Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

20 листопада 2023 року до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "ФК Айконс" про стягнення безпідставно отриманих коштів. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2023 року справу надіслано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. 29 грудня 2023 року справа надійшла до зазначеного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2024 року цивільну справу № 676/7987/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу передано судді 15 січня 2024 року. У період з 17 січня по 19 січня 2024 року включно суддя була відсутня на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Ухвалою суду від 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Журидом С.М. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі примусового виконання виконавчого напису № 1450 від 23 вересня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Айконс" заборгованості у розмірі 22 237,50 грн. 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем було винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2223,75 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 400,00 грн. 11 листопада 2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки позивачем були сплачені кошти достатні для задоволення вимог стягувача і витрат виконавчого провадження у загальній сумі 24 861,25 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року у справі № 753/8235/23 виконавчий напис № 1450 від 23 вересня 2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню, рішення є таким, що вступило в законну силу. З огляду на зазначене позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти у сумі 24 861,25 грн та понесені судові витрати у розмірі 13 873,60 грн. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялася відповідачу на адресу його місця знаходження: м. Київ, вул. Зарічна, 1-б, оф.236, та були отримані уповноваженою особою відповідача 30 січня 2024 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду. Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, приходить до наступного висновку. 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом С.М. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] (а.с.9) з приводу примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 23 вересня 2021 року №1450 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Айконс" заборгованості у розмірі 22 237,50 грн (а.с.8). Окрім того, 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом С.М. було винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 2223,75 грн (а.с.11) та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 400,00 грн (а.с.10). 11 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом С.М. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER], у якій зазначено, що на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли грошові кошти, достатні для задоволення вимог стягувача, сплати основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження (а.с.12). Таким чином, грошові кошти у загальному розмірі 24 861, 25 грн, які були перераховані [PERSON] на рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида С.М. при примусовому виконанні виконавчого напису № 1450 від 23 вересня 2021 року в подальшому були перераховані на користь ТОВ "ФК Айконс". Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року у справі № 753/8235/23 було вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 23 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 1450, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Айконс" заборгованості у розмірі 22 237,50 грн (а.с.13-15). Вказане судове рішення набрало законної сили. Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Як вбачається з матеріалів справи постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. від 11 листопада 2021 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1450 від 23 вересня 2021 року про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 22237,50 грн на користь ТОВ "ФК "Айконс" (а.с. 12). В свою чергу, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року у справі № 753/8235/23 було вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 23 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 1450, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Айконс" заборгованості у розмірі 22 237,50 грн (а.с.13-15). Вказане судове рішення набрало законної сили. Отже, оскільки правові підстави набуття відповідачем грошових коштів стягнутих з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Враховуючи те, що ТОВ «ФК «Айконс» внаслідок розподілу утриманих з позивача грошових коштів, отримав 22237,50 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України саме коштів у розмірі 22237,50 грн. В той же час, не підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ФК «Айконс» коштів у розмірі 2623,75 грн, яка складається з розміру мінімальних витрат виконавчого провадження та розміру основної винагороди приватного виконавця, оскільки вказана сума є витратами виконавчого провадження, вони не були отримані відповідачем, (докази протилежного суду не надано), у зв`язку з чим, не можуть бути стягнуті з ТОВ "ФК "Айконс" на підставі статті 1212 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінівши надані до позовної заяви докази в їх сукупності, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Разом з тим позивач просив стягнути з відповідача витрати понесені ним на правничу допомогу у розмірі 12800,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 11/05-23 від 11 травня 2023 року, клієнт ( [PERSON] ) замовляє, приймає та оплачує, а адвокат надає послуги правової допомоги, представництва клієнта стосовно повернення коштів, стягнутих в рамках виконавчого провадження №АСВП [NUMBER], відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О, зареєстрованого в реєстрі під № 1450. Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість послуг становить 12 800 грн, які повинні бути сплачені клієнтом на рахунок адвоката. Відповідно до платіжної інструкції №с187020b-4dec-4fd1-bf2f-f0d7e2d987ab від 30 серпня 2023 року, [PERSON] перерахував на рахунок адвоката Шестакова В.Ю. кошти у розмірі 5025,00 грн (призначення платежу: за надання правничої (правової) допомоги по договору 11/05-23 від 11 травня 2023 року). Окрім того, згідно платіжної інструкції №cc8ce230-e1db-4e06-a195-a67f773b9622 від 12 листопада 2023 року, [PERSON] перерахував на рахунок адвоката Шестакова В.Ю. кошти у розмірі 8900,00 грн (призначення платежу: за надання правничої (правової) допомоги по договору 11/05-23 від 11 травня 2023 року). Відповідно до акту від 14 листопада 2023 року до договору про надання правничої допомоги №11/05-23 від 11 травня 2023 року, у відповідності до умов договору адвокат надав клієнту наступну правову допомогу: 1) юридичне консультування клієнта (1 год - 1500,00 грн); 2) юридичний аналіз справи, сталої судової практики, збір доказів (2 год - 3000,00 грн); складання і направлення адвокатського запиту приватному виконавцю (1000 грн); 4) складання, оформлення та подача від імені та в інтересах клієнта позовної заяви з додатками до суду (3 год - 4500,00 грн); 5) судовий супровід справи (1,8 год - 2800,00 грн) За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, те, що вказана категорія справ не є складною, з огляду на існування усталеної численної судової практики щодо розгляду аналогічних позовів, на зміст позовної заяви, обґрунтування, викладені обставини, зважаючи на те, що позивачем у травні 2023 року подавалась до суду позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню разом із вимогою про стягнення коштів у розмірі 22237,50 грн, та у задоволенні такої вимоги було відмовлено через передчасність її заявлення, що підтверджується змістом рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року, копія якого долучена до позовної заяви, а отже, складання та подання цього позову не потребувало значного часу для професійного адвоката, з огляду на те, що адвокатом до позовної заяви не долучено доказів того, які саме ним докази збирались для подання цієї позовної заяви, враховуючи, що всі долучені до цього позову докази також подавались до суду в рамках справи про визнаня виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів, враховуючи, що справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, а отже судовий супровід справи адвокатом не здійснювався, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, часткове задоволення позовних вимог, заявлені витрати представником позивача не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер. З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення правничої допомоги у розмірі 3000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial