Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», (ЄРДПОУ - 20080515) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вартість матеріального збитку завданий власнику ТЗ у розмірі 22 735, 53 грн. та судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 992, 40 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження - 7 169,40 грн та 3 920 , 00 грн. (за звіт про оцінку № 183/22), а всього 11 089,40 грн.; витрати по сплаті правової допомоги - 5 000, 00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.07.2022 року приблизно о 14 год. 10 хв. за адресою м. Київ, Броварський проспект, 5И сталася дорожньо-транспортна пригода за участю гр. [PERSON] як водія транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon державний номер [NUMBER] та гр. [PERSON] як водія транспортного засобу Renault Megane Scenic державний номер [NUMBER] в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 07.09.2022 року Постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі про адміністративне правопорушення № 755/7326/22 за наслідками ДТП, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 14.09.2022 року, на замовлення Страховика, було підготовлено Звіт № 54 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Загальний висновок за наслідками підготовленого Звіту № 54, щодо розміру збитків був наступний: «вартість (розмір)збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Renault Megane Scenic, реєстраційний номер [NUMBER] становить 18 809 грн 89 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини)» Не погоджуючись із вказаною вартістю (розміром) матеріальних збитків Позивач замовив виготовлення власного оціночного дослідження, та внаслідок якого було підготовлено Звіт про оцінку № 183/22 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 02 листопада 2022 року. 09 листопада 2022 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача заяву з вимогою відшкодувати на його користь як суми вартості ремонту у розмірі 31 332 грн., так і суми матеріального збитку у розмірі 20 462,17 грн., а всього: 51 794 грн. 17 коп. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 30 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив, відповідно до змісту якого представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 04 травня 2023 року на адресу суду надійшли пояснення від третьої особи - [PERSON] , відповідно до змісту яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2023 року було призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року було відновлено провадження у справі. 27 лютого 2024 року на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог від представника позивача. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про дату та місце розгляду справи належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що 08 жовтня 2021 року між ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» як Страховиком та [PERSON] як Страхувальником було укладено Договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчений виданим Полісом № EP-206254409 зі строком дії від 14.10.2022 року по 13.10.2022 року (надалі «Поліс»). Зміст виданого Полісу встановлював ліміт відповідальності Страховика (страхову суму) в якості покриття цивільно-правової відповідальності [PERSON] як власника наземного транспортного засобу у граничному розмірі 130 000 тис. грн. за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого. 28 липня 2022 року приблизно о 14 год. 10 хв. за адресою м. Київ, Броварський проспект, 5И сталася дорожньо-транспортна пригода за участю гр. [PERSON] як водія транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon державний номер [NUMBER] та гр. [PERSON] як водія транспортного засобу Renault Megane Scenic державний номер [NUMBER] (надалі - «Транспортний засіб Потерпілого») в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 31 липня 2022 року [PERSON] було повідомлено ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» як свого страховика про настання страхової події, за наслідками ДТП. За наслідками вказаного повідомлення про настання страхової події Страховиком було розпочато розслідування страхового випадку із формуванням страхової справи № 1280/01/50/2022 (надалі - «Страхова справа»). 01 серпня 2022 року Страховиком в рамках розслідування страхового випадку у Страхові справі було направлено свого уповноваженого експерта для огляду транспортного засобу Потерпілого за його місцезнаходженням. За наслідком вказаного первинного огляду, що був здійснений на четвертей день після настання ДТП, уповноваженим експертом [PERSON] за присутності потерпілого - [PERSON] було складено Протокол технічного огляду колісного транспортного засобу (надалі - «Протокол огляду КТЗ від 01.08.2022 року») із детальною фотофіксацією всього транспортного засобу, в тому числі, із детальною фіксацією пошкоджень, що виникли внаслідок ДТП. В Протоколі огляду КТЗ від 01.08.2022 року були зафіксовані наступні пошкодження, що пов?язуються із ДТП, а саме, надалі дослівно: «1. Двері (передні ліві) деформація в центральній частині з формуванням м?ятини, без порушення цілісності каркасу. Пошкодження фарбового покриття (Площа вм?ятини S= 1.2 х 1.00); 2. Молдинг дверей передньої лівої (декоративна деталь у вигляді накладної випуклої планки), характерні подряпини, порушення цілісності. 3.Двері задні ліві деформація в передній частині з формуванням вм?ятини. Пошкодження фарбового покриття (S = 90х90); 4. Молдинг дверей задньої лівої характерні подряпини, порушення цілісності; » Вказані первинно-виявлені пошкодження в наступному виступили вихідними даними для оцінки матеріальної шкоди, що підлягає відшкодування Страховиком на користь Потерпілого. 07 вересня 2022 року Постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі про адміністративне правопорушення № 755/7326/22 за наслідками ДТП, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 14 вересня 2022 року, на замовлення Страховика, на підставі вихідних даних про виявлені дійсні пошкодження транспортного засобу Потерпілого оформлених Протоколом огляду КТ3 від 01.08.2022 року із долученими фотографіями огляду, сертифікованим суб?єктом оціночної діяльності [PERSON] (Сертифікат суб?єкта оціночної діяльності № 16/17 від 13.01.2020 року, дійсний до 13.01.2023 року) було підготовлено Звіт № 54 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (надалі «Звіт № 54») відповідно до змісту якого було визначено, що: «вартість відновлювального ремонту складає: 20 455,32 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини); значення коефіцієнта фізичного зносу складає: 0,70; вартість відновлювального ремонту з урахування зносу: 18 809,89 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини);» Загальний висновок за наслідками підготовленого Звіту № 54, щодо розміру збитків був наступний: «вартість (розмір)збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Renault Megane Scenic, реєстраційний номер [NUMBER] становить 18 809 грн 89 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини)» Не погоджуючись із вказаною вартістю (розміром) матеріальних збитків Позивач замовив виготовлення власного оціночного дослідження, яке було проведено СПД « [PERSON] » (Сертифікат суб?єкта оціночної діяльності № 130/20 від 24 лютого 2020 року) та внаслідок якого було підготовлено Звіт про оцінку № 183/22 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 02 листопада 2022 року (надалі - «Звіт № 183/22»). Вказаний Звіт № 183/22 був підготовлений на основі вихідних даних встановлених Актом (Протоколом) технічного огляду транспортного засобу (ТЗ) від 21 жовтня 2022 року (надалі - «Акт огляду від 21.10.2022 року») за наслідками огляду транспортного засобу на якому був присутній виключно оцінювач СПД « [PERSON] ». У Акті огляду від 21.10.2022 року, в графі «опис пошкоджень Т3 та необхідних робіт по їх усуненню» було зазначено виключно інформацію про пошкоджені деталі та роботи по їх відновленню, а саме була зазначено наступне: «1. Двері передні ліві - Е (заміна); 2. Молдинг ручки передня ліва - Е (заміна); 3. Двері задні ліві - 1 (ремонт); 4. Молдинг ручки задньої лівої - В (заміна);» За результатами підготовленого Звіту № 183/22 було встановлено, що вартість ремонту легкового автомобіля Позивача складає: 31 332 грн., а розмір матеріального збитку завданого власнику КТЗ - легкового автомобіля Renault Megane Scenic, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає: 20 462,17 грн. 09 листопада 2022 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача заяву з вимогою відшкодувати на його користь як суми вартості ремонту у розмірі 31 332 грн., так і суми матеріального збитку у розмірі 20 462,17 грн., а всього: 51 794 грн. 17 коп. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Спірні правовідносини, що виникли у даній Справі стосуються стягнення страхового відшкодування зі Страховика, який зобов?язався взяти на себе обов?язок з покриття матеріальних збитків, що виникли на підставі дій Страхувальника з нанесення шкоди як власника наземного транспортного засобу (страхування цивільно-правової відповідальності) та регулюються положеннями Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України»), положеннями Закону України «Про страхування», та положеннями спеціального нормативно-правового акту Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - «Закон №1961-IV»). Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов?язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1-2 ст. 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов?язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров?я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов?язкове страхування). До відносин, що випливають із обов?язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. При цьому, потрібно зазначити, що хоча положення укладеного договору про обов`язкове страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який виступає юридичним фактом на підставі якого виникає певний вид правовідносин зі страхування і який укладається, зокрема, на користь третіх осіб, які є потерпілими у дорожньо-транспортній пригоді - не має зобов?язуючої сили для таких третіх осіб, в той же час, загальнообов?язковими для таких осіб є положення чинного законодавства, що стосуються порядку визначення, обрахунку та виплати суми страхового відшкодування в якості компенсації матеріальних збитків, яких зазнала потерпіла особа. Основним спеціальним нормативно-правовим актом чинного законодавства є Закон №1961-IV, який серед іншого, деталізовано визначає межі матеріальної шкоди (збитків), які підлягають відшкодуванню Страховиком на користь потерпілої особи, встановлює порядок їх визначення, обрахунку та відшкодування. Відповідно до преамбули Закону №1961-IV вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п. 2.1. ст. 2 Закону №1961-IV вказано, що відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Аналізуючи вказані законодавчі положення, можна безпосередньо встановити, що норми Закону №1961-IV мають пріоритет при правозастосуванні над положеннями інших нормативно-правових актів, у випадку, коли положення останніх йому суперечать. Відповідно до ст. 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю та/або майну потерпілого. Положення ст. 28 Закону №1961-IV визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов?язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV чітко та категорично визначено, що у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Аналізуючи вказані положення чинного законодавства, можна встановити, що законодавець заклав певний орієнтир щодо меж в яких повинен визначатися розмір завданої шкоди, яка підлягає відшкодуванню Страховиком на користь потерпілої особи за наслідком настання страхового випадку в рамках страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме, що відшкодуванню підлягають саме витрати пов?язані із відновлювальним ремонтом такого транспортного засобу з урахуванням зносу його технічних деталей, що підлягають заміні внаслідок такого ремонту. Вказаний висновок безпосередньо узгоджується і з актуальною правовою позицію Верховного Суду викладену у Постанові від 01 березня 2023 року у цивільній справі N? 752/27457/21, відповідно до якої було зазначено наступне: «За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов?язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТІ, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТІ, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, обов?язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов?язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування». Як вбачається зі змісту Висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №761/2580/23 від 18.09.2023 за №19617/23-54, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Renault Megane Scenic», державний номер [NUMBER] (його вузлів та агрегатів із врахуванням їх як невід?ємних частин КТЗ) у дорожньо-транспортній пригоді, що трапилась 28.07.2022 року у м. Києві по пр-ту Броварський, 5И станом на час проведення експертизи із врахування фізичного зносу автомобіля, складає: 22 735,53 грн (двадцять дві тисячі сімсот тридцять п?ять грн, 53 коп.). Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Renault Megane Scenic», державний номер [NUMBER] (його вузлів та агрегатів із врахування їх як невід?ємних частин КТ3) у дорожньо-транспортній пригоді, що трапилась 28.07.2022 року у м. Києві по пр-ту Броварський, 5И станом на час проведення експертизи із врахування фізичного зносу автомобіля, складає: 22 735,53 грн (двадцять дві тисячі сімсот тридцять п`ять грн, 53 коп.). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В даному випадку, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а тому підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», (ЄРДПОУ - 20080515) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вартість матеріального збитку завданий власнику ТЗ у розмірі 22 735, 53 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 992, 40 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження - 7 169,40 грн та 3 920 , 00 грн. (за звіт про оцінку № 183/22), а всього 11 089,40 грн. Також на підставі ч.ч. 2-4 ст. 137, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20)) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., які відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України не були оспорені відповідачем.

Outcome: approved