Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

22 лютого 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису, яка сформована в системі «Електронний суд» адвокатом Нечай О.Д. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вона є матір`ю [PERSON] і вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа своїми діями систематично завдає заявнику моральних та фізичних страждань. Заявник є постраждалою особою, в розумінні ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» і потребує видачі обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON] , тому звертається до суду і просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на 6-ти місячний строк, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання ( [ADDRESS] ) [PERSON] . Ухвалою суду від 22.02.2024 зазначена позовна заява залишена без руху. 06 березня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено заяву до розгляду. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву, підтвердила обставини, викладені у ній. Додатково пояснила, що проживає разом з сином і чоловіком. Син вживає наркотичні напої і під їх впливом вчиняє сварки, а 31.12.2023 навіть вдарив її, кидався тарілками. Вже тривалий час він поводить себе неадекватно, чим завдає моральних та фізичних страждань, псує продукти харчування. Вона хвора і вже не може терпіти таку поведінку сина, тому звертається до суду. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заява, надав пояснення аналогічні змісту заяви, просив про задоволення заяви. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до приписів ст.350-5 ЦПК неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи. Вислухавши пояснення\~заявника,\~представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Отже заявник є особою, на яку розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству (ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник посилається на вчинення [PERSON] щодо неї домашнього насильства. Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом. Частиною 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. З матеріалів справи встановлено, що 06.07.2020 постановою Заводського районного суду м. Миколаєва (Справа № 487/2460/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства психологічного характеру 24.04.2020 року о 15-30 годині відносно своєї матері [PERSON] 02.11.2023 року постановою Заводського районного суду м. Миколаєва (Справа № 487/6242/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства психологічного характеру 05.09.2023 року біля 20-00 хв. відносно своєї матері [PERSON] . 07.11.2023 постановою Заводського районного суду м. Миколаєва (Справа № 487/7152/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру 27.08.2023 близько 21:30 год відносно свого батька [PERSON] . 08.02.2024 постановою Заводського районного суду м. Миколаєва (Справа № 487/1060/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру 31.12.2023 близько 21:30 год. відносно своєї матері [PERSON] 05.09.2023, 31.12.2023, 13.02.2024 відносно [PERSON] винесені термінові заборонні приписи Серія АА №294604, Серія АА № 024207, Серія АА № 244868. Відповідно до відповідей МРУП в Миколаївській області від 30.12.2023, 06.09.2023, заявник [PERSON] зверталась до МРУП в Миколаївській області із заявою щодо вжиття заходів до її сина [PERSON] , з ним була проведена профілактична робота щодо недопущення вчинення протиправних дій, а саме скоєння домашнього насильства та складено протокол та ТЗП. Вказані вище докази у своїй сукупності свідчать, що наявні обґрунтовані ризики повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому з метою захисту прав та інтересів заявниці слід видати обмежувальний припис шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника строком на 6 (шість ) місяців та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого пунктом 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Саме такий строк, на думку суду буде необхідним та достатнім для запобіганню ризикам повторного вчинення як фізичного так і психологічного насильства відносно [PERSON] . В силу ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved