Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

У грудні 2023 року позивачка звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 16 жовтня 2010 року вони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають із позивачем. Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Позивач вже зверталася до суду з аналогічною позовною заявою, але враховуючи вмовляння чоловіка та маючи надію на збереження сім`ї, остання подала до суду заяви про залишення позовної заяви без розгляду. Як зазначає позивач, відповідач продовжував вести себе відчужено як до дружини, так і до дітей, в сім`ї також мало місце домашнє насильство. Із 05.03.2022 року сторони проживають окремо та ведуть роздільне господарство. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного позивачка просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01.02.2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку для примирення, а також відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач вказав, що вони мають дружню сім`ю, психологічного тиску та домашнього насильства з боку відповідача ніколи не було. Діти люблять відповідача та розлучення з дітьми призведе до їх моральних страждань, він бажає зберегти сім`ю. 02 лютого 2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва змінено порядок розгляду справа на спрощене позовне провадження з викликом сторін. Від представника позивача - адвоката Таран Л.М. 12.02.2024 року надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначила, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають як на позивача, так і на відповідача, а також на спільних дітей. Сторони не проживають разом з березня 2022 року, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, можливості зберегти сім`ю немає. Вказала, що вся суть наполягання на наданні строку для примирення в тому, що відповідач таким чином намагається тиснути на позивача для того щоб [PERSON] віддала йому своє майно, а саме дату. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не надавати строк для примирення. Відповідач у судовому засіданні відмовився від заяви про надання строку для примирення. Визнав позовні вимоги та просив розірвати шлюб між ним та позивачкою. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між сторонами зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 3213. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що встановлено зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що встановлено зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, відповідач просив суд шлюб між сторонами розірвати. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач у поданому позові вказала, що просить судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved