Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача за первісним позовом Позивач за первісним позовом звернувся до суду із позовом, в якому просить\~ стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 116\~747,73 грн., у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, витрати на оплату авто товарознавчого дослідження у розмірі 4\~000 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн., судовий збір, а також витрати на правничу допомогу. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 липня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вулиць Б. Вишневецького - Оборонна сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу SKODA OCTAVIA А7 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, та транспортного засобу ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого належний позивачеві автомобіль зазнав технічних ушкоджень. Відповідно до постанови Соснівського районного суду від 25.11.2022 (справа № 712/8987/22, провадження № 3/712/2964/22), залишеної без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 11.01.2023, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до постанови Соснівського районного суду від 22.09.2022 (справа ЄУ № 712/5555/22, провадження № 3/712/2056/22), залишеної без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 17.03.2023, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вина [PERSON] в скоєному ДТП підтверджується обставинами справи, що були встановлені під час судового розгляду адміністративної справи ЄУ № 712/5555/22 та зазначені у постанові Соснівського районного суду від 22.09.2022 (справа ЄУ № 712/5555/22, провадження № 3/712/2056/22), а саме: висновком експерта за результатами проведеного автотехнічного дослідження № СТ/042Д-22 від 19.08.2022. Відповідальність позивача, як водія SKODA OCTAVIA А7 д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207813717 у ПрАТ "СК "ВУСО". У свою чергу, відповідальність водія ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Постанови Національного Банку України від 30 травня 2022 року № 109 страхове відшкодування (регламентна виплата) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, складає 160 000 грн. 00 коп. на одного потерпілого. 30.03.2023 на підставі наданих документів, Моторно (транспортне) Страхове Бюро України здійснили сплату належного позивачу страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 160 000 грн. 00 коп., що є рівним страховому ліміту за Законом. З метою визначення розміру понесеного позивачем матеріального збитку, останній звернувся до СОД " [PERSON] ", в результаті чого останнім було складено звіт № А03-20 від 23.03.2023 року (копія додається), згідно якого: С (ринкова вартість автомобіля на момент ДТП) = 432 562 грн. 00 коп.; Свр (вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахуванням коефіцієнту фіз. зносу КТЗ) = 264 548 грн. 73 коп.; Сврз (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування коефіцієнту фіз. зносу КТЗ) = 264 548 грн. 73 коп.; ВТВ (показник втрати товарної вартості) = 12 199 грн. 00 коп.; У (матеріальний збиток) = 276 747 грн. 73 коп. З урахуванням вище викладеного, позивач, як потерпіла особа в ДТП, не має жодних майнових претензій до Моторно (транспортного) Страхового Бюро України, оскільки вони в повному обсязі виконали покладені на них обов`язки, як страховика; вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі, як винуватця ДТП, матеріальні збитки понесені у результаті ДТП, що є різницею між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, з урахуванням наступного: 276 747 грн. 73 коп. (матеріальний збиток в тому числі ВТВ) - 160 000 грн. 00 коп. (страхове відшкодування) = 116 747 грн. 73 коп. (різниця). Також позивачем були здійснені витрати в розмірі 4 000 грн. 00 коп. за проведення автотоварознавчого дослідження. Оскільки ці витрати були необхідні задля відновлення порушеного права та здійснені саме через винні дії відповідача, а тому вони підлягають відшкодуванню з [PERSON] . Так як в результаті ДТП позивачем було понесено душевні страждання, які він зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна, а саме автомобіля SKODA OCTAVIA А7 д.н.з. [NUMBER] , вважає за необхідне відшкодувати за рахунок винуватця дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] моральну шкоду, у сумі 20 000 грн. 00 коп. Стислий виклад заперечень відповідача за первісним позовом Відповідач у відзиві на первісний позов просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що заподіяна шкода виникла через та/або лише через винні та/або протиправні дії відповідача Яременка AM.. Відповідно до наявних у справі письмових документів, серед них відсутнє рішення та/або постанова будь-якого суду та судової інстанції суду, яким водія [PERSON] було б визнано винним у скоєнні ДТП за ст. 124 КУпАП. Посилання сторони позивача, як на доказ, а саме на постанову Соснівського районного суду від 22.09.2022 (справа ЄУ № 712/5555/22, провадження № 3/712/2056/22), якою провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не є доказом доведеності винуватості [PERSON] , а лише свідчить що інкримінований працівником УПП протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 291610 від 22.07.2022, де в провину [PERSON] було вказано порушення вимог п. 16.11 ПДР України, в суді не знайшов свого підтвердження. Відповідно до наявного письмового доказу, що міститься у справі Черкаського апеляційного суду № 712/5555/22, провадження № 3/712/2056/22, а саме висновок № КСЕ-19/124-23/752, який частково був описаний у вказаній постанові, навпаки доводить винуватість позивача [PERSON] . Відповідно до змісту норми ч. 3 ст. 1188 ЦК України, про яку вказує сам позивач, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Сам позивач у позові вказує, що йому було сплачено страхове відшкодування. Тобто позивач, отримавши страхове відшкодування, фактично отримав понад 60% від розрахункової вартості ремонту. Відповідно до теперішнього фактичного зовнішнього вигляду автомобіля позивача, він є в справному стані, тобто відремонтований. Позивач про цей факт в позові не зазначає. Позивач, отримавши страхове відшкодування, як неповну суму для ремонту, мав недостатні нові запчастини та нові складові, що відповідно до звіту підлягати заміні, купувати за власний кошт. Відповідно в такому разі стягненню підлягає не грошова сума за розрахунком, а сума реальних збитків, адже у звіті усі запчастини вказані як нові з ПДВ. У такому разі, допустимим доказом реальних нанесених збитків має бути акт виконаних робіт з закупівлею нових запчастин з ПДВ, адже вартість відновлювального ремонту автомобіля було розраховано без урахування коефіцієнту фізичного зносу КТЗ. Такого документа чи документів позивачем не надано, що ставить під сумнів розмір спричиненої (нанесеної) реальної шкоди. Дійсно відносно [PERSON] суд закрив справу про адміністративне правопорушення за ст. 38 КпАП України, але є хибною думка позивача, що це є доказом доведеності винуватості. Стислий виклад заперечень позивача за первісним позовом на відзив Позивач за первісним позовом у відповіді на відзив зазначив, що закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП. Матеріали справи № 712/5555/22 містять докази, що підтверджують винуватість громадянина [PERSON] , в тому числі це й підтверджується автотехнічним дослідженням, що визнаний судом належним та допустимим доказом. Не винуватість [PERSON] встановлена за рішенням суду, а тому повторного доведення не потребує. Стислий виклад позиції позивача за зустрічним позовом \~ \~ \~ \~ Позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього моральну шкоду у сумі 50000 грн. У обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що 22 липня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вулиць Б. Вишневецького - Оборонна сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу SKODA ОСТА VIA А7 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Унаслідок зіткнення транспортних засобів автомобілі зазнали механічних ушкоджень, крім того водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Після складання працівником УПП матеріалів справи, до адміністративної відповідальності за скоєння ДТП за ст. 124 КпАП України було притягнуто водія [PERSON] , відносно якого було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення. До змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 291610 від 22.07.2022 у провину [PERSON] вказано порушення вимог п. 16.11 ПДР України. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.09.2022 (справа ЄУ № 712/5555/22, провадження №3/712/2056/22), залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 17.03.2023, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України. Під час апеляційного розгляду за постановою суду було проведено судову комплексну автотехнічну та фототехнічну експертизу. Зі змісту постанови Черкаського апеляційного суду від 17 березня 2023 року вбачається, що суд, залишаючи без змін постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.09.2022, справа №712/5555/22, виходив з того, що: «У своєму висновку № КСЕ-19/124-23/752 судовий експерт не встановив з боку водія [PERSON] порушень п. 16.11 ПДР України… Викладена в протоколі про адміністративне правопорушення оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, які встановлені в судовому засіданні суду першої інстанції... При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.». Таким чином наявний та доведений причинний зв`язок між допущеними порушеннями правил дорожнього руху України, що призвело до скоєння ДТП як водієм [PERSON] , так і є водієм [PERSON] . Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, що були встановлені під час судового розгляду адміністративної справи №712/5555/22 в апеляційному суді. Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було спричинено значної моральної шкоди. Автомобілем позивач [PERSON] користувався як у повсякденному житті, так і під час виконання своїх робочих та життєвих потреб, а також оперативного виконання військових завдань. У результаті ДТП позивачу [PERSON] було нанесено душевні страждання, які він зазнав у зв`язку із ушкодженням свого здоров`я та майна. Позивач вважає за необхідне відшкодувати спричинену йому моральну шкоду за рахунок відповідача [PERSON] в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Стислий виклад заперечень відповідача за зустрічним позовом У відзиві на зустрічний позов відповідач за зустрічним позовом просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що винуватість водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 22 липня 2022 року, відсутня та спростовується двома автотехнічними експертизами і рішенням суду І-ї та ІІ-ї інстанції. Жодних обґрунтувань та пояснень стосовно отриманих душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо позивача та приниженні гідності та ділової репутації позивачем також не надано. Заявлений розмір моральної шкоди 50000 грн. 00 коп. є необґрунтовано завищеним та не підтвердженим жодним належним доказом. Заяви, клопотання сторін Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом надав заперечення щодо долучення до матеріалів справи висновку експерта № КСЕ-19/124-23/752, оскільки він є неналежним та недопустимим доказом у цій справі. Процесуальні дії у справі Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.05.2023 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.06.2023 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн. та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 22 липня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вулиць Б. Вишневецького - Оборонна сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу SKODA OCTAVIA А7 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Унаслідок цієї ДТП складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП та відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП. [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до листа МТСБУ «Про прийняте рішення» від 31.03.2023, МТСБУ розглянуло справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] в результаті ДТП, яка мала місце 22.07.2022, та прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди у сумі 160\~000 грн., яка була перерахована [PERSON] 30.03.2023. Соснівським районним судом м. Черкаси у справі № 712/5555/22 постановою від 22.02.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова мотивована тим, що відповідно до висновку експерта за результатами проведеного автотехнічного дослідження № СТ/042Д-22 від 19.08.2022 у дорожній обстановці, яка склалася в момент пригоди, водій автомобіля\~Skoda Octavia А7, [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ВАЗ-21063, [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України. У діях водія автомобіля ВАЗ-21063, [NUMBER] , [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п. 10.2 ПДР України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та на виконання яких він перешкод, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в заяві обставинах, у діях водія автомобіля Skoda Octavia А7, [NUMBER] , [PERSON] невідповідностей вимогам п. 16.11 ПДР України з технічної точки зору не вбачається. Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, відеозаписами доданими до протоколу та відеозаписами з камер відеоспостереження з\~АЗС «ЮГ-2000»\~не підтверджена\~вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, згідно висновку експерта автотехнічного дослідження у діях водія [PERSON] невідповідностей вимогам п. 16.11 ПДР України не вбачається, будь-яких інших доказів вини правопорушника суду не надано,\~тому в діях\~останнього\~не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124\~КУпАП. Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.03.2023 у справі № 712/5555/22 постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.09.2022, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишено без змін. З постанови Черкаського апеляційного суду від 17.03.2023 вбачається, шо Черкаським апеляційним судом 27.12.2022 задоволено клопотання представника потерпілого адвоката Ткачука-Коваленка О.В. та призначено у справі судову комплексну автотехнічну та фототехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Черкаського НДЕКЦ. У розпорядження експертів на час проведення експертизи були надані матеріали адмінсправи, відеозаписи, на яких зафіксовано ДТП та які містяться у файлах з назвами «clip-0.mp4», «clip-1.mp4», «video_2022-07-23_06-28-33.mp4» на диску для лазерних систем зчитування « [INFO] » DVD-R 4,7 Gb та у файлах з назвами «video-abb66254dc73e-00410f3ede227374fed-V.mp4», «XVR_ch2_main_20220722174027_20220722 174032.mp4» на диску для лазерних систем зчитування «HP» DVD+R 4,7 Gb. У своєму висновку № КСЕ-19/124-23/752 судовий експерт не встановив з боку водія [PERSON] порушень п. 16.11 ПДР України. Склад адмінправопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адмінправопорушення в цілому. За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адмінправопорушення про те, що водій [PERSON] на перехресті нерівнозначних доріг вул. Оборонна - вул. Б. Вишневецького, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та вчинив ДТП, не знайшли свого підтвердження належними доказами. Отже, викладена в протоколі про адмінправопорушення оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, які встановлені в судовому засіданні суду першої інстанції. Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що в діях [PERSON] відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адмінправопорушенням, передбаченим ст. 124 КУпАП, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях [PERSON] адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Соснівським районним судом м. Черкаси постановою від 25.11.2022 у справі № 712/8987/22, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 11.03.2023, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до полісу № 207813717 відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ СК «ВУСО». Поліс на ТЗ [NUMBER] не знайдено (а.с.11). Відповідно до звіту про оцінку автомобіля Skoda Octavia А7, [NUMBER] від 23.03.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля - [PERSON] унаслідок ДТП станом на 23.03.2023 складає 276\~747, 73 грн. Позивачем за первісним позовом було сплачено 4000 грн. ФОП [PERSON] за проведену експертизу належного йому транспортного засобу, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 22 від 07.04.2023. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування.\~Збитками,\~згідно з\~частиною 2\~цієї статті\~є втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку зі\~знищенням або\~пошкодженням речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167, 1187 ЦК України. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода,\~завдана джерелом\~підвищеної небезпеки,\~відшкодовується особою,\~яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо)\~володіє транспортним\~засобом,\~механізмом,\~іншим об`єктом,\~використання,\~зберігання або\~утримання якого\~створює підвищену\~небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно із ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до Постанови НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30.05.2022 № 109 затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого. Позивачу МТСБУ сплатило завдану йому внаслідок ДТП шкоду у сумі 160000 грн. Як зазначено вище, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.11.2022 у справі № 712/8987/22, залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 11.03.2023). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова ВС від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).\~Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/18319/16. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення». З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими - обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності. Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення. У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 зазначено, що з правового аналізу норми пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Отже, вина відповідача за первісним позовом у скоєнні ДТП підтверджена і не підлягає повторному доведенню відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України. СОД "Старинець М.В." складено звіт № А03-20 від 23.03.2023, згідно якого: С (ринкова вартість автомобіля на момент ДТП) = 432 562 грн. 00 коп.; Свр (вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фіз. зносу КТЗ) = 264 548 грн. 73 коп.; Сврз (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фіз. зносу КТЗ) = 264 548 грн. 73 коп.; ВТВ (показник втрати товарної вартості) = 12 199 грн. 00 коп.; У (матеріальний збиток) = 276 747 грн. 73 коп. А тому з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню різниця між завданим збитком та сплаченою МТСБУ виплатою, що становить 116\~747 грн. 73 коп. Також підлягають стягненню сплачені 4000 грн у рахунок проведеної експертизи. Суд не приймає до уваги доводи відповідача за первісним позовом щодо непогодження з розміром завданої матеріальної шкоди. Так, відповідач за первісним позовом, не погоджуючись з обґрунтованістю розміру відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, маючи можливості до ефективної реалізації своїх процесуальних прав, не заявляв клопотання про проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків. Що стосується вимог позивача за первісним позовом про стягнення моральної суми, суд виходить з такого. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 7 ст. 23 ЦК України). Відповідно до п.5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи, що відповідачем допущено порушення прав позивача, тому суд погоджується з доводами позивача про завдання йому моральної шкоди. У той же час суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 5000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині вимог позивача за первісним позовом слід відмовити. Що стосується вимог зустрічного позову, суд зазначає таке. Як зазначено вище, Соснівським районним судом м. Черкаси у справі № 712/5555/22 постановою від 22.02.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.03.2023 у справі № 712/5555/22 постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.09.2022, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишено без змін. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок,\~ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Посилання позивача за зустрічним позовом на ч. 4 ст. 82 ЦПК України є недоречним у цій справі. Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, указана норма застосовується лише в господарській, цивільній або адміністративній справі. Рішення, на яке посилається позивач за зустрічним позовом, винесено у справі про адміністративне правопорушення, а тому у цьому випадку для суду у цій справі є обов`язковим висновок чи вчинені дії особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, обставини, встановлені судом під час розгляду справи № 712/5555/22, є обов`язковими і не підлягають доказуванню саме в частині чи мали місце дії (бездіяльність) чи вчинені вони особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, а саме вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Ураховуючи, що вина відповідача за зустрічним позовом у скоєнні ДТП не встановлена судами під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому відсутній причинний зв`язок між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача за зустрічним позовом. А тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Суд не приймає в якості доказу висновок експерта № КСЕ-19/124-23/752 від 16.02.2023, зроблений у справі № 712/5555/22, з огляду на таке. Згідно із ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Як зазначено вище, указана експертиза проводилась у справі про адміністративне правопорушення № 712/5555/22, судами зроблено висновок про невинуватість відповідача за зустрічним позовом за ст. 124 КУпАП. Указаний висновок судів у справі №712/5555/22 є обов`язковим для суду під час розгляду справи № 712/4677/23. Крім того, у справі № 712/5555/22 містяться два протилежні висновки експертів. Позивач за зустрічним позовом не скористався своїм правом заявити клопотання про проведення експертизи у цій справі. Судові витрати Судові витрати за первісним позовом слід покласти на позивача за первісним позовом. Судовий збір за зустрічним позовом компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial