Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Преміум», у якому просили: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Преміум» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Преміум» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень. Позов мотивовано обставинами та наслідками дорожньо-транспортної події. Відповідач через свого представника направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що відповідач не визнає позовні вимоги з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, на якому скоєно ДТП застрахована. Відповідно під час подання позовної заяви не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц в частині того, що якщо цивільно-правова відповідальність винуватця застрахована, то потерпіла сторона повинна вимагати відшкодування завданого збитку в першу чергу зі страховика. У позові не зазначено розрахунку, яку саме частину компенсації зобов`язаний відшкодувати страховик та не залучено страховика у якості відповідача. Зазначене порушення є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 08.09.2023 відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У ході судового розгляду справи представник позивачів [PERSON] та представник відповідача [PERSON] підтримали свої правові позиції викладені в заявах по суті справи. Представник позивачів [PERSON] 29.02.2024 подав заяву, у якій просив суд розглянути справу без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримав та просив ухвалити рішення за наявними у справі доказами. Відповідач про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, явку свого представника для участі в судових засіданнях неодноразово не забезпечив. Заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходила. Тертя особа [PERSON] про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, для участі в судовому засіданні не з`явився та явку свого представника не забезпечив, правом на подання пояснень не скористався. Заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника до суду не надходила. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків. Так, 18.02.2023, приблизно о 05 год. 57 хв., [PERSON] , керуючи технічно справним, спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки «SCANIA R400 LA4X2», р.н. [NUMBER] із, спеціалізованим напівпричепом - фургоном ізотермічним марки «SCHMITZ SKO 24L», р.н. [NUMBER] , займаючи одночасно першу (крайню праву) та другу (середню) смуги, рухаючись по проїзній частині проспекту Перемоги у м. Києві, зі сторони вулиці Костянтина Герасименка в напрямку вулиці Миколи Ушакова, зі швидкістю приблизно 80 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 5 км/год., наближався до контрольно-пропускного пункту, перед яким були встановленні заборонні дорожні знаки 3.29 та 3.41 Правил дорожнього руху України, які попереджали про наближення до контрольно-пропускного пункту та вказували на поетапне зниження швидкості до 5 км/год. У цей час, перед зазначеним контрольно-пропускним пунктом, крім інших водіїв, у другій смузі для перевірки зупинився спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «VOLVO FH 460», р.н. [NUMBER] з спеціалізованим н/пр-фургоном рефрижератором марки «LAMBERET LVFS-3», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , позаду, якого зупинився автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», р.н. [NUMBER] під керуванням, водія [PERSON] , в салоні якого в якості пасажирів знаходились [PERSON] та [PERSON] . Під час руху [PERSON] допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 11.10, 12.2, 12.3, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України: - пункт 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; - підпункт «б» пункту 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортною засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі; - пункт 11.10: на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги. Наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише під час перестроювання; - пункт 12.2: у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; - пункт 12.3: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; - підпункт «б» пункту 12.9: водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту. "и" пункту 30.3 цих Правил. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія [PERSON] виявились у тому, що він, керуючи технічно справним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки «SCANIA R400 LA4X2», р.н. [NUMBER] зі спеціалізованим напівпричепом - фургоном ізотермічним марки «SCHMITZ SKO 24L», р.н. [NUMBER] , усвідомлюючи що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, зухвало ігноруючи вимоги заборонних дорожніх знаків 3.29 та 3.41 ПДР України, які зобов`язували його поступово зменшити швидкість до 5 км/год., та зупинитись на контрольно - пропускному пункті для перевірки, достеменно знаючи, що на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги, маючи об`єктивну змогу завчасно виявити попереду себе спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «VOLVO FH 460», р.н. [NUMBER] з спеціалізованим н/пр-фургоном рефрижератором марки «LAMBERET LVFS-3», р.н. [NUMBER] та автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», р.н. [NUMBER] , які розташовувались в другій смузі попутного напрямку один за одним відповідно, та, як наслідок, обрати безпечні прийоми керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, створюючи загрозу життю та здоров`ю громадян, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого, рухаючись зі швидкістю приблизно 80 км/год., не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та навпроти буд. № 139 по проспекту Перемоги у місті Києві, здійснив наїзд на нерухомий автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який по інерції відновив рух уперед та перебуваючи в некерованому стані, здійснив наїзд на нерухомий спеціалізований н/пр-фургон рефрижератор марки «LAMBERET LVFS-3», р.н. [NUMBER] , у складі спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «VOLVO FH 460», р.н. [NUMBER] . У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди; пасажир даного автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма: уламковий перелом лівої виличної кістки зі зміщенням уламків; перелом латеральної стінки, передньої стінки лівої гайморової пазухи, латеральної стінки лівої орбіти; субарахноїдальний крововилив лівої тім`яної ділянки; субкон`юнктивальний крововилив зліва; садно (без опису морфології) нижніх кінцівок, які у своїй сукупності відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма грудної клітки та живота: переломи 4-5-го ребер (зі зміщенням уламків праворуч), яка (травма) супроводжувалась розривом правої легені та розвитком правобічного пневмотораксу; компресійний перелом 3 поперекового хребця, які у своїй сукупності відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Головне управління Національної поліції у місті Києві 18.02.2023 відкрило кримінальне провадження № 12023100000000310, в якому [PERSON] 21.05.2023 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та обвинувальний акт направлено до Святошинського районного суду міста Києва для розгляду по суті. Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 15.05.2023 у кримінальному провадженні № 12023100000000310 призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15.06.2023 у кримінальному провадженні № 12023100000000310 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта відносно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 154/94 від 02.03.2023 вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня № 17» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у період з 18.02.2023 до 02.03.2023. Йому встановлено діагноз: ПТ. ЗЧМТ. Забій головного мозку. Травматичний САК. Перелом лівого вилично-орбітального комплексу, виличної дуги зі зміщенням. Травматичний сукон`юктивальний крововилив OS. Забої, садна н/кінцівок. У кримінальному провадженні № 12023100000000310 для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих [PERSON] у результаті дорожньо-транспортної пригоди, було залучено експерта для проведення судово-медичної експертизи, за результатами якої 28.04.2023 складено висновок експерта № 042-690-2023. Відповідно до висновку експерта № 042-690-2023 за результатами судово-медичної експертизи у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості - закрита черепно-мозкова травма: уламковий перелом лівої виличної кістки зі зміщенням уламків; перелом латеральної стінки, передньої стінки лівої гайморової пазухи, латеральної стінки лівої орбіти; субарахноїдальний крововилив лівої тім`яної ділянки; субконюктивальний крововилив зліва та тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості - садно (без опису морфології) нижніх кінцівок. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 153 від 24.02.2023 вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня № 17» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у період з 18.02.2023 до 24.02.2023. Йому встановлено діагноз: ЗТГ. Перелом 3-5 ребер справа. Розрив правої легені. Правобічний верхівковий пневмоторакс. Забої м`яких тканин тулуба та кінцівок. У подальшому [PERSON] у період з 27.02.2023 до 23.03.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в Українському державному медико-соціальному центрі ветеранів війни щодо лікування травм, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 18.02.2023, та інших захворювань, які утворилися до зазначеної події. У кримінальному провадженні № 12023100000000310 для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих [PERSON] у результаті дорожньо-транспортної пригоди, було залучено експерта для проведення судово-медичної експертизи, за результатами якої 28.04.2023 складено висновок експерта № 042-689-2023. Відповідно до висновку експерта № 042-689-2023 за результатами судово-медичної експертизи у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості - закрита травма грудної клітки та живота: переломи 4-5 ребер (зі зміщенням уламків праворуч), яка (травма) супроводжувалась розривом правої легені та розвитком правобічного пневмотораксу, компресійний перелом 3 поперекового хребця. Власником автомобіля «SCANIA R400 LA4X2», р.н. [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є ТОВ «Кегечівське» На підставі договору оренди транспортних засобів від 03.01.2022 та акта приймання-передачі до договору оренди транспортних засобів від 03.01.2022 ТОВ «Кегечівське» (орендодавець) передало ТОВ «Персонал Преміум» (орендар) в оренду транспортні засоби: спеціалізований вантажний сідловий тягач марки SCANIA, модель R400 LA4X2, реєстраційний номер [NUMBER] та спеціалізований напівпричіп - фургон ізотермічний марки SCHMITZ, модель SKO 24L, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з витягом з наказу ТОВ «Персонал Преміум» № 785-ПЗ від 25.09.2019 «Про прийняття на роботу» [PERSON] був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до Транспортного відділу з 26.09.2019. Відповідно до наказу ТОВ «Персонал Преміум» № 269-ПЗ від 18.10.2022 «Про закріплення за ТЗ водія» закріплено водія [PERSON] за автомобілем SCANIA R400, реєстраційний номер [NUMBER] . З подорожнього листа вантажного автомобіля № 954166, маршруту № 313 SCANIA та видаткової накладної на відпущення лотків, складених 18.02.2023 ТОВ «Персонал Преміум» вбачається, що водій [PERSON] виконуючи свої трудові обов`язки 18.02.2023 здійснював перевезення хлібо-булочних виробів з м. Києва до м. Житомира на автомобілі «SCANIA R400 LA4X2», реєстраційний номер [NUMBER] зі спеціалізованим напівпричепом «SCHMITZ SKO 24L», реєстраційний номер [NUMBER] , з подальшим поверненням назад до м. Києва. Оскільки в заявах по суті справи та в судовому засіданні сторонами визнавалися обставини настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки для позивачів, належність транспортних засобів: спеціалізований вантажний сідловий тягач марки SCANIA, модель R400 LA4X2, реєстраційний номер [NUMBER] та спеціалізований напівпричіп - фургон ізотермічний марки SCHMITZ, модель SKO 24L, реєстраційний номер [NUMBER] , ТОВ «Персонал Преміум» та факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків, то суд визнає їх такими що не підлягають доказуванню. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частинами першою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За загальним правилом, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до глави 82 ЦК України є деліктними зобов`язаннями, що виникають у зв`язку з порушенням позадоговірних обов`язків - заподіяння шкоди потерпілому. Так, у статті 1187 ЦК України встановлено спеціальну норму щодо порядку відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Суб`єктом деліктної відповідальності зазвичай є особа, яка безпосередньо завдала шкоди. Усі винятки із загального правила визначено цивільним законодавством. До таких винятків належать: відшкодування юридичною чи фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків; відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органів державної влади; відшкодування шкоди, завданої малолітньою чи неповнолітньою особою; відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, тощо. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 25.11.2022 № 646/3413/19, від 28.10.2022 № 601/278/21, від 18.10.2022 № 592/9529/21, від 10.08.2022 № 635/6868/16-ц, від 05.07.2022 № 511/323/19, від 02.06.2022 № 395/223/21, від 26.01.2022 № 206/1234/19. Отже відповідальним за шкоду заподіяну позивачам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 18.02.2023 під час виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків є його роботодавець - ТОВ «Персонал Преміум». Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Верховний суд України в п.1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З огляду на обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази суд доходить висновку, що позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка відбулася 18.02.2023. Водночас суд бере до уваги аргументи відповідача в частині того, що розмір відшкодування моральної шкоди не повинен приводити до безпідставного збагачення потерпілої особи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц виснувала, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. За таких обставин,

Outcome: partial