Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Фігурський М.А., який здійснює представництво інтересів на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1069802 від 01 лютого 2024 року, звернувся до Підволочиської калатської об`єднаної територіальної громади (Підволочиська селищна рада), в порядку загального позовного провадження, з дотриманням вимог про підсудність, з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком на два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] . Заповіту на вказане майно [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті є дружина - [PERSON] , тобто позивач. Оскільки на момент смерті чоловіка заявник спільно із ним проживання, вона вважала, що є такою, що спадщину прийняла. 03 жовтня 2019 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, у зв`язку не поданням у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. В подальшому, 11 березня 2020 року на території України було введено карантинні заходи, у зв`язку із поширенням захворюваності на COVID-19, що стало перешкодою у реалізації позивачкою своїх спадкових прав. В судове засідання позивач не з`явився, однак її представник подав заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позов підтримують. Представник відповідача Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області, в особі Підволочиської селищної ради у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно з якою проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять справу розглянути без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд вважає за можливе прийняти рішення в судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. [PERSON] народилася [INFO] в місті Тернополі, про що свідчить копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 02 жовтня 2010 року. Відповідно до копії картки фізичної особи-платника податків їй присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 26 листопада 2012 року. 19 лютого 2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, актовий запис №162. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». 03 червня 2023 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 02 січня 2015 року. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2019 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого [PERSON] , оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла. Як вбачається із інформації державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори - в.о. завідувача Підволочиської державної нотаріальної контори Джуса С.З. від 03 жовтня 2019 року №753/02-14, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заведена. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] пропустила встановлений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Причиною пропуску строку прийняття спадщини позивач зазначає те, що вважала себе такою, що спадщину прийняла, оскільки на момент смерті чоловіка спільно із ним проживала. Однак, 03 жовтня 2019 року, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також позивач зазначає поважними причинами те, що на заваді звернення до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини стало те, що 11 березня 2020 року на території України було введено карантинні заходи, у зв`язку із поширенням захворюваності на COVID-19, що стало перешкодою у реалізації позивачкою своїх спадкових прав. За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» від\~30.05.2008\~року роз`яснив судам, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Разом з цим, у п. 2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Тому посилання позивача на свою юридичну необізнаність суд оцінює критично. Такі висновки суду повністю відповідають позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивач отримала 03 жовтня 2019 року. При цьому, карантин на території України було введено постановою КМ України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, з моменту, коли позивач дізналася про необхідність подання заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка пройшло 5 місяців та 8 днів. У вказаний період [PERSON] не звернулася до суду із такою позовною заявою. При цьому, суд бере до уваги, що постановами КМ України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22\~липня 2020\~року №\~641\~«Про встановлення\~карантину та\~запровадження посилених\~протиепідемічних заходів\~на території\~із значним\~поширенням гострої\~респіраторної хвороби\~СОVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні було запроваджено карантин. Тобто позивач, обґрунтовуючи неможливість своєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини, фактично на увазі мала період часу починаючи з 11 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року. Отже, позивачем не надано, а судом першої інстанції не встановлено існування поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини до 11 березня 2020 року взагалі. Окрім іншого, суду не надано належної правової оцінки і тій обставині, що після 31 серпня 2020 року (пом`якшення карантинних обмежень) до дати звернення із заявою про прийняття спадщини - 06 лютого 2024 року, минуло 3 роки 5 місяців та 6 днів. Аргументи позивача щодо неможливості звернутися до суду у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, то суд вважає такі неспроможними, адже суди не припинили свою діяльність під час війни, а позивач не надала належних доказів на пояснення причин зволікання зі зверненням до суду (перебування її за межами України, на окупованій території, хвороба тощо). За таких обставин, установивши, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed