Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 29.11.2023 до Жовківського районного суду Львівської області із позовною заявою до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Капуш Ірина Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок в [ADDRESS] (колишнього Жовківського району Львівської області), загальною площею 65.3 кв. м., житловою площею 47.4 кв. м., допомідною площею 17.9 кв. м., з господарськими будівлями. Обгрунтовує позовну заяву наступним. Вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (акт. запис №7), виданим Грибовицькою сільською радою народних депутатів Нестеровського району Львівської області. На день смерті [PERSON] проживала в [ADDRESS] в будинку, який належав до робітничого типу двору, головою якого станом на 30.06.1990 року значилася мати, що стверджено випискою з погосподарської книги Грядівської сільської ради. Після смерті матері відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, а саме житловий будинок в [ADDRESS] . Зазначає, що з приводу спадкування вона звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Капуш І.М. в м. Дубляни, де відкрито спадкову справу № 76/2025, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа на будинок на ім`я померлої та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності на спадкове майно про що 20.11.2023 видано постанову №139/02-14. Те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим бюро запису актів громадянського стану с. Гряда Брюховицького району Львівської області. Вказує, що відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), вона є такою що спадщину прийняла після смерті матері, оскільки проживала з спадкодавцем до дня її смерті, тобто фактично вступила в управління спадковим майном. Зазначає, що інших спадкоємців окрім неї немає, оскільки її батько [PERSON] помер [INFO] . Факт проживання в будинку на до дня смерті матері підтверджено випискою з погосподарської книги. Зважаючи на наведене просить позов задовольнити. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 31 січня 2024 року. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 31.01.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 13 березня 2024 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Львівської міської ради, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Львівської міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Проти задоволення позову не заперечив, фактично визнав такий. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Капуш Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Також у заяві зазначила, що нею, [PERSON] , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за заявою про прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , заведена спадкова справа №76/2023 після померлої [INFO] її матері [PERSON] , [INFO] , щодо належного померлій житловою будинку [ADDRESS] . Спадкоємець до всього спадкового майна [PERSON] не надала зареєстрованих у встановленому законом порядку правовстановлювальних документів на належний померлій житловий будинок [ADDRESS] . Тому нею було запропоновано [PERSON] звернутись до суду з заявою про визнання права власності на вказаний вище житловий будинок в порядку спадкування. Одночасно [PERSON] надано копію спадкової справи для подачі до суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Відповідно до діючого на той час законодавства, зокрема Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян, а тому право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Записи в погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджує право приватної власності померлої голови двору. З довідки ОКП "БТІ та ЕО" від 05.09.2023, виданої [PERSON] , вбачається, що згідно архівних матеріалів ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" станом на 29.12.2012 реєстрація житлового будинку [ADDRESS] не проводилася. Загальну площу будинку слід вважати 65.3 кв. м., а житлову 47.4 кв. м. Згідно технічного паспорту житлового будинку садибного типу за адресою: Львівська область, Львівський район, Львівська територіальна громада, с. Гряда (станом на 01.01.2021), [ADDRESS] , виготовленого ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", загальна площа будинку становить 65,3 кв.м., житлова 47,4 кв.м., допоміжна 17.9 кв.м., з господарськими будівлями. Викладеним у виписці з погосподарської книги Грядівської сільської ради, яка видана Львівською міською радою, стверджується, що згідно даних погосподарської книги № 1 Грядівської сільської ради (1990-1995 роки) за особовим рахунком № [NUMBER] значиться житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Тип двору станом на 15.04.1991 рік - робітничий. Голова двору [PERSON] , [INFO] . Члени двору: [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (внук), [PERSON] , [INFO] (зять). Позивач 20.11.2023 року звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Із постанови нотаріуса від 20.11.2023 вбачається, що приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. розглянувши заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] її матері [PERSON] , [INFO] , на належне померлій майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , повідомляє наступне: відповідно до ст. 49 Закону України "Про нотаріат", глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання відомостей, правовстановлювальних документів щодо належності майна спадкодавцеві. Тому, для видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача на належне померлій майно: житловий будинок [ADDRESS] , позивачеві необхідно подати нотаріусу оригінал зареєстрованого у встановленому законом порядку правовстановлювального документа на це майно на ім`я померлої. Неподання відомостей та документів нотаріусу є для нього підставою для відкладення, зупинення нотаріальної здабо відмову у її вчиненні. Зважаючи на те, що відповідач по справі не заперечив проти задоволення позову, фактично визнав такий, і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи наведене та те, що відповідач фактично визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: approved