1999 року серії [NUMBER] , квартира [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу - [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2008 року, відповідно до заяви [PERSON] , накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . З метою зняття арешту з належного позивачу [PERSON] майна, остання звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заяво про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-3284/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. При цьому, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2023 року заяву [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу - повернуто заявнику. Зі змісту ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2023 року вбачається, що [PERSON] , не є стороною у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу, оскільки по справі стороною була [PERSON] , 1966 року народження, яка є повною тезкою заявниці, що народилася, [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, Києво-Святошинським районним судом Київської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] не була стороною у справі, а отже й не мала будь-яких зобов`язань перед [PERSON] і, вказані обставини не підлягають додатковому доказуванню з огляду на положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України. При цьому, в судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] і має сина - [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] , які за своїми паспортними даними також не співпадають із учасниками справи у межах якої накладався арешт на квартиру [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. З огляду на зазначене, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2008 року, відповідно до заяви [PERSON] , арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [INFO] накладено помилково, оскільки остання та її близькі родичі не були стороною вказаної цивільної справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування зазначених позивачем обставин. Таким чином, враховуючи те, що накладений арешт створює перешкоди позивачу володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved