Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , після досягнення ним повноліття, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позов мотивовано тим, що 01.10.2004 сторони зареєстрували шлюб, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . З лютого 2023 року сторони проживають окремо, хоча і знаходяться у зареєстрованому шлюбі, але їхній син проживає з позивачкою. На день звернення з позовом, [PERSON] не досяг повноліття, але після його досягнення дитині необхідна буде матеріальна допомога, так як він є студентом 1 курсу вищого навчального закладу. Позивачка не може самостійно забезпечити повноцінне навчання сина та утримувати його. Відповідач працевлаштований, інших дітей не має, його стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє утримувати сина. З урахуванням наведеного позивачка звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилася. У матеріалах справи наявна її заява, в якій просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , який проживає з позивачкою, що підтверджується витягом №03-18/83 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.01.2024. Разом з тим, дата народження [PERSON] - [INFO] , а не [INFO] , як вказує позивачка, що свідчить про допущення останньою технічної помилки. Згідно зі\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Конституцією України\~визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У ч. 1\~ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З аналізу положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів на одну дитину передбачено в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з наведеним та враховуючи, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, дитина сторін проживає разом із позивачкою, а також те, що відповідач є працездатного віку, відзиву на позовну заяву не надав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки для утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позов частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання, суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). З наведеного слідує, що однією з передумов стягнення з платника аліментів аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] вбачається, що останній не досяг повноліття, а відтак вказана вимога позивачки є передчасною та такою що не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial