Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною віку 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалась на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільно не сплачував аліменти, була наявна значна заборгованість. Стягнення аліментів (місячних платежів та заборгованості) проводилось в рамках виконавчого (примусового) провадження. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Вона є студенткою 1-го курсу денної контрактної форми навчання Навчально-наукового юридичного інституту «Прикарпатського національного університету ім. Василя Стефаника» освітнього рівня «Бакалавр». Термін закінчення навчання 30.06.2027 р. Вартість навчання згідно з умовами договору складає 30 680 грн. на рік.У зв`язку із навчанням донька проживає в орендованій квартирі в м. Івано-Франківськ, вартість оренди якої становить 3500 грн. щомісяця, також значна частина коштів витрачається на проїзд з м. Надвірна до м. Івано-Франківськ, де проходить навчання та у зворотному напрямку, на придбання навчальної літератури. [PERSON] не працює та не має можливості працювати, оскільки навчається на денній формі навчання, а тому своїх доходів немає, перебуває на утриманні позивача. На даний час позивач працює в Пасічнянській сільській раді на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Пасічнянської сільської ради, інших доходів, крім заробітної плати за вказаним місцем роботи не має. Заробітна плата позивача є єдиним доходом сім`ї. Нею покриваються вищевказані витрати, пов`язані з навчанням [PERSON] , а також витрати на її харчування, одяг, засоби гігієни, дозвілля, лікування та підтримання здоров`я, оплата комунальних послуг та інші витрати. Проте, враховуючи розмір таких витрат, заробітної плати недостатньо. Відповідач участі у вихованні та утриманні спільної з позивачем дочки не приймає, не цікавиться її розвитком та потребами, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку, отримує доходи (зокрема заробітну плату), оскільки з 18.05.2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Отже, відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання спільної з позивачем повнолітньої дочки - [PERSON] , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. 06.03.2024 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмету позову, згідно якої просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] додаткові витрати на дочку [PERSON] , що викликані особливими обставинами (навчанням) в розмірі 15 000 гривень, сплачених за перший курс (один семестр) навчання [PERSON] в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника згідно Договору про надання платної освітньої послуги Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника №01210/06-03С; стягувати з відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] додаткові витрати на дочку [PERSON] , що викликані особливими обставинами (навчанням) в розмірі 15 000 гривень щорічно до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якої відповідач позовні вимоги визнає частково та погоджується надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, до 23 річного віку в розмірі 1/10 частки від заробітку, такий розмір аліментів є для нього посильним. Також зазначив, що відповідач [PERSON] має іншу сім`ю, на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , окрім того у відповідача є непрацездатні батьки, які потребують матеріальної допомоги, тому сплата аліментів щомісячно в розмірі частки від заробітку на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, до 23 річного віку, буде для нього надмірним тягарем. На відміну від нього позивач [PERSON] знаходиться в набагато кращому матеріальному становищі, у власності має грошові активи, квартиру, транспортний засіб та набагато вищу за нього заробітну плату. Іншої сім`ї та дітей, окрім дочки [PERSON] , не має. Відповідач вважає що витрати, які несе позивач, пов`язані з утриманням дочки для неї не є надмірним тягарем. Відповідач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що твердження відповідача про те, що він добровільно сплачував аліменти на утримання доньки до 18 років не відповідають дійсності. Твердження відповідача про те, що відповідач часто перебуває у зоні бойових дій та відрядженнях є безпідставним та непідтвердженим. Зазначила, що неповнолітній син відповідача має матір, яка є фізичною особою-підприємцем, а отже має можливість утримувати себе та дитину. Також зазначила, що вона також допомагає своїй непрацездатній матері, яка хворіє та потребує допомоги. Вважає, що надавати матеріальну допомогу повнолітній донці мають обидва батьки у рівних частках. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала змінені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Зазначила, що повнолітня донька продовжує навчання, на її утримання вона витрачає значні кошти та самотужки їй важко утримувати дитину. Відповідач має можливість допомагати доньці, також зауважила, що останній погодився на змінені позовні вимоги. Представник відповідача адвокат Госедло О.Д. у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, та є батьками - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 січня 2006 року (а.с.5). Після розірвання шлюбу із відповідачем спільна дочка сторін залишилась проживати з позивачем (а.с.12-13) та проживає по даний час, що підтверджено витягом з реєстру територіальної громади № 2024/000109261 та витягом з реєстру територіальної громади № 2023/002118678 (а.с.8-9). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2008 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.15-16). Виконавчий лист з приводу стягнення аліментів перебував на примусовому виконанні та станом на 01.03.2024 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки до досягнення нею 18 років- 10250,55 грн. (а.