Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області 08.08.2023 р. надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачки [PERSON] , в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ, про що складено відповідний актовий запис №852 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося, так як протягом останнього часу подружнього життя вони живуть як чужі люди: немає взаєморозуміння, поваги, постійні конфліктні ситуації, сварки, тобто у них склалися неприязні відносини. Примирення та збереження сім`ї, позивач вважає є неможливим. Немає необхідності надавати строк на примирення, оскільки це лише відстрочить час розлучення. Формальне перебування у шлюбі є недоцільним, і буде суперечити його інтересам. Від шлюбу дітей не мають. Наводить положення частин 4 та 4 ст. 56 СК України, ч.2 ст.104, ч.3 ст.150 СК України. 28.08.2023 р. ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області (а.с.12). 08.09.2023 р. ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області в особі судді Остапчук Л.В. відкрито провадження у справі, призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.18). 15.11.2023 р. ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області за клопотанням відповідачки [PERSON] надано строк для примирення терміном два місяці, провадження у справі зупинено (а.с.41). 01.02.2024 р. ухвалою Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення; ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15.11.2023 р. в частині зупинення провадження залишено без змін (а.с. 68). 13.02.2024 р. згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з закінченням терміну повноважень, цивільну справу передано судді Гнатущенко Ю.В. 07.03.2024 р. ухвалою суду прийнято до провадження цивільну справу; поновлено провадження у справі та призначити судове засідання у приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (вул.С.Петлюри, 10, м.Рівне) об 11:20 год. на 14 березня 2024 року. В судове засідання учасники справи не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача [PERSON] до суду неодноразово подані заяви вх.16463 від 25.09.2023 р. (а.с.19), вх.18172 від 20.10.2023 р. (а.с.25-26), вх. 4195 від 11.03.2024 р. про проведення розгляду справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, заперечення проти надання строку для примирення. Від представника позивача адвоката Гелемей Ю.М. до суду надійшла заява ЕП-1402/24-Вх від 13.03.2024 р., в якій просить розглядати справу без участі позивача та його представника, просить задовільнити позовні вимоги та вказує, що позивач не бажає здійснювати примирення, не змінив своєї думки щодо позову, про що свідчить подана ним апеляційна скарга на ухвалу про надання двомісячного строку для примирення. Згідно з ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги\~ст.264ЦПК України\~зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 11.05.2022 р. у Рівненському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 852 (Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане повторно 25.03.2023 р.). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 51\~Конституції України та ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній, добровільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями частин 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статей 111, 112\~СК України застосування судом заходів примирення подружжя є правом, а не обов`язком суду і в разі встановлення того, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить таким, що мають суттєве значення інтересам будь-кого з подружжя, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, вбачається з матеріалів справи, що протягом строку розгляду справи в суді примирення між сторонами не відбулося. При цьому, суд враховує, що за змістом ч. 1ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше його збереження суперечить вимогам закону про право позивача на добровільність шлюбу. При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, оскільки вони не проживають разом, шлюб існує формально, суперечить інтересам позивача. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки позивач не має. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved