Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позиція позивача Представник позивача-адвокат Сікорська І.С. звернулася до суду в інтересах [PERSON] із позовом до відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни №13769 від 15.04.2020, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА - БАНК» (AT «СЕНС БАНК»), заборгованості в розмірі 25098,94грн. Просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~посилалася на\~те,\~що приватним\~нотаріусом нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Харою Н.С.\~вчинено виконавчий\~напис №13769\~від 15.04.2020\~про стягнення\~з позивача\~користь AT\~«АЛЬФА-БАНК»\~(30.11.2022\~назву змінено\~на AT\~«СЕНС БАНК»)\~заборгованості в\~розмірі 25098,94грн\~за кредитним\~договором №490999572\~від 07.02.2019\~за період\~з 10.08.2019\~по 05.12.2019. Виконавчий напис вчинено без відома позивача, позивачу не надсилався. Про вказаний виконавчий напис позивач дізнався 30.11.2023 із відповіді приватного виконавця, наданої на адвокатський запит представника позивача. Вважає,\~що вказаний\~виконавчий напис\~є протиправним,\~тобто такий,\~що винесений\~з порушенням\~вимог чинного\~законодавства України\~та не\~підлягає виконанню.\~Просив врахувати правову позицію Великої Палати Верховного суду, згідно якої вчинення виконавчих написів щодо договорів, які не посвідчувалися нотаріально - є незаконним. Договір, згідно якого позивачка брала кредит, теж не був нотаріально посвідчений. Звернув увагу на обов`язок нотаріуса перевірити безспірність заборгованості. Позиція відповідача Від представника\~відповідача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» Михніцького Г.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не визнає позовних вимог [PERSON] повністю. Відзив мотивований тим, що [PERSON] звернулася до банку з офертою на укладання угоди про надання кредиту №490999572 від 07.02.2019. Банк надав акцепт відповідної пропозиції. Кредитний договір укладений в письмовій формі та містить всі істотні умови договору, які скріплені підписом позичальника, а саме: сума кредиту 22962,05грн; тип кредиту кредит готівкою; процентна ставка 32% річних; строк кредиту 48 місяців. Позивач не довів в чому саме полягає спірність суми боргу, що у виконавчому написі, а вдався до припущень. Вважає, що сума боргу нарахована правомірно і є безспірною. Законодавством, яке регулює вчинення виконавчих написів на кредитних договорах не передбачалося в обов`язковому порядку направлення вимоги боржнику. Також, вважає позовну вимогу позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, такою, що не ґрунтується на чинному законодавстві України, оскільки на час вирішення даного спору не передбачено такого способу захисту прав, як визнання виконавчих написів (актів чи дій) нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 12.01.2024 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено судове засідання на 13.02.2024, яке відкладено на 29.02.2024 у зв`язку з неявкою представника відповідача. Розгляд справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, його представник-адвокат Сікорська І.С. разом із позовною заявою подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у своєму відзиві на позов висловив позицію відповідача та заперечив проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Встановлені судом обставини 07.02.2019 між [PERSON] та Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» (теперішня назва «СЕНС БАНК») була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту №490999572, а саме: кредиту готівкою в сумі 22962,05грн з процентною ставкою 32% річних на 48 місяців (а.с.11,33). 15.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Харою Наталією\~Станіславівною вчинений виконавчий напис №13769 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (теперішня назва «СЕНС БАНК») заборгованості за кредитним договором №490999572 від 07.02.2019, за період з 10.08.2019\~по 05.12.2019 у сумі 24448,94грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1146,15грн; прострочена заборгованість за комісією та процентами 2317,26грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 20542,90грн; строкова заборгованість за комісією та процентами 442,63грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат», стягнуто плати із стягувача в розмірі 650грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума заборгованості боржника становить 25098,94грн (а.с.10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича від 22.05.2020 відкрито виконавче провадження №62168808 з примусового виконання виконавчого напису №13769, виданого 15.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією\~Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (теперішня назва «СЕНС БАНК») заборгованості в сумі 25098,94грн (а.с.12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича від 02.11.2023 накладено арешт на кошти боржника [PERSON] в межах виконавчого провадження №62168808 (а.с.13). Постанову про відкриття виконавчого провадження №62168808, а також, матеріали виконавчого провадження №62168808 для ознайомлення отримано позивачем 30.11.2023 у відповідь на адвокатський запит представника від 22.11.2023 (а.с.8-9). Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Із місту зазначеного виконавчого напису видно, що нотаріус при його вчиненні керувався ст.87-91\~ЗУ «Про\~нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Так, за змістом ст.87-88 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5\~передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172\~(далі - Перелік), визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пункт 2 Переліку, доповнений\~Постановою КМУ «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662 від 26.11.2014 року. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Суд приймає до уваги також роз`яснення, котрі містяться у пункті 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року за № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом котрих визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Відповідно до\~статті 124 Конституції України,\~ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. З урахуванням положень статей\~15-16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87-88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень\~статей 87-88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження №14-83цс18), які відповідно до вимог ч.4\~ст.263 ЦПК України, повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У межах даних пред`явлених позовних вимог та заперечень відповідача, суд, враховуючи також вищенаведені приписи, не може прийти до висновку про те, що вказана у виконавчому написі №13769, вчиненому 15.04.2020 приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією\~Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (теперішня назва «СЕНС БАНК») заборгованості в сумі 25098,94грн може вважатися обґрунтованою/необгрунтованою, та такою, що провадилась у безспірному порядку, оскільки матеріали справи не містять таких доказів. Однак, зважаючи на те, що станом на дату вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією\~Станіславівною виконавчого напису, законодавча підстава для його вчинення, а саме пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не була чинною, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису є незаконною. Разом з тим, згідно ч.3 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи положення ч.3 ст.267 ЦПК України, з огляду на відсутність заяви відповідача про застосування позовної давності щодо спірних правовідносин, судом не розглядається вимога позивача про поновлення строку на оскарження виконавчого напису. Виходячи із наведеного, суд задовольняє позов [PERSON] до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Інші доводи позовної заяви та відзиву на висновки суду не впливають. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Щодо судових витрат Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60грн за подання позову до суду. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved