Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

13 лютого 2024 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №НРС255315, вчиненого 20.12.2021 приватним нотаріусом Сазоновою О.М. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 9910,00 грн. Про вчинення вказаного виконавчого напису позивач дізнався 1.02.2024, коли мав намір здійснити перереєстрацію належного йому транспортного засобу, але будь-які дії вчинити не зміг у зв`язку з тим, що його прізвище значиться в реєстрі боржників України. Позивач вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних правочинів\~не укладав,\~будь-яких\~вимог,\~повідомлень чи\~претензій щодо\~заборгованості від\~стягувача не\~отримував.\~Нотаріус не\~перевірив факт\~наявності чи\~відсутності спору\~щодо заборгованості.\~Крім того,\~приватний нотаріус\~при вчиненні\~оскаржуваного виконавчого\~напису не\~врахував тієї\~обставини,\~що норми,\~які дозволяють\~вчиняти виконавчі\~написи по\~кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі, вже не чинні. Кредитний договір не був посвідчений нотаріально, нотаріусом не дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Тому не дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимог чинного законодавства є підставою для визнання виконавчого напису таким, що\~не підлягає виконанню. Представник позивача адвокат Драус О.О. надіслала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримує. Від представника ТОВ «Споживчий центр» надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, оскільки пунктом 10.1 кредитного договору №31.03.2020-100002027, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , встановлено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього або становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду. Також у запереченні зазначено про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлені. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом ст. ст.\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України "Про нотаріат"\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульовано\~Главою 14 Закону України "Про нотаріат"\~та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно\~ст. 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі N 645/1979/15-ц (провадження N 14-706цс19). Крім того,\~підпунктами 3.2,\~3.5\~пункту 3\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~визначено,\~що безспірність\~заборгованості підтверджують\~документи,\~передбачені Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.\~Право на\~оскарження нотаріальної\~дії або\~відмови у\~її вчиненні\~має особа,\~прав та\~інтересів якої\~стосуються такі\~дії (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про\~визнання виконавчого напису таким, що\~не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для\~визнання виконавчого напису таким, що\~не підлягає виконанню. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які маютьзначення для вирішення справи. 31.03.2020 між\~ТОВ "Споживчий центр"\~та [PERSON] шляхом підписання заявки укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу надано кредит у розмірі 6000 грн. 00 коп. зі строком 14 календарних днів, та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1680 грн. 00 коп., що становить 28 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка). На підставі вищевказаного договору 20.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинений виконавчий напис N 28084 про стягнення з [PERSON] на користь\~ТОВ "Споживчий центр"\~заборгованості за Кредитним договором N 31.03.2020-100002027 від 31.03.2020, 550 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 9910,00грн. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від сторін первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не пропущено стягувачем строк позовної давності, а також не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Крім того, відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі 826/20084/14) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що серед документів, наданих стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі N 757/24703/18-ц. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що стягнення заборгованості не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, а тому позовні вимоги про\~визнання виконавчого напису таким, що\~не підлягає виконанню, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги позицію представника відповідача про те, що даний спір має вирішуватись у Постійно діючому\~Третейському суді при Асоціації українських банків\~зважаючи на наступне. Обмеження права звернення до суду, до юрисдикції якого вона віднесена, процесуальним законом не допускається. Відповідно до п. 11\~ст. 6 Закону України "Про третейській суди", третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України. Частиною 1\~ст. 50 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Враховуючи викладене, позов\~про визнання виконавчого напису нотаріуса\~таким, що не підлягає виконанню, відповідно до закону підлягає вирішенню виключно судом. При вирішенні питання про відшкодування позивачу понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 2200 грн. суд виходить із такого. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача долучено копію квитанції про перерахування позивачем 2200 грн за надання професійної правничої допомоги. Проаналізувавши вказані документи, враховуючи конкретні обставини справи, вимоги, з якими позивач звернувся до суду, необхідність таких витрат для даної справи, а також відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи відповідає критерію розумності та часу, витраченому на виконання відповідних робіт. Тому вартість послуг адвоката є співрозмірною із наданими послугами. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved