Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] та встановлення опіки над нею. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON] є рідним сином заявника. Згідно висновку від 11.05.2022 лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу №402, син заявниці є інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу з 13.09.1999. Внаслідок хвороби [PERSON] не може самостійно обслуговувати себе, обмежений у здатності до самостійного пересування, орієнтації, здатності до спілкування, також обмежений у здатності контролювати свою поведінку. Заявник також вказує, що проживає разом з її сином, забезпечує продуктами харчування, засобами гігієни, ліками, тощо. Відповідно до рішення виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №136 від 13.05.2022, надано дозвіл на призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] , який перебуває постійного стороннього догляду. Заявник має намір продовжувати доглядати свого сина та бути його опікуном, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Заінтересована особа, Опікунська рада Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Направила до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без участі заінтересованої особи. Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною - [PERSON] у судове засідання не викликалася через стан її здоров`я. Ухвалою суду від 06.06.2023 прийнято до свого провадження заяву [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатної та призначення опікуна. Ухвалою суду від 29.08.2023 призначено судово-психіатрічну експертизу для визначення психічного стану особи [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] від 16.09.1983 року. Відповідно до копії довідки МСЕК серії МСЕ №057109 від 13 вересня 1999 року [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково. Згідно з копії висновку №402 лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом, хворий [PERSON] , який проживає з [PERSON] потребує постійного сторонього догляду. Згідно з рішенням виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 13.05.2022 надано дозвіл на призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , який потребує постійного стороннього догляду. Також, в матеріалах справи міститься подання виконавчого комітету Солоницівської селещної ради про доцільність призначення опікуном [PERSON] , у випадку визнання [PERSON] судом особою, дієздатність якої обмежено від 13.02.2024. Відповідно до подання було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання. За результатами обстеження встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] , який обмежений в самообслуговуванні. [PERSON] забезпечує його продуктами харчування, засобами гігієни, ліками тощо. Також, з подання вбачається, що опікунська рада Солоницівської селещної ради вважає, що [PERSON] може бути призначена опікуном над [PERSON] , у випадку прийняття рішення щодо дієздатності останього. З висновку судово-психіатричного експерта №334 від 06.12.2023, який складено на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.08.2023, вбачається, що [PERSON] на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості. [PERSON] на теперішній час,відповідно до свого психічного стану, нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 28.03.1972 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», із змінами та доповненнями, передбачено, що встановлений ст. ст. 15 і 16 ЦК судовий порядок вирішення питання про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів громадян. Згідно ч. 1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За положенням ч. 1 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законами та іншими нормативно-правовими актами. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Оцінюючи в сукупності надані докази, зокрема рішення №136 від 13.05.2022 року, копії медичних довідок, висновок експерта №334, який попереджений про кримінальну відповідальність за видачу явно неправдивого висновку, суд приходить до висновку, що заява про визнання [PERSON] недієздатним є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. За положенням ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (надалі правила). Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Пунктом 3.1. Правил опіки та піклування, затвердженого наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, передбачено, що при призначенні опікуна беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. З пояснень [PERSON] , наданих суду у судовому засіданні, остання не визнана в установленому порядку недієздатною або обмежено недієздатною, не перебуває на обліку та не лікується в психоневрологічних та наркологічних закладах, не засуджена за скоєння тяжкого злочину, пенсіонерка. З врахуванням вищезазначених обставин та досліджених доказів суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним та встановити над [PERSON] опіку та призначити йому опікуна його матір [PERSON] .. Із урахуванням стану здоров`я [PERSON] та стійкості його психічного розладу, суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії цього рішення встановити тривалістю у два роки з часу його ухвалення, тобто до 05 березня 2026 року включно. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в цій справі суд зазначає, що згідно із ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved