Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

30 жовтня 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Дяченка Е.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень та судовий збір у розмірі 1073,60 грн, а всього 16073,60 грн судових витрат. До заяви додано копію договору про надання правової допомоги №1 від 11 червня 2023 року, укладеного між адвокатом Дяченком Е.В. та позивачем [PERSON] ; ордер серії ВІ №1152534 від 27 червня 2023 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №3960 від 11 січня 2022 року; детальний опис робіт (наданих послуг) на загальну суму 15000 грн; акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором №1 про надання правової допомоги від 11 червня 2023 року; копію прибуткового касового ордеру №1 від 26 жовтня 2023 року на суму 15000 грн. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02 листопада 2023 року визначено суддю Шереметьєву Л.А. 22 листопада 2023 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, у яких просить відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, покликаючись на не співмірність заявлених вимог зі складністю справи та недоведеністю понесених витрат. В обґрунтування заперечень зазначає, що справа, що розглядалась є незначної складності, позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є шаблонним документом, підготовка якого не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань, і не може вважатись складною юридичною роботою для адвоката. Судова практика з питань визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у подібних правовідносинах є сталою. Заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн не відповідає критеріям розумної необхідності таких витрат та співмірності, а також жодним чином не підтверджений. Вартість послуг, заявлених позивачем, є суттєво завищеною, необґрунтовано високою та не відповідає критеріям розумності Крім того, вважає необґрунтованим обсяг робіт і часу, витраченим адвокатом на виконання дій, пов`язаних із розглядом даної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 лютого 2024 року справу передано головуючому судді Аксьоновій Н.М. На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати учасників справи. Дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, заперечення відповідача, суд дійшов висновку про необхідність ухвалити додаткове рішення у справі з огляду на наступне. У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням суду від 25 жовтня 2023 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №15329 від 05 липня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про звернення стягнення за кредитним договором №UP8532488 від 1 лютого 2020 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1073,60 грн судового збору. 30 жовтня 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Дяченка Е.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень та судовий збір у розмірі 1073,60 грн, а всього 16073,60 грн судових витрат. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Частинами 1, 12 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, суд вважає, що вказівку у ч.8 ст.141 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти, що подання такої заяви можливе на будь-якій стадії розгляду справи по суті, але перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи. Подання такої заяви необхідне для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Як встановлено судом, позивач у позовній заяві заявив, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, а також докази на їх підтвердження подані в межах строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: - копію договору про надання правової допомоги №1 від 11 червня 2023 року, укладеного між адвокатом Дяченком Е.В. та позивачем [PERSON] ; - ордер серії ВІ №1152534 від 27 червня 2023 року; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №3960 від 11 січня 2022 року; - детальний опис робіт (наданих послуг) на загальну суму 15000 грн; - акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором №1 про надання правової допомоги від 11 червня 2023 року; - копію прибуткового касового ордеру №1 від 26 жовтня 2023 року на суму 15000 грн. Так, згідно наданих документів вбачається, що вартість послуг адвоката, наданих відповідачу, складає 15000 грн, що включає в себе: підготовку та направлення адвокатських запитів до Управління нотаріати ЦМУ МЮ (м. Київ), приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка К.Ю., підготовку та направлення приватному виконавцю заяви про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій (1 година), детальний аналіз та вивчення виконавчого напису, кредитного договору та постанови про відкриття виконавчого провадження (1 година), детальний аналіз та вивчення відповідної судової практики щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, складання позовної заяви (5 годин), підготовка детального опису робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги. Акту приймання-передачі виконаних робіт та підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення (3 години) на загальну суму 15000 грн. Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. У постанові по справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Як свідчить практика, зокрема справа №910/20852/20, Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідачем було подано заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у яких просив відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, покликаючись на не співмірність заявлених вимог зі складністю справи та недоведеністю понесених витрат. Ураховуючи заперечення відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку про зменшення витрат на правову допомогу до 7000 грн та вважає, що такий розмір відшкодування буде відповідати принципу співмірності судових витрат з категорією та складністю справи. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи. Одночасно, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн, оскільки питання про відшкодування сплаченого судового збору вже було вирішено судом у рішенні від 25 жовтня 2023 року. З огляду на викладене, заява представника позивача [PERSON] - адвоката Дяченка Е.В. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved