Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

21 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою (заінтересовані особи Міністерство оброни України, Центральний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)) про встановлення факту родинних відносин (а.с. 1 - 5). Ухвалою від 22 лютого 2024 року відкрито провадження та призначено розгляд справи на 14 год. 40 хв. 13 березня 2024 року, з повідомленням учасників провадження у справі (а.с. 25). В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , з яким розірвала шлюб 17 серпня 1984 року. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. 11 вересня 2022 року під час виконання бойового завдання в районі виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій поблизу м. Бахмут Бахмутського району Донецької області загинув син заявниці - [PERSON] . У відповідності до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 16, ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», [PERSON] , як мати загиблого військовослужбовця має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця [PERSON] , як в частині виплати їй, так в частині виплати замість померлого батька [PERSON] . З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина, заявниця звернулася до Міністерства оборони України, надавши відповідний пакет документів. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10 листопада 2023 року за №21/д, затвердженим Міністром оборони України 16 листопада 2023 року, документи заявниці повернуто на доопрацювання в частині надання рішення суду та/чи інших документів, які підтверджують (встановлюють) факт родинних відносин [PERSON] з загиблим військовослужбовцем [PERSON] . Підставою для повернення документів було зазначено, що в них наявні розбіжності щодо актового запису по батькові загиблого військовослужбовця [PERSON] стосовно імені його батька [PERSON] , а саме, загиблий по батькові « [PERSON] », однак ім`я батька загиблого військовослужбовця « [PERSON] ». З метою внесення змін до актового запису про смерть [PERSON] в частині імені « [PERSON] », заявниця звернулася до Центрального відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), який є правонаступником Відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська. Однак на її звернення Відділом ДРАЦС відмовлено. Отже, у зв`язку зі смертю сина та його батька (колишнього чоловіка заявниці) встановити факт родинних відносин між ними не можливо. У зв`язку зі смертю колишнього чоловіка заявниці [PERSON] та загибеллю сина [PERSON] , з метою отримання заявницею від Міністерства оборони України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця [PERSON] , виникла необхідність у судовому порядку встановити факт родинних відносин між батьком [PERSON] , померлим [INFO] та його сином [PERSON] , померлим [INFO] . На підставі викладеного, просить суд встановити факт родинних відносин між батьком [PERSON] , померлим [INFO] та його сином [PERSON] , померлим [INFO] , з метою отримання [PERSON] від Міністерства оборони України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця [PERSON] . Представник заявниці\~ [PERSON] \~ адвокат\~Рябчук С.В. (діє на підставі ордера серії АЕ № 1265098 від 20 лютого 2024 року а.с. 41) надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в заяві та доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. 47). Представник заінтересованої особи Міністерства оброни України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, заперечень на заяву не надав (а.с. 46). Представник заінтересованої особи Центрального відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)) в судове\~засідання не з`явився, направив через веб портал «Електронний суд» заяву, в якій зазначив, що у зв`язку з відсутністю можливості взяти участь у судовому засіданні, відділ звернувся з проханням розглянути справу без присутності представника відділу (а.с. 42 45). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відтак, судом було вирішено розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи - Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради. Вирішуючи справу, суд виходить з такого. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , з яким розірвала шлюб 17 серпня 1984 року (а.с. 12). Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 13). [INFO] під час виконання бойового завдання в районі виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій поблизу м. Бахмут Бахмутського району Донецької області загинув син заявниці [PERSON] (а.с. 15). У відповідності до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 16, ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», [PERSON] , як мати загиблого військовослужбовця має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця [PERSON] , як в частині виплати їй, так в частині виплати замість померлого батька [PERSON] . З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина, заявниця звернулася до Міністерства оборони України, надавши відповідний пакет документів. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10 листопада 2023 року за №21/д, затвердженим Міністром оборони України 16 листопада 2023 року, документи заявниці повернуто на доопрацювання в частині надання рішення суду та/чи інших документів, які підтверджують (встановлюють) факт родинних відносин [PERSON] з загиблим військовослужбовцем [PERSON] (а.с. 21 22). Підставою для повернення документів зазначено те, що в них наявні розбіжності щодо актового запису по батькові загиблого військовослужбовця [PERSON] стосовно імені його батька [PERSON] , а саме, загиблий по батькові « [PERSON] », однак ім`я батька загиблого військовослужбовця « [PERSON] ». Відповідно ос т. 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. За приписами ст. 149 СК України, дитина, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові. Дитина, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє по батькові за згодою батьків. У разі якщо над дитиною, яка досягла чотирнадцяти років, встановлено піклування, зміна прізвища та (або) власного імені, та (або) по батькові такої дитини здійснюється за згодою піклувальника. Дитина, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє по батькові за згодою одного з батьків, якщо другий з батьків помер, визнаний безвісно відсутнім, оголошений померлим, визнаний обмежено дієздатним, недієздатним, позбавлений батьківських прав стосовно цієї дитини або якщо відомості про батька (матір) дитини виключено з актового запису про її народження, або якщо відомості про чоловіка як батька дитини внесені до актового запису про її народження за заявою матері. За приписами ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. З метою внесення змін до актового запису про смерть [PERSON] в частині імені « [PERSON] », заявниця звернулася до Центрального відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), який є правонаступником Відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська (а.с. 28). Листом від 21.02.2024 за № 239/31.28-20 Центрального відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), заявниці на заяву щодо внесення змін до актового запису про смерть на [PERSON] роз`яснено, що актовий запис про смерть від 19 червня 1996 року № 1552, складений відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська на [PERSON] . Відповідно до абз. 1, 8 п. 2.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану про смерть подається спадкоємцем померлого відповідно до п. 2.5 Правил. Згідно зі ст.ст. 1261 1264 Цивільного кодексу України заявниця не входить до кола спадкоємців померлого, так як шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] розірваний 18 серпня 1984 року. Отже, відділ не має змоги прийняти документи про внесення зміни до актового запису про смерть, складеного на [PERSON] (а.с. 29). Отже, у зв`язку зі смертю сина заявниці та його батька (колишнього чоловіка заявниці) встановити факт родинних відносин між ними заявниця не може. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За приписами ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно про встановлення факту зазначається: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. У зв`язку зі смертю колишнього чоловіка заявниці [PERSON] та загибеллю її сина [PERSON] , з метою отримання [PERSON] від Міністерства оборони України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця [PERSON] , виникла необхідність у судовому порядку встановити факт родинних відносин між батьком [PERSON] , померлим [INFO] та його сином [PERSON] , померлим [INFO] . Доказами, що підтверджують факт родинних відносин між батьком [PERSON] та його сином [PERSON] є наступні документи: «свидетельство о рождении, выданное ЗАГС Индустриального района г. Днепропетровска от 13 августа 1980 года серии [NUMBER] », згідно з яким [INFO] народився « [PERSON] », батьками якого записані: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с. 9); Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 20 червня 2023 року за № 00040173282, згідно з яким [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 10); свідоцтво про розірвання шлюбу від 17 серпня 1984 року серії [NUMBER] , згідно з яким шлюб між громадянином « [PERSON] » та громадянкою « [PERSON] » розірвано 17 серпня 1984 року (а.с. 12); свідоцтво про смерть [PERSON] від 19 червня 1996 року серії [NUMBER] , згідно з яким прізвища батька та сина « [PERSON] » співпадають, а ім`я батька « [PERSON] » та по батькові сина « [PERSON] » співпадають за коренем слова, але розрізняються через неправильний переклад з російської мови імені « [PERSON] » (а.с. 13). Крім цього, факт родинних відносин між подружжям [PERSON] та [PERSON] , а також їх сина [PERSON] також підтверджується наступними документами: «Свидетельство о рождении (повторное), выданное отделом ЗАГС Ленинского района г. Днепропетровска от 15 июня 1993 года серии [NUMBER] », згідно з яким [INFO] народився брат [PERSON] - « [PERSON] », батьками якого записані: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] » (а.с. 9); паспортами [PERSON] , [PERSON] , згідно з якими по батькові обох зазначено « [PERSON] » (а.с. 7 8); свідоцтвами про смерть [PERSON] від 12 жовтня 2022 року серії [NUMBER] та про смерть [PERSON] від 30 березня 2015 року серії [NUMBER] , згідно з якими по батькові обох померлих зазначено « [PERSON] » (а.с. 14 - 15); паспортами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно з якими спільним місцем їх проживання є адреса: [ADDRESS] (а.с. 6 8). Загибель сина заявниці військовослужбовця [PERSON] підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 18 19). довідкою військової частини [NUMBER] від 14 липня 2022 року за №592/97 (а.с. 17), сповіщенням №324 від 11 вересня 2022 року за №3327 (а.с. 20), свідоцтвом про смерть від 12 жовтня 2022 року серії [NUMBER] (а.с. 15), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 15 вересня 2022 року за № 00036857288 (а.с. 16). Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції від 01 квітня 2022 року, що діяла на час загибелі [PERSON] ) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у пп.1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі «Порядок № 975»). У відповідності до п. 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони. За загальним правилом, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами в порядку окремого провадження. Разом з тим, в контексті розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю, варто врахувати, що особливістю справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, тому в цьому порядку може вирішуватись спір про факт, однак не спір про право. Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20). Відповідно до п. 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) зазначається, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. За ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини визнається\~право людини\~на доступ\~до правосуддя,\~а за\~ст.\~13-на\~ефективний спосіб\~захисту прав,\~і це\~означає,\~що особа\~має право\~пред`явити\~в суді\~таку вимогу\~на захист\~цивільного права,\~яка відповідає\~змісту порушеного\~права та\~характеру правопорушення. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення і встановити його іншим шляхом неможливо. Відтак, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати суд залишає за заявником.

Outcome: approved