с.68-70). [INFO] донька сторін [PERSON] досягла повноліття та на даний час навчається в Навчально-науковому юридичному інституті Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника на 1-му курсі освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання- 30.06.2027 року. Згідно з умовами договору про надання платної освітньої послуги загальна в навчання становить: 122720 грн., по 30680, 00 грн. на рік. Вказане підтверджено Договором про надання платної освітньої послуги Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника №01210/06-03С та Довідкою № 676 від 22.12.2023 року, виданою Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника (а.с.17-19). У зв`язку із навчанням, повнолітня донька сторін - [PERSON] проживає в орендованій квартирі в м. Івано-Франківськ, також значна частина коштів витрачається на проїзд з м. Надвірна до м. Івано-Франківськ, де проходить навчання та у зворотному напрямку, на придбання навчальної літератури. [PERSON] не працює та не має можливості працювати, оскільки навчається на денній формі навчання, а тому своїх доходів немає, перебуває на утриманні позивача. Відповідач [PERSON] призваний на військову службу по мобілізації 18 травня 2022 року. На сьогодні продовжує проходити військову службу у військовій частині [NUMBER] . Розмір щомісячного грошового забезпечення [PERSON] становить 23949,23 грн., що підтверджується копією звіту про здійсненні відрахування та виплати за 2023 рік (а.с.44). У червні 2023 року відповідач переніс оперативне втручання, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 08.06.2023 року (а.с.45). Відповідач має іншу сім`ю, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва (а.с.42). На його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.43). Дружина відповідача- [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та займається підприємницькою діяльністю в м. Київ (а.с.67). З щорічної декларації позивача [PERSON] вбачається, що розмір її доходу за 2022 рік складає 708189,00 копійок. В декларації також вказано, що [PERSON] у власності має грошові активи, зокрема готівкові грошові кошти в розмірі 15000 доларів США та 80000 гривень (а.с.48-52). У власності позивач [PERSON] має транспортний засіб NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується інформацією з щорічної декларації та відповіддю на адвокатський запит Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 06.02.2024 року (а.с.47). Також позивач у власності має квартиру загальною площею 44,5 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] , згідно інформації, що міститься в щорічній декларації за 2022 рік, а також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.02.2024 року (а.с.46). Відповідно довідки про доходи № 75/03-20 від 05 березня 2024 року позивач [PERSON] займає посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Пасічнянської сільської ради та за період з 01.01.2024 р. по 29.02.2024 р. отримала заробітну плату у розмірі 87 970, 00 грн. (а.с. 75). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з необхідністю отримання повнолітньо ю донькою [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, матеріальної допомоги (аліментів) на своє утримання та ненаданням такої допомоги відповідачем у необхідному розмірі в добровільному порядку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою першого курсу Навчально-наукового юридичного інституту Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання- 30.06.2027 року. З позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, звернулась її мати [PERSON] , визначивши необхідний щомісячний платіж (розмір аліментів) у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. На підтвердження зазначеного розміру аліментів та можливості їх сплати позивачка покликається на обов`язок відповідача як батька дитини утримувати доньку на період її навчання. У зв`язку з вищенаведеним суд вважає за необхідне звернути увагу, що в законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, тобто відсутня мінімальна чи максимальна їх величина. При цьому суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Окрім вищенаведеного, суд при визначенні розміру аліментів, також враховує і той факт, що відповідач працездатний, здоровий, визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Також судом взято до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який також має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, як матері, так і батька, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та стягувати із відповідача на користь позивача, аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду на період навчання, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Щодо стягнення додаткових витрат на навчання повнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Також, згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Крім того, у своїй постанові від 16 жовтня 2019 року Верховний Суд, за результатами розгляду подібних правовідносин у справі № 219/1766/18, дійшов висновку, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Аналогічного висновку Верховний Суд притримувався і в своїх постановах від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18 та від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19. З урахуванням вищенаведеного, оскільки навчання спільної дитини сторін у вищому навчальному закладі для здобуття вищої освіти на платній основі не відноситься до особливих обставин, передбачених статтею 185 СК України, у суду відсутні підстави покладати на відповідача обов`язок нести витрати на навчання дитини в порядку, передбаченому статтю 185 СК України, як додаткові витрати на дитину. А тому у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не передбачено законодавством, суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог про стягнення додаткових витрат на навчання повнолітньої дитини суперечить закону, а тому приходить до висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у цій частині. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості вирішити питання щодо відшкодування додаткових витрат на навчання повнолітньої доньки в позасудовому порядку шляхом укладення відповідної угоди. Відтак, враховуючи наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи надані докази, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 180-184, 198-200 СК України,

Outcome: partial