Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Представник ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Довгаль В.В. через підсистему "Електронний суд" звернувся до Чигиринського районного суду Черкаської області із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2539498 від 19.06.2020 року у розмірі 21320,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказує, що 19.06.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою було укладено договір № 2539498 про надання споживчого кредиту. На підставі зазначеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом, та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Вказав, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої договірні зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн, шляхом зарахування коштів на платіжну карту відповідача. Натомість відповідач у порушення умов договору у встановлений строк чергові платежі для погашення заборгованості за кредитом не проводив, а тому станом на дату звернення до суду за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 16300,00 грн, яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість за договором № 2433873 від 24.05.2020 року у розмірі 16 300,00 грн та понесені судові витрати. У судове засідання сторони не викликалися. Від представника відповідачки адвоката Калініна С.К. надійшов відзив на позов, у якому останній просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь відповідачки судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5500,00 грн. Вважає позов необгрунтованим з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачці коштів по кредитному договору, оскільки довідка ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 4367-ВП від 06.02.2024 року з інформацією про переказ коштів не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, бо з цієї довідки неможливо встановити ні власника карткового рахунку, ні даних по здійсненню операції, ні даних стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекуази коштів. Також в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачкою кредитних коштів. В той же час, доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформленні відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Позивачем не надано суду первинних документів, що могли б підтвердити існування заборгованості відповідачки у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення у даній справі,а відтак неможливо перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, як і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Представник відповідачки вказує і на те, що позивачем надано до позовної заяви картку обліку за кредитним договором, відповідно до якої відповідачка у період з 07.06.2021 року по 11.11.2022 року вносила платежі у загальній сумі 16530,11 грн., з яких позивачем нараховано 1710,11 грн. в рахунок погашення основоної суми боргу, а 14820,00 грн. - в рахунок погашення процентів. Проте, згідно з умовами договору, здійснення клієнтом платежу на користь товариства у розмірі не меншому суми нарахованих та несплачених відсотків не є підставою для автоматичного продовження строку користування кредитом. Відтак, після закінчення строку кредитування у позивача відсутні законні підстави для нарахування передбачених договором процентів, тому вимоги про стягнення з відповідачки процентів за період з 19.07.2020 року по 08.02.2024 року є безпідставною і не підлягають задоволенню. Вважає, що загальний розмір заборгованості за кредитом повинен становити 9649,25 грн., куди входить тіло кредиту - 6500 грн., 3149,25 - відсотки за кредитом. Враховуючи, що відповідачкою внесено 16530,11 грн., то позовні вимоги не підлягають задоволенню. Представником позивача 07.03.2024 року подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачка, укладаючи договір споживчого кредиту в електронній формі ознайомилась з його умовами та усвідомлювала наслідки невиконання його умов. Кошти були перераховані на платіжну картку відповідачки, вказану під час оформлення договору в інформаційно-телекомунікаційній системі та отримані нею, що підтверджуєтьмя доказами, доданими до позовної заяви. Нарахування відсотків за прострочення сплати кредиту відповідає умовам договору та слугує забезпеченням виконання зобов`язання. А тому вважає відзив на позовну заяву необгрунтованим, очевидно штучним та таким, що не відповідає вимогам законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525, 526 зазначеного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 19 червня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 2539498 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, що підтверджується наданою суду копією такого договору (а.с. 24-29). Після укладання договору 19 червня 2020 року відповідачка отримала кредит від кредитодавця в сумі 6500,00 грн. на свою платіжну карту, що відповідає умовам пунтку 1.3 Договору та підтверджується довідкою від 06.02.2024 року за вих. № 4367-ВП (а.с. 76); копією договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017 року, укладеного між ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с. 68-75), а також копією листа ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 06.02.2024 за вих. № 4367-ВП, яким підтверджено проведення 19.06.2020 року переказу грошових коштві на суму 6500,00 грн. на картковий рахунок отримувача [NUMBER] (а.с.76). Наявна на момент звернення до суду із позовом заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 21320,00 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6500,00 грн. та заборгованості по нарахованих процентах у сумі 14820,00 грн., які нараховані відповідно до п. 1.5.2, п. 3.1 договору за користування кредитом строком 120 днів, що підтверджено розрахунком заборгованості за договором № 2539498 від 19.06.2020 року за період з 19.06.2020 року по 08.02.2024 року (а.с. 41-65). Відповідно до п. 1.1 Договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС Товариства. Згідно з п. 1.2, п. 1.3, 1.4 Договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні в загальному розмірі 6500,00 грн. на строк 30 днів, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки передбачені договором. