Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

09.01.2024 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є пенсіонером, інвалідом І групи та потребує матеріальної допомоги. Його дохід складає 2 100,00 грн, інших доходів він не має. Зазначає, що його становище вкрай нужденне, оскільки має слабке здоров`ям, змушений постійно звертатись за медичною допомогою. Відповідач є його сином, який є працездатною та працевлаштованою особою, а тому може надавати йому таку допомогу, проте ухиляється від свого обов`язку. 10.01.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 22.01.2024 від позивача на виконання ухвали суду від 10.01.2024 надійшла заява про усунення недоліків. 31.01.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку в порядку спрощеного позовного провадження. 06.02.2024 від відповідача надійшла заява про визнання позову. 21.02.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 21.02.2024 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Відповідно до свідоцтва про народження від 16.01.1988 серія [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , в графі батько вказано - [PERSON] , в графі мати вказано - [PERSON] . Позивач є пенсіонером, інвалідом І групи та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2 100,00 грн у місяць. Судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 2 361,00 грн. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає необхідним та достатнім стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04.01.2024 (дати подання позову) - довічно, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи судом по суті, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 % суми судового збору за звернення позивача до суду з даним позовом, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved