Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги централізованого водопостачання за адресою [ADDRESS] , за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 в сумі 1399.21 грн., за послуги водовідведення за період з 01.01.2000 по 31.01.2022 в розмірі 7309.18 грн., 803.08 грн. інфляційних витрат, 275.85 грн. - 3% річних від простроченої суми. В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою і є абонентами КП «Харківводоканал» та споживачами послуг останнього. Однак, в порушення приписів чинного законодавства, свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання відповідачі належним чином не здійснюють, внаслідок чого у них перед позивачем утворилась вищезазначена заборгованість, яку представник позивача просить стягнути в судовому порядку. Також в прохальній частині позову позивач просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та продовжити строки позовної давності, посилаючись на карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Ухвалою суду від 13.12.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачам строк на подання відзиву на позов, позивачу відстрочено сплату судового збору. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачам рекомендованим повідомленням за адресою їх зареєстрованого місця проживання, але відправлення повернуто до суду. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. Відзиву на позов суду не надано. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Суд, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Судом встановлено, що відповідачі по справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , а тому є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до положень ст.ст. 2, 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення віднесено до комунальних. Приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду, згідно встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктами 35, 36, 37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМ України від 21.08.2019 №830, передбачено, що Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Так, представник позивача внаслідок неналежного виконання зобов`язання з оплати наданих послуг відповідно картки абонента по періодам заборгованості за адресою: [ADDRESS] , нарахував відповідачам заборгованість за послуги централізованого водопостачання за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 в сумі 1399.21 грн., за послуги водовідведення за період з 01.01.2000 по 31.01.2022 в розмірі 7309.18 грн. Заборгованість відповідачів утворилась внаслідок не повної оплати послуг, що підтверджується наданим розрахунком суми заборгованості, факт наявності заборгованості в такому розмірі не спростований відповідачами, розрахунок заборгованості сумніву в суду не викликає. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 541 ЦК України визначено поняття солідарного зобов`язання. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Оскільки відповідно до чинного законодавства громадяни зобов`язані сплачувати кожного місяця за комунальні послуги, а тому вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги централізованого водопостачання за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 в сумі 1399.21 грн. грунтується на законі і підлягає задоволенню за рахунок відповідачів. Що стосується вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги водовідведення за період з 01.01.2000 по 31.01.2022 в розмірі 7309.18 грн., суд зазначає наступне. Плата за комунальні послуги з малолітньої/неповнолітньої особи не стягується, оскільки відповідно до ст. 31 ЦК України малолітні/неповнолітні особи мають часткову цивільну дієздатність. Відповідно до ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] народилась [INFO] , таким чином, цивільна процесуальна дієздатність у неї виникла з 23.09.2016. В той час, як вбачається з розрахунку заборгованості, фактично борг за послуги з водовідведення почав нараховуватись відповідачам з вересня 2018 року, тобто в період наявності у відповідача [PERSON] цивільної процесуальної дієздатності, а тому вимоги позивача про стягнення такого боргу солідарно з відповідачів підлягають також задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого iндексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% рiчних вiд простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, позивач відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нарахував боржникам інфляційні витрати за час прострочення в сумі 803.08 грн. та 3% річних у розмірі 275.85 грн. Також суд вважає, що оскільки доведена позивачем та встановлена судом заборгованість та, відповідно, 3% річних та інфляційні витрати, нараховані до 24.02.2022, тобто за період до введення на території України воєнного стану, тому не підлягає застосуванню Постанова КМУ від 05.03.2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне та / або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Згідно п.2 вказаної постанови, вона застосовується з 24.02.2022, при цьому, нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що встановлено ст. 58 Конституції України, а тому підприємство правомірно звернулося із вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період до введення на території України воєнного стану. Відповідачі не надали суду доказів, які спростовують виниклі у них зобов`язання з оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, та розмір заборгованості перед позивачем. Тому суд вважає ці обставини доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню з наведених вище підстав. Щодо вимоги позивача про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, а також продовження строку позовної давності, у зв`язку з запровадженим карантином, на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи, що відповідачами відповідна заява не заявлялась, тому питання щодо визнання підстав їх пропуску поважними або продовження строку позовної давності судом не вирішується. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачу було відстрочено сплату судового збору, у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved