Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 січня 2022 року звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 жовтня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, в якому у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вона разом з дітьми змушена була з`їхати від відповідача у січні 2018 року та проживає окремо від нього, а відповідач фактично з січня 2018 року не бере участі у вихованні та утриманні їх спільних дітей, за роки окремого життя відповідачем надано грошей у сумі 3\~000 грн. на двох дітей, що значно менше фактичних витрат на двох дітей. Зазначає, що відповідач є здоровою і працездатною людиною, працює неофіційно у сфері автоперевезень, має постійний але неофіційний дохід, а також йому на праві власності належить квартира, в якій він проживає сам і не має на утриманні інших осіб, а тому має можливість сплачувати аліменти. На підставі викладеного вона звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 2\~500 грн. щомісячно на кожного з двох дітей, починаючи стягнення з 21 січня 2022 року і до повноліття дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2022 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 лютого 2022 року представником відповідача [PERSON] до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування зазначивши, що матеріальне становище відповідача не надає йому можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі і вважає, що максимальний розмір аліментів на двох дітей не може складати більше 3\~000 грн. в місяць (по 1\~500 грн. на кожного), та вважає спроможним сплачувати вказаний розмір аліментів по 1\~500 грн. на кожну дитину. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження, та провадження у цивільній справі зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі і після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі зобов`язати відповідача невідкладно повідомити про це суд. 11 січня 2024 року на адресу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена цивільна справа на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року, якою задоволена апеляційна скарга представника позивача [PERSON] та скасована ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року поновлено провадження у вказаній цивільній справі з призначенням судового засідання. 19 січня 2024 року представник позивача Просяник Н.П. сформувала в системі «Електронний суд» клопотання про зміну предмету позову, в якому просила прийняти до розгляду вказану заяву про зміну предмету позов; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] , користуючись своїми процесуальними правами, вважає за необхідне змінити предмет позову в зв`язку з чим уточнити свої позовні вимоги, зокрема, для якнайкращого захисту прав та інтересів своїх неповнолітніх дітей, зважаючи що на сьогодні відповідач офіційно працює і має стабільний дохід, визначити розмір аліменти в частці від заробітку. Підстави позову залишаються тими самими, що у первісному варіанті позову право на стягнення аліментів, тобто, підстави позову залишаються незмінними, а предмет позову вимога про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі змінюється на стягнення аліментів в частці від заробітку. Зазначає, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 22 жовтня 2010 року. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відносини з чоловіком не склалися та з січня 2018 року вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Вказує, що після розірвання їх стосунків відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей майже не надає, така допомога носить необов`язковий та нерегулярний характер, що зумовлює її звернення до суду з цією позовною заявою. Також посилається на те, що [PERSON] проходить військову службу з 18 квітня 2022 року, тобто перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. 29 січня 2024 року представником відповідача [PERSON] до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування зазначивши, що посилання позивача на обставину ненадання матеріальної допомоги дітям спростовується долученими платіжними інструкціями про перерахування аліментів позивачу на утримання дітей, а з дати подання позовної заяви (21 січня 2022 року) по цей час відповідач загалом сплатив позивачу аліментів на утримання дітей на загальну суму 160\~161,66 грн. Згідно з первісною редакцією позову позивач просила стягувати аліменти на утримання дітей у сумі 2\~500 грн. на кожну дитину, і навіть якщо враховувати завищений розмір аліментів, то з січня 2022 року по січень 2024 року розмір аліментів становить 125\~000 грн., які були сплачені відповідачем у повному обсязі. Згідно з заявою про зміну предмету позову позивач просить стягувати аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на відповідну дитину, а отже відповідачем сплачено позивачу станом на 21 січня 2024 року аліменти на утримання двох дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму за період з дати подання позову по 28 січня 2024 року або аліменти у твердій грошовій сумі. З урахуванням належної сплати аліментів на утримання дітей просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення аліментів у повному обсязі. 22 лютого 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про зміну предмету позову з прийняттям вищевказаного клопотання та проведенням розгляду справи з урахуванням позовних вимог в новій редакції, а саме: «Стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць». Представником позивача у судовому засіданні було підтримано позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та зазначено, що позивач перебуває за кордоном, а сплата аліментів відповідачем носить нерегулярний характер, а також відповідачем сплачуються постійно різні грошові суми. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав їх недоведеності, оскільки відповідачем перераховуються кошти на утримання дітей, та зазначив, що у випадку їх задоволення просив врахувати долучені до матеріалів справи докази про сплату відповідачем аліментів. Заслухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 22 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №893, а прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на « [PERSON] » (а. с. 13). Від подружнього життя сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 27 серпня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис №136, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 27 серпня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1632 (а. с. 11, 12). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач проживає разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та факт проживання спільних дітей сторін разом з матір`ю не заперечується стороною відповідача. Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що наказом Начальника ТЦКтаСП Новокодацького РТЦКтаСП за №54 від 08 березня 2022 року відповідача [PERSON] було призвано 07 березня 2022 року та направлено для подальшого проходження військової служби за мобілізацією у розпорядження начальника 184 навчального центру, а відповідно до довідки командира ВЧ [NUMBER] за№1303 від 14 травня 2022 року [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] з 18 квітня 2022 року по теперішній час (а. с. 34-35). Частинами 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. У цьому випадку суд виходить з того, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Представником відповідача в обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог було надано суду платіжні інструкції про перерахування коштів за період з травня 2022 року по грудень 2023 року, щодо яких було зазначено, що вказані кошти сплачувались як аліменти (а. с. 125-168). В свою чергу, представником позивача в судовому засіданні не заперечувався факт перерахування коштів, але було зазначено, що грошові кошти відповідачем перераховувались у тому числі і на особисті карткові рахунки дітей, а не тільки на картковий рахунок позивача в рахунок на користь позивача як особи, з якою проживають діти та перебувають на утриманні, а самі перерахування грошових коштів мали нерегулярний і мінливий характер. Крім того, стороною відповідача не було надано жодних доказів відсутності у нього можливості сплати аліментів у заявленому стороною позивача розмірі. Також матеріалами справи підтверджено, що відповідача призвано і він проходить військову службу у військовій частині та отримує заробітну плату, що свідчить про існування можливості у відповідача утримувати своїх дітей. Більш того, представником позивача в судовому засіданні було обґрунтовано звернення до суду позивача щодо стягнення аліментів з відповідача у судовому порядку саме тим, що таким чином відповідач буде зобов`язаний регулярно перераховувати грошові кошти в рахунок аліментів на утримання дітей саме у визначеному судовим рішенням розмірі, що є в інтересах дітей. Враховуючи встановлені\~судом обставини,\~виходячи із\~засад розумності,\~добросовісності і\~справедливості,\~беручи до\~уваги ту\~обставину,\~що обов`язок\~утримувати дітей\~є рівною\~мірою обов`язком\~як матері,\~так і\~батька,\~беручи до\~уваги,\~що відповідач\~є працездатним\~та зобов`язаний\~матеріально утримувати\~дітей,\~суд визначає\~розмір аліментів\~на дітей\~у відповідності\~до встановлених\~обставин,\~що мають\~значення для\~вирішення цього\~питання,\~та вимог\~закону,\~в розмірі\~1/3\~частки всіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а всі питання в частині врахування будь-яких платежів, які відповідач вважає аліментними платежами, повинні вирішуватись під час примусового виконання такого судового рішення, а не під час вирішення питання про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей з дня подання позову до суду, тобто з 21 січня 2022 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. Також у відповідності до вимог ч. ч. 6, 7 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі за одну майнову вимогу у розмірі 992,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved