Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати спадковий договір від 04 квітня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коробовою І.Г. та зареєстрований у реєстрі №489. В обґрунтування позову, зазначила що 04 квітня 2020 року між нею та [PERSON] укладено спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коробовою І.Г. та зареєстрований у реєстрі №489. За умовами зазначеного договору [PERSON] зобов`язалась забезпечувати позивача грошовим забезпеченням, харчуванням, одягом та лікарськими засобами та оплатою лікування, і в разі її смерті набуває у власність належну їй на праві власності трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . З моменту укладання спадкового договору відповідач жодного разу не виконала жодного пункту договору, та з початку 2021 року взагалі перестала відвідувати позивача за місцем проживання, не відповідає на її телефонні дзвінки, та виїхала за межі України. Розірвати спадковий договір за згодою сторін відповідач відмовилась. На даний час позивач самостійно виконує всю роботу по господарству, забезпечує себе ліками та харчуванням, сплачує комунальні послуги. Отримує соціальні послуги від територіального центру Салтівського району м. Харкова. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року винесено ухвалу про витребування доказів, а саме витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання державного кордону України громадянкою України [PERSON] за період з січня 2021 року по грудень 2023 року, із зазначенням напрямку перетину державного кордону України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялися відповідачеві за місцем реєстрації. Третя особа приватний нотаріус Коробова І.Г. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених\~ст. 16 ЦК України\~способами. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 04.04.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коробовою І.Г. та зареєстрований у реєстрі №78. Пунктом 1 зазначеного договору передбачено, що [PERSON] (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження [PERSON] (відчужувача), передбачені цим договором, і в разі її смерті набуває в особисту приватну власність право власності на майно [PERSON] , яке складається з квартири [ADDRESS] , яка складається з 3-х кімнат, житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,1 кв.м. Відповідно до п. 4 договору [PERSON] (набувач), зобов`язалась виконувати особисті розпорядження [PERSON] (відчужувача)а саме: - утримувати Відчужувача, забезпечуючи її харчуванням, одягом, ліками, доглядом, необхідною допомогою, в тому числі оплатою лікування в медичних закладах, якщо виникне потреба, надання побутових послуг. Грошова оцінка щомісячного матеріального забезпечення повинна бути у розмірі не нижчому за встановлений чинним законодавством мінімальний прожитковий рівень. У випадку смерті Відчужувача поховати її за власні кошти Набувача. Пунктом 6договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України Відповідно до інформації, яка міститься в листі Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України [PERSON] , [INFO] , 07.10.2022 року о 07:34 перетнула кордон України у напрямі «виїзд» через пункт пропуску Ягодин. [PERSON] є пенсіонером за віком та отримує пенсійне забезпечення, що підтверджується копією посвідчення № [NUMBER] від 09.01.2001 року. Відповідно до договору про надання соціальних послуг від 29.06.2023 року [PERSON] отримує соціальні послуги від Територіального центру надання соціальних послуг Салтівського району м. Харкова. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 2\~ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 651 ЦК України\~визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до\~ст. 1302 ЦК України\~за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України\~передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин. Суть спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність, є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно, тобто до спадкового договору застосовуються загальні положення про виконання зобов`язань. З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору, до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору, накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тобто\~цивільний кодекс\~встановлює гарантії додержання прав та законних інтересів учасників спадкового договору. Відповідно до\~ст. 1308 ЦК України\~спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. За\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1, ч. 2\~ст. 614 ЦК України). Для підтвердження наявних правових підстав для розірвання спадкового договору відчужувач повинен надати належні і допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 347/853/18 (провадження № 61-10970св19). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що з часу підписання спадкового договору з 04.04.2020 року відповідач як набувач не виконувала умов передбачених пунктом 4 Спадкового договору. В подальшому 07.10.2022 року виїхала за межі України, залишивши позивача без піклування та допомоги, до часу ухвалення рішення на територію України не повернулась, чим взагалі припинила виконання умов договору. Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд доходить висновку про невиконання відповідачем, як набувачем розпорядження відчужувача, що є передбаченими пунктом 4 Спадкового договору та\~ст. 1308 ЦК України\~підставами для його розірвання. Отже, суд дійшов до висновку, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за спадковим договором порушуються права позивача, а тому порушене право підлягає захисту судом.

Outcome: approved