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Згідно з п.1.5. Договору тип процентної ставки - фіксована. Знижена процентна ставка 1,62 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1 Договору). Пунктом 1.5.2. Договору передбачено, що стандартна процента ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Таким чином кредитування за Договором здійснюється за процентною ставкою, що складає 1,90% в день, з дня невиконання умов для застосування зниженої процентної ставки, що складає 1,62% та застосовується серед іншого й у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Відповідно до п.1.8. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за зниженою ставкою 9649,25 грн. (п. 1.8.1 Договору), за стандартною ставкою 10205,00 грн. (п. 1.8.2 Договору). Згідно умов Договору, графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту № 2539498 від 19.06.2020 року, кредит в розмірі 6500,00 грн відповідачка зобов`язана повернути до 19.07.2020 року. Як зазначалося вище, через ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», з яким кредитодавцем укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017 року, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 19.06.2020 року здійснив переказ грошових коштів на суму 6500,00 гривень на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі WayForPay- creditplus - 8406504. Таким чином, судом встановлено факт існування кредитних правовідносин між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Відповідачка за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконала, заборгованість перед позивачем у повному обсязі не погасила, а тому станом на дату звернення до суду з позовом - 08.02.2024 року за договором № 2539498 від 19.06.2020 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за відповідачкою рахується заборгованість на загальну суму 21320,00 грн., яка складається із: - 6500,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); - 14820,00 грн. грн - сума заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом строком за 120 днів. При цьому судом установлено, що протягом передбачених Договором 30 днів для сплати кредиту за пониженою процентною ставкою відповідачка заборгованість не сплатила, а тому позивач правомірно провів нарахування відповідно до п. 1.5.2 та п.3.1 Договору - за ставкою 1,90 % в день. Нарахування відсотків за період 120 днів суд вважає правомірним, оскільки такий термін передбачено Договором - 30 днів для погашення боргу у передбачений Договором термін і 90 днів відповідно до п. 1.5.2 Договору. Наявна заборгованість підтверджена відповідним розрахунком, наданим позивачем, що відповідає умовам договору та встановленим судом обставинам справи, стороною відповідача не спростований належними і допустимими доказами. Так, з наданого позивачем розрахунку заборогованості встановлено, що відповідачкою очевидно поза межами передбаченого Договором 120 денного строку погашення заборгованості здійснювалось часткове і не періодичне погашення заборгованості за кредитом, де вперше сплачено 4683,01 грн. 07.06.2021 року, останній платіж у розмірі 836, 36 грн. здійснено 11.11.2022 року, а всього сплачено 16530,11 грн. Однак з вказаного розрахунку, а також наявної в матеріалах позову платіжної інструкції № 6420 від 10.01.2024 року (а.с. 32) випливає, що позивачем на виконання рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.11.2023 року у справі № 708/1213/23 про повернення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом повернуто на рахунок відповідачки всі раніше сплачені нею за кредитом грошові кошти в сумі 16530,11 грн. Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості відповідачки, при цьому власного розрахунку стороною відповідача суду не надано. Представник відповідачки у своєму відзиві, заперечуючи щодо отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 6500 грн., в той же час фактично підтвердив, що відповідачкою здійснювались платежі на погашення заборгованості за кредитом і внесено в загальному розмірі суму 16530,11 грн., які було повернуто на рахунок відповідачки позивачем на виконання рішення суду. З наведеного слідує, що [PERSON] була обізнана про наявність кредиту та обов`язок погашення заборгованості за кредитом, а отже і отримала кредитні кошти. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін. Організаційно-правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів із застосування інформаційно-телекомунікаційних систем регулюються нормами Закону України «Про електронну комерцію» за №675-VIII від 03.09.2015р. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пунктом 9.6. Договору від 19.06.2020 року, укладеного між сторонами у цій справі, встановлено, що він укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Крім того, пунктом 9.8. Договору встановлено, що підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року (актуальні на момент укладення Договору), повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; - дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Споживач погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних, не пливають на зобов`язання Споживача, передбачені цим Договором; - він погоджується, що у випадку передбаченому пп.2 п.5.1. Договору для Товариства не наступає прострочення кредитора. Відповідачкою та її представником не спростовано наданих позивачем скрін-шотів (а.с. 33-40), що 19.06.2020 року [PERSON] з метою отримання кредиту розпочала Реєстрацію в ІТС Товариства, вказуючи відповідні дані, що передбачені спеціальними формами. Враховуючи вимоги Закону України «Про електронну комерцію», укладення Кредитного договору № 2539498 від 19.06.2020 року з [PERSON] відбулося в такому порядку: 19.06.2020 року Клієнт заповнила заявку на отримання кредиту на сайті Товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредиту. Товариство повідомило Клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті. Після отримання заявки Товариство здійснило оцінку кредитоспроможності Клієнта та достовірності наданої Клієнтом інформації за допомогою багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень. Після аналізу наявної інформації Товариство прийняло рішення про можливість укладання з Клієнтом кредитного договору, про яке повідомило Клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення (Доказ СМС-повідомлення на номер телефону клієнта). В Особистому кабінеті Клієнт отримала для ознайомлення інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством України, та пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови. Тобто, Клієнт мала можливість прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Кредитний договір або відмовитися від пропозиції. Клієнт повідомила про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу (ПІДТВЕРДИТИ) у Особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало Клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду на номер телефону [NUMBER] , код С872676. Введенням одноразового ідентифікатора, що є його електронним підписом, Клієнт підтвердила, що ознайомилася до укладення Кредитного договору з умовами Кредитного договору та підписала їх. Товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило Клієнту її примірник Кредитного договору у формі електронного документу на електронну адресу: [INFO] Товариство повідомило Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (СМС-повідомленням на номер телефону [NUMBER] ). З наведеного слідує, що кредитний договір № 2539498 від 19.06.2020 року не міг бути укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] без реєстрації відповідачки на сайті Товариства, без створення особистого кабінету відповідача, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без подання заявки на отримання кредитних коштів. Таким чином, для підтвердження ознайомлення з умовами Кредитного договору, його укладення між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою, позивачем було надано до позовної заяви належним чином оформлені скріншоти з єдиної офіційної інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої Товариство провадить господарську діяльність/здійснює оформлення/укладення кредитних договорів. Згідно вказаних скріншотів зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій Товариства та Відповідачки щодо ознайомлення з Кредитним договором та його укладенням в інформаційно-телекомунікаційній системі. Отже, позивачем надано належні, достовірні та допустимі докази, в силу вимог ст.76-81 ЦПК України на підтвердження того, що 19.06.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 2539498 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу на підставі заявки позичальника для отримання кредиту на відповідному Інтернет - ресурсі https://creditplus.ua, що є частиною інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства. Прийняття відповідачем пропозиції укласти означений договір здійснено шляхом заповнення ним формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виходячи з цього, між сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту в електронній формі в особистому кабінеті відповідачки, шляхом реєстрації (заповнення особистих даних) та авторизації відповідачки на вебсайті https://creditplus.ua, що вбачається із наданих позивачем скріншотів із сайту Товариства. На спростування вище вказаних обставин відповідачкою та її представником не надано жодних доказів. У розділі 2 «Порядок та умови надання кредиту» Договору № 2539498 про надання споживчого кредиту, сторони визначили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти Клієнта або іншої платіжної карти, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту перераховується Товариством протягом трьох робочих днів з моменту укладення Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору. Відповідно до умов Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017 року, укладеного між TOB ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА», копію якого надано суду позивачем до матеріалів позовної заяви, TOB ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає Товариству послуги з переказу грошових коштів,тому твердження представника відповідачки про те, що TOB ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» не має право здійснювати переказ коштів не відповідає наявним у справі доказам та є безпідставними. Згідно Договору про організацію переказу коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017 року, укладеного між TOB ФК «ФЕЙ ФОР ПЕЙ» та TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА», предметом Договору є організація та здійснення переказу грошових коштів Фінансовою компанією на користь Кредитної установи по транзакціях, що ініціюються Клієнтами - держателями електронних платіжних засобів, з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з Кредитною установою угод; організація та здійснення переказів грошових коштів від кредитної установи на банківські картки Клієнтів (для видачі кредитів або позик). Відповідно до п. 2.1 кредитного Договору № 2539498 від 19.06.2020 року кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Отже переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено 24.05.2020р., шляхом перерахування на банківську картку Клієнта № [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «Приватбанк», яку вказано відповідачкою особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією Інформаційної довідки платіжного провайдера TOB ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ № 4367-ВП від 06.02.2024 року, що складена у відповідності до вимог законодавства та містить усі необхідні реквізити, а сам Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів грошових коштів та внесене в Державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 593 від 02.07.2015 року) (а.с. 76-78). З урахуванням того, що платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише відповідачці, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору. А тому інформаційна довідка від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» щодо здійснення переказу коштів в сукупності з іншими наданими доказами, свідчать про беззаперечне отримання відповідачкою кредиту у розмірі 6500,00 грн. за кредитним договором № 2539498 від 19.06.2020 року, що не спростовано відповідачкою належними і допустимими доказами. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є надавачем платіжних послуг в розумінні Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг від 29.07.2022р., тобто установою, у якій відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій. До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг. Оскільки Товариство не являється банківською установою, то воно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів та формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. Судом встановлено, що 19.06.2020 року при укладенні кредитного договору відповідачкою було свідомо вчинено дії, спрямовані на укладення кредитного договору, яка самостійно для себе визначила необхідний для неї обсяг часу для ознайомлення з Правилами та умовами Кредитного договору; після чого виявила намір вступити з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в договірні відносини на умовах, визначених Правилами, а після узгодження розміру кредиту, строку та умов кредитування, кредитний договір було підписано з відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони погодили істотні умови договору, в тому числі суму кредиту у розмірі 6500,00 гривень, а також сплату відсотків в залежності від строку погашення кредиту. Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 3.1. Договору визначено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Верховний Суд у своїй постанові при розгляді справи № 913/11/18 наголосив, що сторонами кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (ст. 6, 627 ЦК України) може бути передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щодо щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, допускає нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості. Таким чином позивач вправі нараховувати проценти у розмірі 1,90% в день від суми кредиту, у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Судом також встановлено, що протягом передбачених Договором 30 днів для сплати кредиту за пониженою процентною ставкою відповідачка заборгованість не сплатила, а тому позивачем правомірно проведено нарахування відповідно до п. 1.5.2 та п.3.1 Договору - за ставкою 1,90 % в день, а тому позивач правомірно провів нарахування відсотків за період 120 днів, оскільки такий термін передбачено Договором - 30 днів - для погашення боргу у передбачений Договором термін і 90 днів - відповідно до п. 1.5.2 Договору. Як зазначалося вище, заборгованість відповідачки підтверджена наданим позивачем розрахунком, що відповідає умовам договору та встановленим судом обставинам справи, стороною відповідача не спростований належними та допустимими доказами. У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов договору та строку користування кредитом, а саме не сплатою коштів у строк до 19.07.2020 року, для застосування зниженої процентної ставки було відмінено та здійснено перерахунок процентів за стандартною процентною ставкою. Тому посилання представника відповідачки щодо неправомірного нарахування процентів не відповідають дійсності та погодженим умовам договору. Окрім того Графіком платежів, що є Додатком №1 до Договору, визначено, що повернення кредиту необхідно здійснити до 19.07.2020 року включно шляхом одноразового внесення платежу на суму 9649,25 грн. (сума кредиту 6500,00 грн. + 3149,25 грн. нарахованих за 30 днів відсотків за зниженою відсотковою ставкою 1,62 % , відповідно до п. 1.5.1 Договору). Разом з тим відповідачка не виконала умови для застосування зниженої відсоткової ставки, внаслідок чого відповідно до п. 1.5.2 Товариством було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою 1,90%, яка застосовується понад 30-денний строк користування кредитними коштами. Нараховані відповідачці проценти згідно з Кредитним договором за користування кредитом понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та не вважаються неустойкою. Встановлення в договорі підвищених відсотків як санкції за користування кредитом понад визначений у договорі строк є забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором, яке передбачене домовленістю сторін і не суперечить законодавству. Аналогічні правові висновки викладені також в Постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року по справі 179/533/15-ц. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Пунктом 3.3 Договору передбачено, що розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до пп.1.5.2. Договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору, оскільки умови про встановлення різних процентних ставок за цим Договором застосовуються автоматично за домовленістю Сторін, та не вимагають підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Договору. Як вбачається з вищезазначених умов Кредитного договору, сторони визначили, що нарахування процентів на прострочену заборгованість за кредитом здійснюється на підставі ст.1048 ЦК України. Це означає, що сторонами з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) досягнута домовленість, що на прострочену суму кредиту нараховуються проценти «як плата за користування кредитними коштами». Так, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснюється на підставі аб. 1,3 п.1.5.2 та п.3.1 Кредитного договору та згідно з вимогами чинного законодавства. Підписавши 19.06.2020 року договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взялав на себе відповідні зобов`язання. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Отже як вбачається з розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, нарахування Товариством процентів жодним чином не суперечать п.3.1 Договору та ст. 1048 ЦК України та проценти нараховувались не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, а саме з 19.07.2020 року по 17.10.2020 року. Оскільки відповідачкою не надано доказів погашення заборгованості за період з 19.06.2020 року по 19.07.2020 року та протягом наступних 90 днів, а перший платіж в рахунок погашення боргу здійснено лише 07.06.2021 року, то вимоги позивача щодо нарахування стандартної відсоткової ставки на суму заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вище викладеного, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором, заборгованість відповідачки перед Товариством (нарахування заборгованості здійснювалось виключно відповідно до умов кредитного договору та згідно вимог чинного законодавства), складає 21320,00 грн. куди входить: 6500.00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 14820,00 грн. - сума заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 1.5.2., та п. 3.1. Договору та абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та зважаючи на задоволення позовних вимог повністю, виртати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачкою, покладаються на неї та не підлягають стягненню з позивача на її користь.

Outcome: approved