Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Представник позивача\~адвокат Капля\~А.С.\~звернулася до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди,\~заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~в обґрунтування\~якого вказала,\~що 31.07.2020\~року о\~18\~год.\~20\~хв.\~в м.\~Києві,\~по вул.\~Басейна,\~9\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода,\~за участю\~транспортного засобу\~«Renault\~Kangoo»\~д.н.з.\~ [NUMBER] під\~керуванням відповідача\~та транспортного\~засобу «AUDI\~Q8»\~д.н.з.\~ [NUMBER] .\~Внаслідок даного\~ДТП було\~пошкоджено транспортний\~засіб «AUDI\~Q8»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~власником якого\~є [PERSON] \~та який\~був забезпечений\~згідно договору\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів (поліс)\~№ 018-012-20029.\~Постановою Печерського\~районного суду\~м.\~Києва від\~24.12.2020\~року відповідача\~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП.\~Страхувальник звернувся\~до ТДВ\~«СК «Ю.ЕС.АЙ.»\~з повідомленням\~про настання\~події,\~що має\~ознаки страхового\~випадку та\~заявою на\~виплату страхового\~відшкодування за\~договором добровільного\~страхування транспортного\~засобу.\~Відповідно до\~страхового акту\~№ 20.01801220029-086\~від 20.08.2020\~року та\~умов договору\~страхування №\~018-012-20029,\~розмір страхового\~відшкодування склав\~168\~946,82\~грн.,\~яке ТДВ\~«СК «Ю.ЕС.АЙ.»\~сплачено на\~проведення відновлювального\~ремонту.\~Відповідно до\~умов договору\~страхування №\~018-012-20029\~при пошкодженні\~транспортного засобу\~розмір страхового\~відшкодування дорівнює\~розміру збитків,\~за вирахуванням\~встановленої договором\~франшизи.\~На момент\~скоєння ДТП\~цивільно-правова\~відповідальність винуватця\~дорожньо-транспортної\~пригоди [PERSON] \~за шкоду,\~заподіяну життю,\~здоров`ю,\~майну третіх\~осіб внаслідок\~експлуатації транспортного\~засобу «Renault\~Kangoo»\~д.н.з.\~ [NUMBER] була\~застрахована в\~ПрАТ «УПСК»\~згідно полісу\~№ АО/4377382\~з лімітом\~за завдання\~шкоди майну\~становить 100\~000,00\~грн,.\~франшиза встановлена\~в розмірі\~0,00\~грн.\~29.01.2021\~року ТДВ\~«СК «Ю.ЕС.АЙ.»\~звернулась до\~ПрАТ «УПСК»\~з претензією\~№ 51-0687\~на суму\~сплаченого страхового\~відшкодування.\~08.06.2021\~року між\~ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ.»\~та ТОВ\~«ТРАСТ АССІСТАНС\~Україна» укладено\~Договір №\~2\~ТАУ про\~відступлення права\~вимоги,\~відповідно до\~умов якого\~право грошової\~вимоги від\~ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ.»\~до [PERSON] \~перейшло до\~ТОВ «ТРАСТ\~АССІСТАНС Україна». 16.09.2021\~року ПрАТ\~«УПСК» здійснило ТОВ «ТРАСТ АССІСТАНС Україна» виплату в розмірі 80 000,00 грн. 18.07.2022 року між ТОВ «ТРАСТ АССІСТАНС Україна» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір № 1807 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТОВ «ТРАСТ АССІСТАНС Україна» до [PERSON] перейшло до позивача. Відтак, вважає, що до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), завданої внаслідок ДТП. Представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, із претензією про відшкодування збитків, однак відповідач відмовився виконувати вимоги претензії, а тому позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. З боку відповідача не було вчинено жодних дій для повернення страхового відшкодування. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 68\~946, 82 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073, 60 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.07.2023 року по справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.11.2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, разом із позовною заявою подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, у тому числі і шляхом направлення смс повідомлення за номером телефону вказаним представником позивача у поданій позовній заяві, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 21.04.2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКРФІНСТРАХ» (правонаступником якої є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.») та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 018-012-20029, забезпечений транспортний засіб «AUDI Q8» д.н.з. [NUMBER] . 31.07.2020 року о 18 годині 20 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , по вул. Басейна, 9 в м. Києві, перед початком руху при повороті ліворуч не переконався в безпечності свого маневру та здійснив зіткнення з автомобілем «AUDI Q8» д.н.з. [NUMBER] , який рухався ліворуч. Водій [PERSON] порушив п.2.3б, п.10.1 та п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано обом транспортним засобам. Вказані обставини встановлені постановою Печерського районного суду міста Києва від 24.12.2020 року, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження в справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 04.08.2020 року [PERSON] (особа, яка керувала на момент настання дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом «AUDI Q8» д.н.з. [NUMBER] звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про настання події. Того ж дня, власник транспортного засобу «AUDI Q8» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 018-012-20029 при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи. Відповідно до страхового акту № 20.01801220029-086 від 20.08.2020 року та умов договору страхування № 018-012-20029, розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування склав 168 946,82 грн., яке ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» сплачено на проведення відновлювального ремонту автомобіля «AUDI Q8» д.н.з. [NUMBER] згідно платіжних доручень № 14220 від 26.08.2020 року, № 14388 від 27.08.2020 року, № 14576 від 28.08.2020 року, № 15177 від 03.09.2020 року, № 15515 від 07.09.2020 року, № 15751 від 09.09.2020 року. Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно полісу № АО/4377382 з лімітом за завдання шкоди майну - 100 000,00 грн,. франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн. 29.01.2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» звернулась до ПрАТ «УПСК» з претензією № 51-0687 про відшкодування шкоди в порядку суброгації в розмірі 168\~946, 82 грн. 08.06.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ТОВ «ТРАСТ АССІСТАНС Україна» укладено Договір № 2 ТАУ про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» у тому числі до [PERSON] перейшло до ТОВ «ТРАСТ АССІСТАНС Україна». 16.09.2021 року ПрАТ «УПСК» здійснило ТОВ «ТРАСТ АССІСТАНС Україна» виплату в розмірі 80 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18729 від 16.09.2021 року. 27.01.2022 року рішенням єдиного учасника № 4 ТОВ «ТРАСТ АССІСТАНС Україна» вирішено змінити назву товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІН24 АССІСТАНС». 18.07.2022 року між ТОВ «ІН24 АССІСТАНС» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір № 1807 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТОВ «ІН24 АССІСТАНС» до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . Представник позивачка зазначає, що на теперішній час відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1807 від 18.07.2022 року відбулося процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні, а саме зміни первісного кредитора - ТОВ «ТРАСТ АССІСТАНС Україна» на нового кредитора - правонаступника - фізичної особи-підприємця [PERSON] . У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст. 512, 513 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є йото стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні, у тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За положеннями ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 22.1 ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплат страхового відшкодування має право подати регресний позов. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 Цивільного кодексу України). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 68\~946, 82 грн. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь понесених витрат на професійну правничу допомогу, судом зазначається наступне. За змістом ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутності таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Заявлена сума на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 гривень підтверджується, наданими суду доказами: засвідченою копією договору про надання правової допомоги № 3 від 18.07.2022 року укладеного між адвокатом Капля Аліною Степанівною та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , засвідченою копією акта приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2023 року до договору про надання правової допомоги № 3 від 18.07.2022 року, квитанцією від 02.06.2023 року про сплату ФОП [PERSON] на користь адвоката Капля А.С. коштів у розмірі 3\~000, 00 грн. за підготовку (написання) та подання позовної заяви до Вишгородського районного суду Київської області, ордером серії АІ № 1403285 від 02.06.2023 року. Отже, судом встановлено, що з боку позивача дійсно були понесені судові витрати на правничу допомогу, розмір яких склав 3 000, 00 гривень. Відтак, з урахуванням критеріїв співмірності та складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості вчинених нею дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що вказані витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 3 000, 00 грн. є належним чином обґрунтованими і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, судом не встановлено, який є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом та обсягом наданих адвокатом послуг. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved