Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №05.04.2021-100003657 від 05.04.2021 року в розмірі 22520,00 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2147,20 грн. При цьому, посилається на те, що 05.04.2021 року між ТОВ «Споживчий центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор», та [PERSON] укладено кредитний договір №05.04.2021-100003657, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8500,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Умови кредитного договору відповідач не виконувала належним чином, кредит у повному обсязі не погасила, таким чином утворилась заборгованість станом на 27.11.2023 року в розмірі 22520,00 грн. Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 03.01.2024 року матеріали цивільної справи направлено за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.01.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надала. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.04.2021 року між ТОВ «Споживчий центр», правонаступником якого згідно договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021 року є ТОВ «Новий Колектор», та [PERSON] , [INFO] , укладено кредитний договір №05.04.2021-100003657, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8500,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Згідно відомостей ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] . Умови кредитного договору відповідач не виконувала належним чином, кредит сплатила частково 18.04.2021 року сплатила відсотки в розмірі 2380,00 грн.., а також 19.05.2021 року сплатила 600,00 грн., таким чином утворилась заборгованість станом на 27.11.2023 року в сумі 22520,00 грн. та складається з: 8500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 14020,00 грн. заборгованість за відсотками. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Згідно із ч. 1 ст.\~638\~та ч. 1 ст.\~640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст.\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК). Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525 ЦК\~заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч.1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідач не скористалася своїм правом надати суду докази на підтвердження належного виконання нею зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги до відповідача\~про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved