Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №22616, що вчинений 08.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, за яким з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» звернуто стягнення загальної заборгованості в сумі 15322,59 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що 08.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. винесено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №22616, про стягнення з позивачки на користь відповідача за період 12.10.2019 по 25.05.2020 загальної заборгованості в сумі 15022,59 грн. Виконавчий напис був пред`явлений відповідачем до примусового виконання і 03.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62716112 на підставі вищевказаного виконавчого напису. Проте, на думку позивачки, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Позивачка наголошує на тому, що відповідач не надав жодних доказів в підтвердження безспірності заборгованості позивачки. Крім того, позивачка вказує, що не отримувала письмової вимоги від відповідача про усунення порушень за кредитним договором, що позбавило можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги або виконати їх, що також не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином через порушення процедури видачі виконавчого напису та відсутності належних доказів на підтвердження безспірності заборгованості боржника, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Представник позивачки та позивачка у судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У судове засідання треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися за останнім місцем знаходження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Суд встановив, що 08.07.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, видав виконавчий напис, реєстр №22616, за яким з [PERSON] за кредитним договором №3845/383DCLRG1PT від 30.05.2015 року, укладеним із ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» на підставі Договору відступлення прав вимоги №14/05/2020-ФА, укладеного 14.05.2020 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» (код 42642578), звернуто стягнення заборгованості за період з 12.10.2019 по 25.05.2020 у сумі 15022,59 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ "Про нотаріат" стягнуто плату із Стягувача в розмірі 300 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» складає 15322,59 грн. На підставі заяви стягувача приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем відкрито виконавче провадження №62716112 про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. На виконання ухвали Щорського районного суду Чернігівської області від 09.01.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. було надано копію виконавчого напису №22616 від 08.07.2020 та копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Разом з тим, від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. ухвалами суду неодноразово витребовувалися копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №22616 від 08.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» звернуто\~стягнення загальної\~заборгованості в\~сумі 15322,59\~грн. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вимоги суду не виконала, оскільки не отримувала копії ухвал, які надсилалися за адресою її місцезнаходження, що вбачається зі зворотної поштової кореспонденції. З наданої приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. копії кредитного договору №3845/383DCLRG1PT від 30.05.2015, укладеного між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] , судом встановлено, що кредитний договір не посвідчений нотаріально. Доказів, які б спростовували вказане матеріали справи не містять. Відтак, суд визнає кредитний договір №3845/383DCLRG1PT від 30.05.2015 таким що не посвідчений нотаріально. За загальним правилом визначеним ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5. Згідно із п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого «Переліку документів» «кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» При цьому ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Натомість кредитний договір №3845/383DCLRG1PT від 30.05.2015, укладений з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та позивачкою не був нотаріально посвідчений, внаслідок чого у порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було видано 08.07.2020 року спірний виконавчий напис, реєстр № 22616. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивачки та доказів на спростування того, що кредитний договір №3845/383DCLRG1PT від 30.05.2015 не був нотаріально посвідчений, відповідачем не надано. Також суд зазначає, що на підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Тобто сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі № 916/3006/17. Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У свою чергу, ні відповідачем, ні приватним нотаріусом, всупереч вимог ст.12, 76-81ЦПК України, не було надано суду належних, допустимих, достовірних доказів існування безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» за кредитним договором №3845/383DCLRG1PT від 30.05.2015, за наявності якої було б можливим вчинення оспорюваного виконавчого напису. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачка отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, встановивши в судовому засіданні факт порушення приватним нотаріусом процедури вчинення спірного виконавчого напису за яким з позивачки на користь відповідача звернуто стягнення на загальну суму 15322,59\~грн., то вказане є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позов підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн., що передбачено ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 08.12.2023.

Outcome: approved