Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

[PERSON] , з участю третьої особи на стороні позивача - [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи на стороні відповідача - приватного нотаріуса Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., в якому просила: - встановити факт, що має юридичне значення: прийняття [PERSON] ( [INFO] ) спадщини після смерті її батька - [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 серпня 1992 року, зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 3300, яке видано [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] ; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23 червня 2020 року, зареєстроване в спадковому реєстрі за № 1550, яке видане [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності [PERSON] згідно з записом № 37011378 від 23 червня 2020 року, припинивши право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210633368209). В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що вона та її батько [PERSON] , який помер [INFO] , проживали разом протягом 1988-1991 років за адресою: [ADDRESS] , однак вона не була офіційно зареєстрована за вказаною адресою. Спільне проживання з батьком було зумовлено похилим віком останнього та необхідністю догляду за ним. Також вона здійснювала поховання [PERSON] . Вказує, що на день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складалося із житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та вона, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадкове майно після смерті батька на підставі ч. 1 ст. 529, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини утримувала житловий будинок і господарські будівлі в належному технічному стані та охороняла спадкове майно, а також обробляла прилеглу земельну ділянку. Зазначає, що підтвердженням фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном батька є наявність у позивача робочого проекту газифікації будинку, а також оригіналу посвідчення батька на право експлуатації газовою установкою. Знаходження оригіналів цих документів безпосередньо у неї додатково підтверджують фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном. Позивач зазначає, що крім неї спадкоємців, передбачених законодавством України, які б вступили в спадщину після смерті її батька, не було, оскільки на відміну від позивача, інші сини померлого: [PERSON] і [PERSON] (батько відповідача) на момент смерті [PERSON] разом із батьком не проживали, спільного з ним господарства не вели, тобто не здійснили фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном - житловим будинком. Вказує, що із судової справи № 671/1627/20, яка розглядається у Волочиському районному суді за позовом [PERSON] до [PERSON] , Наркевицької селищної ради Волочиського району, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Волочиської районної ради про скасування права власності на земельну ділянку під житловим будинком по [ADDRESS] , їй стало відомо, що [PERSON] оформила право власності на житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 червня 2020 року № 213646678. Також, як вказує позивач, листом Волочиської державної нотаріальної контори від 13 березня 2021 року № 391/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] на житловий будинок, оскільки 28 серпня 1992 року на житловий будинок вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим номером № 3300 його сину - [PERSON] , про що їй (позивачу) не було відомо. [PERSON] зазначає, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 23 червня 2020 року № 1550, яке стало підставою реєстрацію права власності відповідача на житловий будинок, зазначено наступне: «житловий будинок належав померлому [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори 28 серпня 1992 року за № 3300, дублікат якого виданий державним нотаріусом Хмельницького обласного державного нотаріального архіву 26 травня 2020 року за № 1-200, право власності на житловий будинок зареєстровано приватним нотаріусом Гадайчук Є.А. 18 червня 2020 року за № 37000095, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав». Відтак позивач вказує, що оскільки вона прийняла спадщину, але не отримала свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, відповідно вона оспорює свідоцтва про право на спадщину, які стали підставою для реєстрації права власності відповідача на житловий будинок та не визнає цього права. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позов з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в суді проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] в с. Личівка не проживав останнім часом, оскільки у зв`язку із станом здоров`я переїхав у м. Старокостянтинів до сина [PERSON] , де був зареєстрований та отримував пенсію, а в с. Личівка він приїхав незадовго до смерті, оскільки хотів на батьківщину, на природу. Перед смертю за декілька тижнів приїхала [PERSON] , яка доглядала за батьком разом з його двома синами та невісткою, вони це робили разом. Після смерті батька [PERSON] повернулась на своє місце проживання - у м. Бердичів. Тобто - [PERSON] не проживала з [PERSON] на момент його смерті в с. Личівка в розумінні постійного проживання, адже була там тимчасово. Щодо догляду за господарством - обробляв город син [PERSON] та невістка, тому посилання на вступ [PERSON] в управління спадковим майном є безпідставним. Крім цього, звертає увагу на те, що позивач звернулась з питанням про оформлення спадкових прав через 30 років після смерті батька. Просить у разі визнання судом позову обґрунтованим - застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в суді пояснив, що [PERSON] - це його рідна сестра, а [PERSON] - племінниця. Щодо смерті батька зазначив, що він якийсь час проживав у [PERSON] у [PERSON] , а потім - в с. Личівка, хотів померти в рідній хаті. В с. Личівка він привіз батька 05 травня 1991 року. Доглядав за ним старший син і невістка, пенсію отримував він у [PERSON] , за місцем реєстрації. Після смерті батька не ділили майно між собою і ніхто туди не їздив. Щодо продажу будинку [PERSON] йому нічого не відомо. Город обробляв брат [PERSON] та невістка. Документи про смерть батька брав він - [PERSON] та віддавав брату [PERSON] . Третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Гадайчук Є.А. в судове засідання не з`явилась, подавши суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутності Допитана в суді у якості свідка [PERSON] показала, що [PERSON] є її троюрідною сестрою, [PERSON] - родичка, [PERSON] - троюрідний брат. Вказала, що [PERSON] в 1988 році приїхала в с. Личівка, куди приїжджала регулярно, їздила постійно туди-сюди. Коли помер батько - [PERSON] , то [PERSON] його похоронила і сказала [PERSON] , яка проживала по сусідству, що вона може жити в будинку батька, дала ключі [PERSON] , яка передала 10 тисяч купонів [PERSON] за будинок для [PERSON] і вона поділила ці кошти на трьох. Діти [PERSON] всі були біля нього. Після його смерті город доглядала [PERSON] наполовину з [PERSON] . З того часу [PERSON] проживає в будинку, за який заплатила кошти, щодо оформлення документів їй було невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є жителькою с. Личівка. Їй відомо, що перед смертю [PERSON] його донька [PERSON] приїжджала і якийсь час сиділа біля нього, а потім поїхала. [PERSON] запропонувала будинок [PERSON] , яка дала [PERSON] за будинок 10 тисяч купонів через [PERSON] , це їй відомо зі слів. [PERSON] заселилась туди десь взимку. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показав, що [PERSON] - це його сестра, [PERSON] - його дядько, [PERSON] - тітка, а [PERSON] ( [PERSON] ) був його дідом. Дід довгий час проживав у свого сина [PERSON] в [PERSON] , на літо його привозили в с. Личівка. [PERSON] проживала по сусідству і їй продали будинок - подробиці йому невідомі. Город обробляли батьки [PERSON] . Допитана в суді у якості свідка [PERSON] показала, що є дружиною [PERSON] , батько якого [PERSON] з 1980 року до 1991 року проживав в м. Старокостянтинів, а на літо його привозили в село. Після його смерті питаннями спадкування займався його старший син [PERSON] . Їй невідомо, що [PERSON] приїжджала, про продаж будинку не знає. Допитана в суді у якості свідка [PERSON] показала, що є донькою [PERSON] , яка купила будинок після смерті [PERSON] , свідок тоді була дитиною (років 7 їй було), але їй відомо, що [PERSON] років 3 до смерті проживала з батьком, потім вона обробляла город, збирала врожай. З того часу в будинку проживає [PERSON] . Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 23 червня 2020 року приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 1550, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1934 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори 28 серпня 1992 року за № 3300, дублікат якого виданий державним нотаріусом Хмельницького обласного державного нотаріального архіву 26 травня 2020 року за № 1-200, право власності на будинок, згідно п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ 25.12.2015 року за № 1127, зареєстровано приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. 18.06.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 37000095, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2106334368209, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 29). [PERSON] - єдина спадкоємиця, що прийняла спадщину після смерті її матері - [PERSON] (спадкова справа № 254/2019, а.с. 102-113). Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 213646678, 23 червня 2020 року приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. було зареєстровано за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 63,6 кв.м., житлова площа 29,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Відповідно до листа завідувача Волочиської державної нотаріальної контори Кочаток Т. № 391/01-16 від 13 березня 2021 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 28 серпня 1992 року за реєстровим № 3300 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в с. Личівка Волочиського району сину померлого [PERSON] (а.с. 31). Згідно із повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00037343991, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 80-81). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 100). Згідно із повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00037344061, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 83-84). Відповідно до даних спадкової справи № 275/1992, заведеної 28 серпня 1992 року Волочиською державною нотаріальною конторою до майна [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] , який проживає в с. Личівка Волочиського району. Спадкове майно складається із житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться в с. Личівка Волочиського району, розташованого на земельній ділянці Личівської сільської ради. На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок розміром житлової площі 32 кв.м., хлів, погріб, які належали померлому на основі довідки, виданої Личівською сільською радою. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 серпня 1992 року (а.с. 116). У спадковій справі міститься довідка Шмирківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області про те, що в управління спадковим майном до шести місяців з дня смерті [PERSON] вступив [PERSON] , який зробив ремонт будинку, закрив його на замок, заборони на житловий будинок немає (а.с.118). Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 0600-0305-7/102397 від 06 грудня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком з 20 січня 1988 року (а.с. 122) Із копії актового запису про смерть № 114, складеного 18 травня 1991 року Старокостянтинівським відділом ДРАЦС, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с. Личівка Волочиського району Хмельницької області, а постійно проживав в м. Старокостянтинів (а.с. 184). На думку суду, досліджені судом докази у їх сукупності не доводять факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] її батька - [PERSON] . Так, факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] не підтверджується, зважаючи на те, що постійним місцем проживання [PERSON] було м. Старокостянтинів, де він був зареєстрований та отримував пенсію, а в с. Личівка приїжджав епізодично. Постійним місцем проживання [PERSON] було м. Бердичів, в с. Личівка вона приїжджала періодично. Факт ведення [PERSON] господарства в [ADDRESS] після смерті її батька не доведений належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки показання свідків в цій частині є суперечливими та іншими доказами не підтверджені. Наявність у позивача документів щодо газифікації будинку не є прямим доказом прийняття спадщини та не свідчить про вступ в управління спадковим майном без наявності сукупності інших доказів. Позивач звернулась до нотаріуса, а згодом з позовом до суду щодо оформлення спадщини через 30 років після смерті спадкодавця, однак суд не вирішує питання застосування наслідків можливого спливу строку позовної давності, оскільки дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю обґрунтованості позовних вимог по суті. Позаяк суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про встановлення факту прийняття спадщини - в задоволенні решти вимог (про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності) слід відмовити, оскільки ці вимоги є похідними від основної - встановлення факту прийняття спадщини. На підставі викладеного, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed