Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

У липні 2023 АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулося до Кролевецького районного суду Сумської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №22031000158519 від 05.09.2019 у сумі 294945,29 гривень, яка складається з: суми залишку простроченого кредиту 201352,43 гривень, суми прострочених відсотків 2,86 гривень, суми прострочених комісій 93590,00 гривень. (а.с. 1-5). Обґрунтовуючи позов, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» зазначив, що 05.09.2019 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №22031000158519, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 280000 гривень на споживчі потреби строком на 60 місяців, з кінцевою датою погашення кредиту - 05.09.2024. Умовами вказаного договору передбачено: щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 05.09.2019 по 04.01.2021 - 3% від суми кредиту; з 05.01.2021 по 04.04.2022 - 2,5% від суми кредиту; з 05.04.2022 по 04.07.2023 - 1,5% від суми кредиту; з 05.07.2023 по 05.09.2024 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних. Також зазначено, що 05.09.2019 відповідачем та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» було укладено договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-22031000158519, об`єктом страхування за яким були майнові інтереси, що не суперечать законодавству України і пов`язані з життям застрахованої особи. Відповідно до п. 1.3 та п. 1.4 договору страхування, страховим агентом та вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Відповідно до п.3.6 договору Страхування та п.1.5 Кредитного договору, страховий внесок, який підлягає до сплати одноразово, становив 30000,00 грн. В подальшому, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, Правилами роботи банків ствердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 23 «Про деякі питання пильності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули). Про запровадження, умови та строк дії кредитних канікул у зв`язку із введенням на території України воєнного стану АТ «Банк Кредит Дніпро» повідомляло клієнтів у низці публікацій на сторінках офіційного сайту Банку. У пункті 2.1 Кредитного договору передбачено, що відповідач мала здійснювати платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії у вигляді щомісячних рівномірних платежів, які є обов`язковим платежем. На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу [PERSON] , в результаті чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли нею не сплачуватися і не враховувалися як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу відповідача, а лише відтермінували його сплату, що відображено у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.06.2023 утворилась заборгованість у розмірі 294945,29 гривень, яка складається з: залишку простроченого кредиту - 210352,43 гривні, залишку прострочених відсотків - 2,86 гривні, залишку прострочених комісій - 93590,00 гривень. 16.10.2023 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с.164-168), за змістом якого вона просить відмовити у задоволенні первісного позову, посилаючись на те, що відповідач не погоджується з позовними вимогами АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» , вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема вважає, що положення п.1.2 Кредитного договору щодо нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту, мають бути визнані недійсними, у зв`язку з чим відповідачем подано до суду зустрічний позов. Вказує, що, у разі задоволення зустрічного позову, у позивача будуть відсутні правові підстави для стягнення з неї 93590 грн. комісії, а також позивач буде зобов`язаний зарахувати сплачену нею комісію в сумі 203000 грн. в рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором (залишку простроченого кредиту 201352,43 гривень, суми прострочених відсотків 2,86 гривень). Також зазначає, що позивачем не було враховано сплачені нею 08.08.2023 кошти за кредитним договором в сумі 2000,00 гривень. Також, 16.10.2023 [PERSON] подано зустрічний позов (а.с.174-184), відповідно до якого відповідач просила: - визнати недійсною з моменту укладення договору умову пункту 1.2 кредитного договору №22031000158519 від 05.09.2019 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» в частині встановленої щомісячної комісії за обслуговування кредиту із 05.09.2019 року по 05.09.2024 року; - визнати недійсною з моменту укладення договору умову розділу 4 кредитного договору №22031000158519 від 05.09.2019 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині встановленої у графіку платежів щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування із 05.10.2019 року по 05.09.2024 року у загальному розмірі 332 850,00 грн.; - зобов`язати Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок здійснених із часу укладення кредитного договору № 22031000158519 від 05.09.2019 року [PERSON] платежів, зарахувавши сплачену нею комісію у сумі 203000,00 грн в рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором кредитним договором № 22031000158519 від 05.09.2019 року. 5. Відмовити у задоволенні первісного позову Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (код ЄДРПОУ 14352406) до [PERSON] про стягнення 294 945,29 грн. заборгованості за кредитним договором № 22031000158519 від 05.09.2019 року; - вирішити питання розподілу судових витрат. Зустрічний позов обґрунтований наступним. 05.09.2019 між відповідачем та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» був укладений вищевказаний кредитний договір № 22031000158519, за умовами якого банк надав кредит в сумі 280000,00 грн. на споживчі потреби, строком на 60 місяців до 05.09.2024 року. Пунктом 1.2 договору № 22031000158519 встановлено фіксовану процентну ставку на строкову заборгованість у розмірі 0,001 % річних. Цим же пунктом встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту: - з 05.09.2019 р. по 04.01.2021 р. - 3 % від суми кредиту; - з 05.01.2021 р. по 04.04.2022 р. - 2,5 % від суми кредиту; - з 05.04.2022 р. по 04.07.2023 р. - 1,5 % від суми кредиту, - з 05.07.2023 р. по 05.09.2024 р. - 0,925 % від суми кредиту. Звертає увагу, що необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 кредитного договору «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за цим договором» (колонка 8 графіку). Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування із 05.10.2019 року по 05.09.2024 року складає 332850,00 грн. Звертає увагу, що, встановивши у кредитному договорі № 22031000158519 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 332850,00 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються їй як позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. Загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування (332850,00 грн.) є значно суттєвим порівняно із розміром отриманого кредиту (280000,00 грн), що не можна визнати справедливим та розумним. Вказує, що у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 703/1518/18 заначено, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на відповідача, як позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались. З огляду на наявність підстав для визнання частково недійсними умов пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору № 22031000158519, в порядку застосування наслідків недійсності правочину необхідно зобов`язати АТ «Банк «Кредит Дніпро» здійснити перерахунок моєї кредитної заборгованості в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування (яка сплачена мною в сумі 203 000,00 грн.) шляхом зарахування її у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором, що по своїй суті забезпечить захист мого інтересу у правовій визначеності. Звертає увагу, що такі твердження узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19, та що до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.02 2023 року у справі № 199/7014/20 та постанові від 08.03.2023р. у справі № 204/2820/21. 28.11.2023 представником позивача подано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.212-217) з проханням відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Відповідачем за зустрічним позовом надано кредит (послугу) в повному обсязі в розмірі та на умовах, встановлених укладеним обома сторонами Кредитним договором. Оскільки позивач за зустрічним позовом добровільно погодилася з відповідними умовами Кредитного договору, частково виконувала його з моменту укладення, сплачуючи кредит, комісії, вказані пункти Кредитного договору визнані недійсними бути не можуть. Банк не погоджується з твердженнями [PERSON] , що начебто умови кредитного договору щодо встановлення комісії є несправедливими, оскільки волевиявлення сторін було вільним, між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, у якому міститься повна інформація стосовно умов кредитування, розміру та строків сплати комісії. Посилаючись на вимоги ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» зазначає, що надано право включати до договору споживчого кредиту витрати, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту у вигляді комісії. Вказує, що в укладеному договорі передбачені розміри та періоди на які встановлюється відповідний розмір комісії за обслуговування кредиту. І позивач підписав вказаний договір без будь-яких застережень. Звертають увагу, що [PERSON] отримала кредитні кошти 05.09.2019 у розмірі, передбаченому кредитним договором, не скористалась правом вносити зміни в кредитний договір, або правом на відмову від кредитного договору, натомість подала позовну заяву про визнання частини договору недійсним та зобов`язання відповідача провести перерахунок заборгованості по кредитному договору, що свідчить про недобросовісну поведінку з її боку та небажання повертати отримані грошові кошти. Зазначає, що згідно із ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Комісійна винагорода, як елемент ціноутворення належить до господарської діяльності Банку, втручання в яку в силу приписів ст. 6 Господарського кодексу України заборонено. Також, посилаючись на вимог ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зазначає, що така форма витрат, як плата за розрахунково-касове обслуговування кредиту існує, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Відносно правомірності нарахування комісій за обслуговування кредиту посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, зокрема, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, у зв`язку з чим зазначає, що умови, передбачені пунктом 1.2 та розділом 4 Кредитного договору, в частині нарахування комісії не є нікчемними, а отже, розглядаються з точки зору права як такі, що юридично мали місце і створили правові наслідки для сторін правочину. Тому за відсутності рішення суду про визнання правочину чи його окремих частин недійсними діє презумпція правомірності правочину. Вважає, що підстав для визнання умов Кредитного договору недійсними та такими, що вносили суттєвий дисбаланс у розподіл прав та обов`язків між сторонами не існує. Банк жодним чином не порушував прав та інтересів позивача за зустрічним позовом, є сумлінним суб`єктом господарювання, що проводить прозору кредитну політику, направлену на паритет інтересів обох сторін кредитних правовідносин. Звертає увагу, що політика ціноутворення Банку базується на тому, що Банк не надає безоплатних кредитів (безпроцентних та без комісій). Банк формує методику ціноутворення за кредитними операціями на використанні інформації про подібні операції на банківському ринку в тому числі на визначенні комісій, які будуть оптимальними для Банку та прийнятними для Клієнтів. Вважає, що умова кредитного договору про сплату комісії є такою, що відповідає нормам Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування». Ухвалою судді від 02.08.2023 року справу передано для розгляду за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а.с. 137). Ухвалою судді від 11.09.2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 145). В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідача підтримав зустрічний позов, просив задовольнити, у зв`язку з чим, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05вересня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22031000158519, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 280000 гривень на споживчі потреби, строком на 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту: 05 вересня 2024 року зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту: з 05.09.2019 по 04.01.2021 - 3% від суми кредиту,05.01.2021 по 04.04.2022 - 2,5% від суми кредиту, 05.04.2022 по 04.07.2023 - 1,5% від суми кредиту, з 05.07.2023 по 05.09.2024 - 0,925% від суми кредиту; та сплатою процентів за фіксованою ставкою, що нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом -56,0% річних (п.1.2 Договору). Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: [NUMBER] , відкритий в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»(п.1.4 Договору). Платежі з погашення заборгованості за кредитом, оплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (п.2.1 Договору). Дата погашення та розмір обов`язкового платежу, визначені у Графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору (Графік платежів). За змістом п.3.1 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за Договором. Згідно з п.п.3.7.1, 3.7.2, 3.7.3 Договору Банк у письмовій формі надав Клієнту усю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови Кредитування; Банк надав Клієнту для ознайомлення в письмовій формі Паспорт споживчого кредиту; до моменту підписанні цього Договору ознайомлений та згодний з умовами УДБО та погоджується з тим, що цей Договір з боку Банку укладається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки Банку та підпису уповноваженою особи Банку. Зміст статей 6, 627 та 207 Цивільного кодексу України клієнту роз`яснено, із зразками печатки та підписів уповноваженої особи Банку Клієнт ознайомлений та надає згоду щодо такої письмової форми Договору. Пунктом 4 Договору - Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором передбачено наступні платежі: 05.09.2019 - 30000 грн. - інші послуги банку; сплата щомісячних ануїтетних платежів 05 числа кожного місяця в сумі 10248,00 грн., яка складається з погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за розрахунково-касове обслуговування у наступному розмірі: з 05.10.2019 по 05.12.2020 включно щомісячно в сумі 8400,00грн., з 05.01.2021 по05.03.2022 включно щомісячно в сумі 7000,00грн., з 05.04.2022 по 05.06.2023 включно щомісячно в сумі 4200 грн., з 05.07.2023 по 05.09.2024 включно щомісячно в сумі 2590,00 грн. При цьому розмір щомісячних процентів за користування кредитом мав становити менше 1 гривні та зменшуватися з 0,23 грн.(05.10.2019) до 0,01 грн. (05.08.2024). Крім того, зазначено, що реальна процента ставка становить - 52,89 % річних, а загальна вартість кредиту становить - 612858,95 грн. Одночасно з укладенням Кредитного договору 05 вересня 2019 року [PERSON] укладено з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА життя» Договір добровільного страхування життя клієнтів №ВР-2231000158519, строк дії якого становить 60 місяців та згідно з яким відповідач здійснила страхування за страховими ризиками: смерть застрахованої особи, яка сталася протягом всього строку дії Договору страхування; смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що стався протягом строку дії Договору страхування (п.3.1, п.п.3.3.1, 3.3.2 п.3.3 Договору). Відповідно до умов п.3.6 Договору страхування розмір страхового платежу, що підлягає до сплати одноразово, становить 30000,00грн.. Відповідно до п.п.1.3, 1.4 Договору страхування вигодонабувач та страховий агент за договором - АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Відповідачем [PERSON] не заперечується, та долученими до позовної заяви виписками по її особовим рахункам в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» підтверджується, що 05.09.2019 на зазначений у Кредитному договорі поточний рахунок на ім`я відповідача 3057490000026206000440348 було зараховано кошти в сумі 280000,00 грн. - надання кредитних коштів згідно із кредитним договором №22031000158519 від 05.09.2019, а також, що в подальшому [PERSON] здійснювала погашення кредиту, процентів та комісії, у визначеному графіком платежів розмірі, хоча і з порушенням строків щомісячних платежів до грудня 2021 року, починаючи з грудня 2021 року здійснювала часткове погашення визначеної договором суми ануїтетних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість з погашення кредиту, процентів та комісії за користування кредитними коштами, та була винесена банком на прострочену заборгованість. Останній платіж перед зверненням АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до суду з вищевказаним позовом здійснено 08.12.2021 (а.с.19-100). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №22031000158519, від 05.09.2019 станом на 14.06.2023 за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість у сумі 294945,29 гривень, яка складається з: суми залишку простроченого кредиту - 201352,43 гривень, суми прострочених відсотків - 2,86 гривень, суми прострочених комісій - 93590,00 гривень. (а.с. 16-18). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 215 ЦК України, на яку посилається відповідач у своєму зустрічному позові, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно із ч.ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно ст. 11 Законі України «Про захист прав споживачів», в редакції, що була чинною на момент укладення кредитного договору - 05.09.2019, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (який набув чинності Закон України 10 червня 2017 року). Перелік умов договору, які є несправедливими, визначений ч.3 цієї статті. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення ч.1,2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Водночас, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважає несправедливими умови п.1.2 Кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту (з 05.09.2019 р. по 04.01.2021 р. - 3 % від суми кредиту; з 05.01.2021 р. по 04.04.2022 р. - 2,5 % від суми кредиту; з 05.04.2022 р. по 04.07.2023 р. - 1,5 % від суми кредиту; з 05.07.2023 р. по 05.09.2024 р. - 0,925 % від суми кредиту), загальний розмір якої відповідно до «Графіку платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за цим договором» (колонка 8 графіку) за період дії договору (із 05.10.2019 року по 05.09.2024 року включно) складає 332850,00 грн.. За твердженнями відповідача, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються їй як позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. На підтвердження такої позиції відповідач вважала необхідним врахувати постанову Верховного Суду від 08.03.2023р. у справі № 204/2820/21, де касаційний суд вважав правильними висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін на шкоду інтересам споживача у кредитному договорі між фізичною особою позичальником та цим же банком - АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» у співвідношення суми кредиту у розмірі 90080грн. до комісії у сумі 42833 грн., тобто в половинному розмірі до кредиту. Суд не погоджується з доводами позивача, що укладений між нею та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» містить несправедливі умови, зокрема у п.1.2 та п.4 щодо встановлення щомісячної комісії у вищезазначеному розмірі. Так, стверджуючи про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, [PERSON] звертає увагу на розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту, який, як вже було зазначено раніше становив: (з 05.09.2019 р. по 04.01.2021 р. - 3 % від суми кредиту (8400грн.); з 05.01.2021 р. по 04.04.2022 р. - 2,5 % від суми кредиту (7000 грн.); з 05.04.2022 р. по 04.07.2023 р. - 1,5 % від суми кредиту (4200грн.); з 05.07.2023 р. по 05.09.2024 р. - 0,925 % від суми кредиту (2590грн.), що відповідно до графіку платежів (п.4 Кредитного договору) за весь період дії договору (60 місяців) мало скласти 332850 грн. Проте, відповідач залишає поза увагою той факт, що відповідно до погоджених сторонами умов договору ставка процентів за користування кредитними коштами є фіксованою, та становить 0,001% річних, що відповідно до графіку платежів (п.4 Кредитного договору) за весь період дії договору (60 місяців) мало скласти - 8,95 грн. (а.с.9-на звороті). При тому, що погоджена сторонами реальна процентна ставка складає 52,89 % річних (п.4 Кредитного договору, а.с.9-на звороті). Встановлено, що 27.08.2019 більш ніж за тиждень до укладення Кредитного договору, [PERSON] звернулася до АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», де отримала і ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих, виходячи з обраних нею умов кредитування, підтвердженням чого є підписаний відповідачкою Паспорт споживчого кредиту («Кредит готівкою Стандарт зі страховкою». Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с.101). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту [PERSON] була поінформована про основні умови кредитування, з урахуванням побажань споживача: сума/ліміт кредиту - 280000,00грн.; строк кредитування - 60 місяців; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; процентна ставка відсотків річних - 0,001%; щомісячна комісія за обслуговування кредиту - з 1 по 15 міс. -8400,00грн, з 16 по 3 міс. -7000,00грн., з 31 по 45 міс. - 4200,00 грн., з 46 по 60 міс. - 2590,00 грн; плата за програмою страхування - 30000,00грн., загальні витрати за кредитом - 362858,98 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 612858,98 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 52,84 %. [PERSON] уклала кредитний договір на вищевказаних відомих їй умовах, який виконувала протягом двадцяти дев`яти місяців (з 05.09.2019 по 08.02.2021), у тому числі частково виконуючи зобов`язання за договором протягом останніх двох місяців, своїм правом на дострокове повернення кредиту не скористалася, з вимогою при визнання положень Кредитного договору щодо встановленого розміру комісії недійсними та зобов`язання АТ «Банк Кредит Дніпро» провести перерахунок здійснених з 05.09.2019 платежів та зарахування сплаченої комісії у сумі 203000,00 грн. в рахунок інших обов`язкових платежів, звернулася до суду у жовтні 2023 року. В силу вимог ст.2 Цивільного кодексу України свобода договору, а також справедливість, добросовісність та розумність є основним засадами (принципами) цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.ч.1-3 Стаття 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що твердження відповідача, що оспорювані за зустрічним позовом умови кредитного договору є несправедливими, не ґрунтуються на встановлених судом фактичних обставинах справи, а зустрічна вимога про визнання недійсними з моменту укладення договору умови пункту 1.2 та пункту 4 укладеного між сторонами кредитного договору №22031000158519 від 05.09.2019 року в частині встановленої щомісячної комісії за обслуговування кредиту із 05.10.2019 року по 05.09.2024 року у загальному розмірі 332850,00 грн., суперечить принципу добросовісності, оскільки задоволення такого позову матиме наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду кредитодавцю, який ухвалював рішення щодо надання кредиту від 05 вересня 2019 року без забезпечення, зі сплатою процентів у розмірі 0,001 % та у необхідній відповідачці сумі 280000 гривень, за обов`язкової умови - сплати комісії у погодженому сторонами розмірі: з 1 по 15 міс. -8400,00грн, з 16 по 3 міс. -7000,00грн., з 31 по 45 міс. - 4200,00 грн., з 46 по 60 міс. - 2590,00 грн. (а.с.102). І позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме на таких умовах і такого змісту. При цьому суд також звертає увагу, що відповідно до ч.11 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в чинній на дату укладенні кредитного договору редакції, на 05.09.2019), банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги, а також, що дії позивача повністю відповідали вимогам пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» та вимогам «Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 (в редакції, чинній на 05.09.2019). Так, відповідно до пунктів 5 - 8 Правил (в редакції, чинній на 05.09.2019) банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк розраховує реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (далі - реальна річна процентна ставка) у процентах згідно з методикою, наведеною в додатку 3 до цих Правил. Банк обчислює реальну річну процентну ставку, базуючись на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом строку дії, передбаченого умовами договору про споживчий кредит, та що банк і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Так, відповідно до Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача (Додаток 1 до Правил) Банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК ( де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Підтвердженням виконання таких обов`язків позивачем є Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем (а.с.103). Суд звертає увагу, що жодне з вищенаведених положень укладеного сторонами кредитного договору №22031000158519 від 05.09.2019 року не обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про споживче кредитування», у тому числі на отримання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» у чинній на дату укладення кредитного договору редакції). Так, відповідно до п.п. 6.9.3, 6.9.7 п.6.9 «Загальні умови кредитування» розділу 6. «Умови надання споживчих кредитів» «Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», затвердженого протоколом Комітету з бізнесу фізичних осіб АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» від 26.03.2019 №15.12 (а.с.103-126) передбачено, що Банк здійснює обслуговування Кредиту (здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS-повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення Клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою Клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо) та стягує плату за обслуговування такого кредиту у вигляді щомісячної комісії. Банк на вимогу Клієнта, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми Кредиту, повернутою Банку, надає виписку з Рахунку/Рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за Кредитним договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Факт використання кредитних коштів, а також розмір заборгованості підтверджується вищевказаним розрахунком та виписками по рахункам відповідача. Правильність нарахування відсотків за користування кредитом, зарахування сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією перевірена судом та не викликає сумнівів, оскільки розмір комісії відповідає умовам Кредитного договору (у тому числі п.4 Договору - Графіку платежів), розмір нарахованих відсотків відповідає визначеній у договорі фіксованій ставці - 0,001% річних (у цьому зв`язку суд звертає увагу, що нарахування процентів на прострочену заборгованість за обумовленою в договорі ставкою - 56,0% річних позивачем не здійснювалося). Власного контр-розрахунку відповідачем не надано. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що 18.04.2023 позивачем відповідачу було направлено Вимогу про повернення кредиту у строк - протягом тридцяти календарних днів з дати отримання цієї вимоги, що підтверджується безпосередньо вимогою та Списком згрупованих поштових відправлень, а також даними з сайту АТ «Укрпошта», про те, що адресовано [PERSON] поштове відправлення не вручено та повернуто за закінченням встановленого строку зберігання -20.05.2023, вручено відправнику 23.05.2023 (а.с.127,128,129). У цьому зв`язку суд звертає увагу, що датою остаточного повернення кредиту слід вважати 19.06.2023 (після спливу визначеного у вимозі строку з дня повернення поштового відправлення), отже нарахування заборгованості станом на 14.06.2023 слід вважати таким, що здійснено банком в межах строку кредиту. Також суд враховує, що, як визнано сторонами, після звернення АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» з позовом до суду, [PERSON] було сплачено 2000 гривень в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.п. 6.9.4 п.6.9 «Загальні умови кредитування» розділу 6. «Умови надання споживчих кредитів» «Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»(а.с.103-126)погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступному порядку: а) погашення простроченої заборгованості за Кредитом; б) погашення простроченої заборгованості за нарахованими процентами; в) погашення строкової заборгованості за Кредитом; г) погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами; д) погашення простроченої заборгованості за нарахованими комісіями; е) погашення строкової заборгованості за нарахованими комісіями; ж) погашення пені, штрафів, тощо; з) погашення витрат, збитків Банку. Таким чином, сплачена відповідачем сума (2000 грн.) має бути врахована в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимога АТ «Банк Кредит Дніпро» є обґрунтованою та повністю доведеною, та підлягає частковому задоволенню у зв`язку з частковим погашення заборгованості відповідачем [PERSON] , а зустрічний позов відповідачки задоволенню не підлягає в силу його необґрунтованості та безпідставності, у зв`язку з цим з відповідачки на користь позивача слід стягнути залишок заборгованості за кредитом - 199352 гривні 43 копійки (201352,43грн. - 2000,00грн.), суму прострочених процентів - 2,86 гривень, суму простроченої комісії 93590 гривень, всього на загальну суму 292945 гривень 29 копійок. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути частину сплаченого судового збору (а.с.6) пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 4394 гривні 18 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial