Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що він застосовує до позивача фізичне насильство, у тому числі в присутності сина. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2024 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, в якій відповідачу в порядку статті 178 ЦПК України встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак матеріали справи містять заяву представника відповідача про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача. У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Натомість, 29 лютого 2024 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 29 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29 серпня 2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] , актовий запис № 1691. Після одруження прізвище позивача « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 березня 2014 року. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Відповідач позов визнав про що надав відповідну заяву. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved