Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позовні вимоги. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що у вересні 2015р.вона подала до банку ПАТ «Банк Михайлівський» заяву (оферту) №200336002 від 06.09.2015р. про відкриття карткового рахунку. \~ \~ \~ \~Після закінчення строку дії картки, нових карток не отримувала та з такими запитами до банку не зверталась, картковий рахунок відкритий на заяву (оферту) №200336002 від 06.09.2015р. більше не використовувала. Від банку будь-яких вимог чи претензій щодо заборгованості по картковому рахунку не отримувала. \~ \~ \~ \~Позивач вказує, що 22.06.2023р. від бухгалтерії ТзОВ «ІТ-ІНТЕГРАТОР» вона дізналась про постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. від 01.06.2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. \~ \~ \~ \~Зокрема, їй стало відомо, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження про стягнення з неї на користь ТзОВ «Фінансова-правова група Лекс» 30036,29 грн. на підставі виконавчого напису №1579 від 13.01.2022p. [PERSON] вважає, що вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вказує, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі переліку документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитних договорах, який не був чинний. Враховуючи наведене, просить позов задоволити. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансово-правова\~група Лекс»,\~за участі\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Львівської області\~Онишкевича Романа\~Івановича про\~визнання виконавчого\~надпису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 30.06.2023 року судом вжито заходи забезпечення позову, а саме зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича № 1579 від 13.01.2022 року з [PERSON] в межах виконавчого провадження №68417509. Ухвалою від 19.09.2023 року було залучено до участі у справі правонаступника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» Товариство з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» (03151, місто Київ, Солом`янський район, вул. Волинська, буд. 42, оф.4). \~ \~ \~ \~Ухвалою від 16.01.2024 року за клопотанням представника позивача було залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс». Позиція сторін по справі. \~ \~ \~ \~ З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом за місцем реєстрації юридичної особи, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду, оскільки "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний суд у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 сформував правовий висновок про те, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору жодних заяв до суду не подавали. Встановлені судом фактичні обставини справи. 06.09.2015 року [PERSON] звернулась до банку ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою (офертою) №200336002 від 06.09.2015р. про відкриття карткового рахунку. 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис № 1579, за яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова-правова група Лекс» заборгованості за період з 06.09.2015 року по 16.11.2021 року за договором № 2000336002 від 06.09.2015 року на загальну суму 30036,29 грн. Із вказаного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що [PERSON] є боржником за договором №200336002 від 06.09.2015 року, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеним з ТЗОВ «Діджи Фінанс», та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з ТЗОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТзОВ «Фінансова-правова група Лекс». 31.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68417509 з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса № 1579. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. від 01.06.2023 року звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] 06.06.2023 між ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», як кредитором, та ТОВ «Укрглобал-плюс», як новим кредитором, укладений Договір відступлення прав вимоги № 06062023-1, за умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між первинним кредитором і боржниками. Згідно витягу з реєстру боржників (додаток №1 до договору відступлення права вимоги) до ТОВ «Укрглобал-плюс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 200336002 від 06.09.2015 р. Відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ «Укрглобал-плюс» було проведено заміну найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрглобал-плюс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Епро Скул». Мотиви прийняття рішення судом. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються\~ЦК України\~із застосуванням норм\~Закону України «Про нотаріат». Відповідно\~\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стягнення заборгованості у безспірному порядку проводиться відповідно\~постанови Кабінету Міністрів України від\~\~29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів). Згідно п.1 Переліку, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Таким чином, вчиняючи оспорювані виконавчі написи, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду\~\~у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) Таким чином, пунктом 1 Переліку передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, кредитні договори було укладено в простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не є чинні. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначене вище дає підстави для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. При ухваленні рішення, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, відповідно до якої порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням наведеного, оскільки встановлено недотримання приватним нотаріусом під час вчинення спірних виконавчих написів вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved