Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі позивач знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про що був складений відповідний актовий запис № 604 від 05.03.2021 року. Мають спільну неповнолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, у зв`язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Примирення не можливе. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами на теперішній час досягнута. Майновий спір на теперішній час відсутній, тому позивач просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2023 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 січня 2024 року провадження по справі зупинено та надано строк на примирення. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 березня 2024 року провадження по справі відновлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити, пояснивши, що не бажає перебувати з відповідачем у шлюбі, оскільки відповідач застосовує відносно неї фізичне насильство. Позивач зазначила, що тривалий час з відповідачем проживає окремо, спору про місце проживання дитини на теперішній час не мають, майновий спір на теперішній час відсутній. Позивач також вказала, що після розлучення просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, оскільки не хоче розлучатися з позивачкою та бажає зберегти сім`ю. Відповідач також вказав, що дійсно на теперішній час проживають з позивачкою окремо, спору про місце проживання дитини на теперішній час не мають, майновий спір на теперішній час відсутній. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, сторони з 05 березня 2021 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про що був складений відповідний актовий запис № 604, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Учасники справи мають спільну неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . При зазначених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та порушує його права і свободи, що має на думку суду істотне значення. Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Зі змісту статті ст. 110 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинені по причині відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, примирення не можливе, домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами на теперішній час досягнута, майновий спір на теперішній час відсутній, позов підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача та неповнолітньої дитини. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими.

Outcome: approved