Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому заявив вимогу про виключення з актового запису № 1093 від 09.08.2011 р., складеного Амур Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про народження [PERSON] , відомості про нього, як батька - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що на початку осені 2010 р. він познайомився з [PERSON] та зав`язалися стосунки. Позивач та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі, не проживали як сім`я, періодично відвідували одне одного та разом проводили час. В листопаді 2010 р. відповідач повідомила [PERSON] про вагітність, влітку 2011 р. стосунки між ними погіршилися. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 1093 від 09.08.2011 р. Після народження дитини в одній із сварок відповідач повідомила позивача, що дитина не його, втім, [PERSON] не надав цьому значення, оскільки вважав, що [PERSON] сказала це в пориві гніву. Наприкінці літа 2011 р. стосунки між ними припинилися. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням побачитися з донькою, втім, [PERSON] відмовляла позивачеві у побаченні з дитиною, аргументуючи це тим, що дитина не від нього, тому позивач вважає, що між ним та [PERSON] відсутнє кровне споріднення, що виключає його батьківство. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника (а.с. 24). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, [PERSON] народився [INFO] , є громадянином України (а.с. 5). [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 8). Позивач є платником аліментів на утримання доньки: рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2012 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини судом ухвалено рішення про стягнення щомісяця з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, що проживає за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~аліменти на\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на користь\~матері [PERSON] ,\~в розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~заробітку,\~але не\~менше 30%\~від прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку,\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~починаючи стягнення\~з 26.10.2011\~року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/24099048). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2019 р. заяву [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа № 2-5860/11 по справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини залишено без розгляду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/83849483). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2020 р. заяву [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа № 2-5860/11 по справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини залишено без розгляду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86909983). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2020 р. заяву [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа задоволено: видано [PERSON] дублікат виконавчого листа №2-5860/11 про стягнення\~з\~ [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, що проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26.10.2011 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87584966). Ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2023 р. про призначення судової експертизи не була виконана: гр. [PERSON] не з`явилася разом з дитиною на експертизу 11.12.2023 р. та 15.01.024 р. (а.с. 68). У заяві від 05.09.2023 р. мати відповідача просила суд відкласти розгляд справи, повідомила про те, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, хворіє на психічну хворобу, перебуває на лікуванні у психіатричній лікарні, після лікування в якій їй необхідно прийти до тями. Як встановлено\~судом на підставі судових рішень [PERSON] надавалася психіатрична допомога в примусовому порядку (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94861416, [INFO] ). На підставі листа т.в.о. генерального директора КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 25.09.2023 р. судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться в КП «ДБКЛПД» ДОР» з 18.09.2023 р., очікуване закінчення терміну лікування орієнтовно три тижні з дня надання відповіді (а.с. 39). Позивач заперечує батьківство відносно дитини, про що дізнався за обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач не подала відзив. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2023 р. прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у цивільній\~справі за\~позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Амур Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), про оспорювання батьківства; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2023 р. у справі призначено судову молекулярно-генетичну\~експертизу,\~проведення якої\~доручено судовим \~експертам Комунального \~закладу «Дніпропетровське\~обласне бюро\~судово-медичної\~експертизи» ДОР\~(відділення \~судово-медичної\~генетики),\~ на вирішення якої поставлено питання чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 р. провадження у справі поновлено. Правовідносини між учасниками справи виникли зі спору відносно батьківства дитини та регулюються ст.ст. 121 та 136 СК України. Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України). Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа «Калачова проти Російської Федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення у процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України. Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Як встановлено судом, судова експертиза не була проведена у зв`язку з тим, що гр. [PERSON] не з`явилася разом з дитиною на експертизу 11.12.2023 р. та 15.01.024 р. (а.с. 68). В ухвалі про призначення судової експертизи від 30.10.2023 р. судом роз`яснені положення чинного ЦПК України: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, зокрема передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту (Постанова ВС від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17). Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (Постанова ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18)). На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами (Постанова ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21)). Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення. У даній справі протягом восьми місяців судом вживалися заходи для сповіщення відповідача про перебування справи у провадженні суду, про судові засідання, про призначення судом експертизи, про необхідність з`явлення до експертної установи тощо; усі судові повістки та копії процесуальних рішень повернуті суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання. Однак, відповідач, не зважаючи на публікацію усіх судових рішень у відкритому реєстрі судових рішень та обізнаність про розгляд справи судом, що підтверджується письмовою заявою матері відповідача від 05.09.2023 р. до суду з прохання відкладення розгляду справи через хворобу відповідача (в той час, як судова повістка на 28.08.2023 р. та копія ухвали про відкриття провадження у цивільній справі від 31.07.2023 р., з яких відповідач дізналася про розгляд справи судом, повернуті суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 28)), не скористалася правом брати участь у судових засіданнях, а також не з`явилася для проведення експертної установи. Щодо надання відповідачу психіатричної допомоги в примусовому порядку, то розгляд справи відбувався поза межами строку лікування; водночас в свій час хвороба та інвалідність не завадили відповідачу тричі звернутися до суду, домогтися отримати ухвалу суду про видачу дубліката виконавчого листа у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, батьківство відносно якої заперечується позивачем. Нез`явлення відповідача до експертної установи унеможливлює проведення судової експертизи, тобто надання заінтересованою стороною (позивачем) доказу ДНК-тесту, який є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, доказова цінність якого суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа «Калачова проти Російської Федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року), як вже зазначалося вище, чим проігнорувала судові процедури та поставила суд, який повинен забезпечити принцип рівності сторін у справі, перед необхідністю визнання того, що поведінка відповідача не може бути розцінена як добросовісна та застосувати приписи ст. 109 ЦПК України. Виходячи з наведеного, позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Як встановлено судом, позивач має пільги щодо сплати судового збору (а.с. 9). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Таким чином, судові витрати (судовий збір) підлягає компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~

Outcome: approved