Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 17 лютого 2023 року він позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 15310 євро. Відповідач зобов`язався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів до 1 вересня 2023 року. [PERSON] не повернув позику в обумовлений строк. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 15310 євро та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 91 євро. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. [PERSON] не з`явився у судове засідання. Він був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується його особистим підписом в розписці від 6 лютого 2024 року (а.с.49). 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1 грудня 2023 року (а.с.32) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 грудня 2023 року (а.с.37) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 лютого 2024 року (а.с.48) було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 17 лютого 2023 року [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в розмірі 15310 євро, а [PERSON] зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 1 вересня 2023 року. Наведені обставини підтверджуються копією розписки, складеної відповідачем 17 лютого 2023 року (а.с.7). Спірні правовідносини регулюються главою 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» підрозділу 1 «Договірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що в строк, обумовлений договором позики, [PERSON] повернув позивачу суму позики. Тому у відповідача виник борг за означеним договором в розмірі 15310 євро. Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі №301/2052/18, укладення та виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16. З огляду на це суд висновує, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути борг за договором позики в розмірі 15310 євро. Зі змісту мотивувальної частини пред`явленого позову (а.с.4) вбачається, що позивач просить стягнути з [PERSON] три проценти річних від простроченої суми за період часу з 2 вересня 2023 року до 13 листопада 2023 року. Однак на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільнений від цивільно-правової відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, на період дії воєнного стану в Україні, тобто з 24 лютого 2022 року. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 91 євро. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 6145 гривень 00 копійок та витратив грошові кошти в розмірі 15000 гривень 00 копійок на оплату професійної правничої допомоги. Ці обставини підтверджуються квитанцією від 20 листопада 2023 року та платіжною інструкцією від 21 листопада 2023 року (а.с.6, 26). Пред`явлений позов задоволений на 99,41% (15310,00 : 15401,00 х 100%). З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 6108 гривень 74 копійок (6145,00 : 100% х 99,41%) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14911 гривень 50 копійок (15000,00 : 100% х 99,41%).

Outcome: partial