Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

18 грудня 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію на їх користь за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2023 року в сумі 106 192 грн. 36 коп., втрат від інфляції за період з 01 жовтня 2017 року по 01 лютого 2022 року в розмірі 19 591 грн. 98 коп., трьох відсотків річних в розмірі 9 936 грн. 56 коп.. та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 684,00 грн.. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач є споживачем теплової енергії, на підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року за № 742 «Про визначення виконавця житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання», відповідно до якого СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську. Вказане рішення діяло до 16.08.2019 року, тобто в момент виникнення спірних правовідносин. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідач, свій обов`язок щодо укладення договору про надання послуг з постачання теплової енергії не виконав, надані послуги не оплачував, в наслідок чого утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2023 року, розмір якої склав 106 192 грн. 36 коп.. Крім того, посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку за період з 01 жовтня 2017 року по 01 лютого 2022 року складає 19 591 грн. 98 коп.. - інфляційні витрати, 9 936 грн. 56 коп. - 3% річних. Ухвалою суду від 05 січня 2024 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі з викликом сторін по справі. (а.с. 51-52) Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 56-57) Відповідач в судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується поштовим конвертом, повернутим на адресу суду з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою", крім того на офіційному веб-сайті "Судова влада України" розміщено оголошення про виклик відповідача. (а.с. 54, 55) В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 04 березня 2024 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року № 742, виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання визначено Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут". Довідкою ТОВ "Світловодськпобут" виданою станом на 01 листопада 2023 року підтверджується, що заборгованість за послуги ТОВ "Світловодськпобут" [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на її ім`я, за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2023 року складає 106 192 грн. 36 коп. (а.с.6-8) Відповідно до розрахунку наданого позивачем, інфляційні втрати по особовому рахунку [NUMBER] , за період з 01 жовтня 2017 року по 01 лютого 2022 року складають 19 591 грн. 98 коп.., три відсотки річних від простроченої суми становить 9 936 грн. 56 коп. (а.с. 6-8) Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Згідно зі ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В розумінні положень ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. З огляду на зміст правовідносин, що існують між сторонами, вони по своїй суті є грошовим зобов`язанням, в якому серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника як споживача послуг покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора, як виконавця комунальної послуги, вимагати сплату коштів за фактично надані послуги. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03 січня 2018 року у справі №216/6655/15-ц зазначив, що Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. У постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючі викладене, суд прийшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними на підставі належних та допустимих доказів наданих позивачем та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору відповідно ст. 141 ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved