Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 17.08.2018 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується власноручним (цифровим) підписом від 17.08.2018 у заяві. Відповідач був ознайомлений з основними умовами кредитування, про що свідчить його простий електронний підпис 17.08.2018 у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». АТ «А-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. В порушення вимог закону та умов договору відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.10.2023 за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 15859,03 грн, яка складається з: 9503,51 грн. заборгованість за кредитом, 6355,52 грн - заборгованість за відсотками. Позивач зазначає, зо неодноразово вживав заходів врегулювання спору шляхом направлення відповідачу СМС повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання, однак відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 серпня 2018 року у розмірі 15859,03 грн та судові витрати. Ухвалою від 3 січня 2024 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи, та роз`яснено їм права. В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому останній просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив. Судом на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідачів направлялась копія ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 3 січня 2024 року разом із позовною заявою та доданими до неї документами, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. У відповідності до ст.\~178\~ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалася. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 5 березня 2024 року провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2018 року відповідач власноручним (цифровим) підписом підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій зазначено, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Крім того, 17 серпня 2018 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якій визначена базова відсоткова ставка на місяць в розмірі 44,4 % річних, що підтверджується простим електронним підписом шляхом перевірки накладання електронного підпису за допомогою відкритого ключа 17 серпня 2018 року. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 17 серпня 2018 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» з базовою процентною ставкою за кредитом 44,4 % річних), що підтверджується його власноручним (цифровим) підписом на Анкеті-заяві та простим електронним підписом у Паспорті. [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] , строком дії до 09/21, № [NUMBER] строком дії до 12/24, №\~ [NUMBER] строком дії до 12/24 , що підтверджується довідкою АТ «А-БАНК». Отже, відсоткова ставка на рік за укладеним сторонами договором складає 44,4 % річних. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру процентів за користування кредитними коштами. Як зазначено вище, Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта «Зелена», в яких міститься, зокрема, базова процентна ставка за кредитом, підписана [PERSON] 17.08.2020 року. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти в вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,7 % на місяць на суму залишку заборгованості. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 17 серпня 2018 року, строк кредитування становить 240 місяців. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість по процентам за користування кредитом з 17 серпня 2018 року по 22 жовтня 2023 року складає 6355,52 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з наданим позивачем та дослідженим у судовому засіданні розрахунком заборгованості за процентами, оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустимими доказами, а відповідач, на виконання свого процесуального обов`язку, не надав належних і неспростовних доказів на спростування доводів позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що судовим розглядом доведена сума заборгованості відповідача з процентів за користування кредитом у розмірі 6355,52 грн. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору від 17.08.2018 у сумі 9503,51 грн, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що АТ«А-Банк» [PERSON] по кредитному договору № б/н від 17 серпня 2018 року було надано кредит. Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав у повному обсязі, однак відповідач, отримавши суму кредиту свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору № б/н від 17.08.2018 у сумі 9503,51 грн. підлягають задоволенню. Враховуючи зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved