Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ), звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розподіл боргових зобов`язань. Ціна позову - 38571 гривень. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] з 28.04.1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва 01.03.2021 року шлюб було розірвано, відповідач змінила прізвище на дівоче - [PERSON] . За час шлюбу сторонами було набуте майно, серед іншого, квартира [ADDRESS] , на підставі пільгового довготермінового кредитування житлового будівництва Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву. Так позивач від імені та в інтересах сім`ї 17.05.2005 року уклав з Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради Кредитну угоду №2 про пільгове довготермінове кредитування житлового будівництва. Згідно Кредитної угоди, Управління, яке виступає Розпорядником кредитних коштів, на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації №310 від 04.03.2005 року та рішення Київської міської ради №1050/2460 від 28.12.2004 року надає позичальнику кредит в розмірі 208 049,28 грн., в тому числі сума страхування в розмірі 8959,06 грн. строком на 30 днів до 31.12.2035 року, на фінансування будівництва житла для молодих сімей та одиноких молодих громадян, а позичальник зобов`язується дотримуватись цільового призначення кредиту та у встановлені строки вносити визначені цим Договором суми коштів для повного погашення своїх зобов`язань щодо повернення кредиту. Сплата відсотків за користування кредитом не встановлюється, та погашається 25 % суми зобов`язання за кредитом, за рахунок бюджетних коштів, згідно з пільгою, передбаченою п.30 Постанови КМУ №584 від 29.05.2001 року ( п.1.2. Кредитної угоди). Відповідно до Іпотечного договору від 11.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В., укладеного між Позивачем та Управлінням, даний договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливає з Кредитної угоди. Наказом Управління від 19.10.2005 року №1965-С/КІ зобов`язано оформити та видати Позивачу свідоцтво про право власності на Квартиру. Таким чином, на підставі виданого свідоцтва на право власності, Квартира з 24.10.2005 року належить Позивачу на праві приватної власності. Як вбачається з листа Департаменту будівництва та житлового забезпечення від 22.04.2021 року № 056/93-2141, кредитні кошти в розмірі 199090,22 горн. На строк 30 років до 32.12.2035 року, надано родині [PERSON] з чотирьох осіб (він, дружина - [PERSON] ( [PERSON] ), дві дочки - [PERSON] , [PERSON] ) . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2023 року у справі № 754/11502/21, у якій брали участь ті ж самі особи, трикімнатну квартиру [ADDRESS] , визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано право власності на цю квартиру в рівних частинах за [PERSON] та [PERSON] , тобто на частину, відповідно кожному. У справі №754/11502/21 судом встановлено, що Квартира придбана в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та за їх згодою за кредитні кошти,які використані в інтересах сім`ї для придбання житла, а отже Кредитна угода в інтересах сім`ї породжує цивільні права та обов`язки для обох із подружжя. Отже у подружжя, крім права спільної сумісної власності на отриманні грошові кошти та одержану за рахунок останніх Квартиру, внаслідок укладення, в тому числі, Кредитної угоди, також виникло зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя повинно здійснювати як солідарні боржники. Як зазначається в рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/11502/21, сторони в судових засіданнях визнали, що погашення кредитних зобов`язань в інтересах сім`ї здійснюється відповідачем [PERSON] . У результаті придбання подружжям майна в кредит боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Оскільки рішення Деснянського районного суду м. Києва № 754/11502/21 набрало законної сили 05.09.2023 р, внаслідок поділу Квартири між подружжям, Відповідач, окрім спірного майна отримала і боргових зобов`язань Позивача, що повністю кореспондується зі ст.. 23 ЗУ «Про іпотеку». Під час розгляду цивільної справи №754/11502/21, Деснянським районним судом м. Києва встановлено та відображено у рішенні суду, що [PERSON] з жовтня 2020 року проживав окремо від сім`ї, про що неодноразово зазначала мама [PERSON] в своїй заяві про уточнення позовних вимог від 19.01.2023 року. До того ж самі сторони в судових засіданнях визнавали, що за рік до ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу, вони проживали окремо, будь - якої спільної діяльності в інтересах сім`ї не вели. Цей факт, також знаходить підтвердження в рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2021 року у справі № 754/12870/20 про розірвання шлюбу між цими ж сторонами. Так провадження у справі про розірвання шлюбу було відкрито 07.10.2020 року, тобто, сторони з жовтня 2020 року вже дійсно, проживали окремо, не підтримували шлюбно-сімейні відносини та не вели спільного господарства. Листом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради № 056/868-С-392 від 19.10.2023 року, на запит Позивача було повідомлено, що з І-го кварталу 2006 року та до 01.10.2000 року, кредит погашено в розмірі 72174 грн. 21 коп., залишок кредиту складав 77143 грн. 45 коп. Станом на 18.10.2023 року кредит погашено у розмірі 92082 грн.71 коп., залишок по кредиту складає 57234 грн.95 коп. З метою прискорення виконання зобов`язань за Кредитною угодою, Позивач повністю сплатив залишок по кредиту, про що отримав лист Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого округу Київської міської ради №056/868-С-434 від 15.12.2023 року, в якому зазначено про повне погашення кредиту до ІV-го кварталу 2023 року у розмірі 149317 грн. 66 коп. Таким чином та враховуючи що з жовтня 2020 року, Позивач за власний рахунок здійснював внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за Квартиру, половина сплачених ним грошових коштів, а саме 38571 грн. підлягає стягненню з Відповідача. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл боргових зобов`язань. Розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання по справі. 26.01.2024 року на адресу суду Відповідачем подано відзив на позовну заяву про розподіл боргових зобов`язань, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне. [PERSON] та [PERSON] з 28.04.1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до Рішення Деснянського районного суду м. Києва по справі №754/12870/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва №754/11502/21 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Департамент будівництва та житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві Державної адміністрації про визнання спільною сумісною власністю квартиру та поділ спільного майна подружжя, та позовом третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ майна, і за позовом третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ майна, позовні вимоги задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю за [PERSON] на частину житлової трикімнатної квартири, загальною площею 93,5 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що він в інтересах сім`ї 17.05.2005 року, уклав з Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) кредитну угоду №2 про пільгове довготермінове кредитування житлового будівництва. Відповідно до умов даної кредитної угоди, Головне управління житлового забезпечення яке виступало Розпорядником кредитних коштів, на підставі Розпорядження КМДА №310 від 04.03.2005 року та Рішення Київської міської Ради №1050/2460 від 28.12.2004 року, та відповідно до якого, позичальнику (Позивачу) надавався кредит у розмірі 208049,28 грн., в тому числі сума страхування в розмірі 8959,06 гривень строком на 30 років а саме до 31.12.2035 року. Відповідач зазначає, що під час розгляду судової справи щодо розподілу майна, вона багато разів наголошувала Відповідачу про свої наміри добровільно оплатити залишок пільгового кредиту який був свого часу їм наданий як молодій сім`ї. Але нажаль, Відповідач жодного разу не заявив про свої наміри щодо досудового врегулювання спору, не повідомляв її не усно не письмово щодо своїх намірів достроково погасити пільговий кредит і навіть не надіслав їй жодної пропозиції щодо дострокового погашення заборгованості. 23.01.2023 року нею був надісланий лист на адресу Позивача про її наміри досудового врегулювання спору. В зв`язку з вищевикладеним, вона готова до судового врегулювання даного спору і при наявності реквізитів для оплати залишку у розмірі 38571,00 грн. перерахувати Відповідачу на розрахунковий рахунок. 15.02.2024 року Позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що викладені твердження Відповідача у відзиві не відповідають дійсності. Відповідачем не додержано вимог, встановлених ч.3 ст.178 ЦПК України. Окрім цього, позивачем подано клопотання про доручення доказів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на відшкодуванні витрат на правничу допомогу. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Під час перебування в шлюбі сторони придбати квартиру [ADDRESS] . Згідно кредитної угоди № 2 від 17.05.2005 про пільгове довготермінове кредитування житлового будівництва Головне управління житлового забезпечення виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] уклали Договір про те, що Управління, яке виступає Розпорядником кредитних коштів, на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 04.03.2005 № 310 та рішення Київської міської ради від 28.12.2004 № 1050/2460 надає позичальнику кредит в розмірі 208049,28грн в тому числі сума страхування в розмірі 8959,06грн строком на 30 років до 31.12.2035, на фінансування будівництва житла для молодих сімей та одиноких молодих громадян, а Позичальник зобов`язується дотримуватись цільового призначення кредиту та у встановлені строки вносити визначені цим Договором суми коштів для повного погашення своїх зобов`язань щодо повернення кредиту. Сплата відсотків за користування кредитом не встановлюється, та погашається 25% суми зобов`язання за кредитом, за рахунок бюджетних коштів, згідно з пільгою, передбаченою п.30 Постанови КМУ від 29.05.2001 № 584 (п. 1.2. Договору). Відповідно до Іпотечного договору від 11.07.2005 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. укладеного між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] уклали договір про те, що цей Договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитної угоди № 2 від 17.05.2005 про пільгове довготермінове кредитування житлового будівництва укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем у простій письмовій формі, за умовами якої, кредитор надає кредит в розмірі 208 049,28грн строком до 31.12.2035 на фінансування будівництва житла для молодих сімей та одиноких молодих громадян, а позичальник зобов`язується належним чином виконувати всі умови, передбачені вищевказаною Кредитною угодою. Відповідно до свідоцтва на право власності від 24.10.2005 видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), квартира [ADDRESS] , яка складається з 3 кімнат, загальною площею 93,50кв.м, належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні» молоді сім`ї та молоді громадяни можуть одержувати за рахунок бюджетних коштів пільгові довгострокові державні кредити на будівництво і придбання жилих будинків і квартир, на оплату вступних пайових внесків при вступі до молодіжних житлових комплексів, житлово-будівельних кооперативів, а також на обзаведення домашнім господарством. Вимогами ст. 1 указаного Закону визначено поняття молода сім`я - подружжя, в якому вік чоловіка та дружини не перевищує 35 років, або неповна сім, в якій мати (батько) віком до 35 років. Згідно із п. 3 Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого Постаново КМ України від 29 травня 2001року № 584, встановлено, що право на отримання кредиту мають сім`ї та одинокі молоді громадяни, які згідно із законодавством визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, а саме: сім`я в якій чоловік та дружина віком до 35 років включно. Пунктом 3 Положення визначено, що кандидат - молода сім`я, яку у правовідносинах, що виникають відповідно до цього Положення, представляє чоловік чи дружина, або одинокий молодий громадянин (громадянка), які згідно із законодавством мають право на отримання кредиту. Відповідно до п. 3 Положення, позичальник - це молода сім`я або одинокий молодий громадянин, які отримали кредит на умовах, визначених кредитним договором. Згідно із п. 30 Положення позичальник, який не має дітей, сплачує кредит з відсотковою ставкою у розмірі 3 відсотки річних суми зобов`язань за кредитом; позичальник, який має одну дитину, звільняється від сплати відсотків за користування кредитом; позичальникові, який має двох дітей, крім того, за рахунок бюджетних коштів погашається 25 відсотків суми зобов`язань за кредитом на момент застосування пільги; позичальникові, який має трьох і більше дітей, - 50 відсотків суми зобов`язань за кредитом на момент застосування пільги. Відповідно до п. 20 Положення, розмір кредиту на будівництво (реконструкцію) житла визначається регіональним управлінням Фонду виходячи з норми 21кв.метр загальної площі житла на одного члена сім`ї та додатково 20кв.метрів на сім`ю, вартості будівництва (реконструкції) житла за цінами, що діють на час укладення кредитного договору, та витрат на страхування в період будівництва (реконструкції) житла без урахування першого внеску позичальника. При цьому розрахункова вартість 1кв.метра житла не повинна перевищувати опосередкованої вартості його спорудження, що склалася в регіоні відповідно до даних Мінінфраструктури, і відрахувань на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури в межах 4 відсотків розрахункової вартості. Конкретний відсоток таких відрахувань визначається в порядку, встановленому законодавством. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 343/1294/18(провадження № 61-14494св20). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до стаття 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року у справі №754/11502/21 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Департамент будівництва та житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві Державної адміністрації про визнання спільною сумісною власністю квартиру та поділ спільного майна подружжя, та позовом третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ майна, і за позовом третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ майна, позовні вимоги задоволено частково. У порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнано за [PERSON] право власності на частину житлової трикімнатної квартири, загальною площею 93,5 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Для правильного вирішення справи необхідно встановити, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу, чи не вносились особисті кошти кожного із подружжя у рахунок погашення кредитних зобов`язань. Сторони в судових засіданнях визнали, що погашення кредитних зобов`язань в інтересах сім`ї здійснювалося Позивачем [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. У результаті придбання подружжям майна в кредит боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, внаслідок поділу майна між подружжям, відповідач окрім 1/2 спірного майна отримує і 1/2 боргових зобов`язань позивача, що повністю кореспондується зі ст. 23 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Тобто, положеннями Закону України «Про іпотеку» не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. При цьому поділ спільного майна, зокрема іпотечного, не є розпорядженням ним, оскільки в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності. Із урахуванням зазначеного, перебування нерухомості в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя та не порушує прав іпотекодержателя (Постанова Верховного Суду від 08.07.2019 по справі №522/17048/15-ц та Постанова Верховного Суду від 03.06.2020 по справі №201/6412/17). Необхідно також відмітити, що наявність боргів подружжя та виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, не змінює статусу спільності набутого під час шлюбу майна за позичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання цього майна. Доводи щодо внесення одним із подружжя коштів у рахунок погашення кредитних зобов`язань не мають правового значення, оскільки в розумінні вимог ст. 57 СК України, спірна квартира не є особистою приватною власністю відповідача, а останній не позбавлений можливості, за наявності правових підстав, ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника. Верховний Суд указує, що суди дійшли правильного та обґрунтованого висновку, що спірне нерухоме майно, придбане подружжям під час перебування у шлюбі та за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї, підлягає поділу між ними в рівних частинах (постанова Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі №320/3072/18 (провадження №61-5819св19). Також, Верховний Суд вважає, що в результаті поділу предмету застави, в даному випадку - іпотеки, між подружжям і фактичної зміни виду спільної власності зі спільної сумісної на спільну часткову, права заставодержателя не порушуються (постанова Верховного Суду від 15.07.2019 у справі № 521/19174/15-ц (провадження № 61-28655св18). Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Судом також встановлено, що Листом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради № 056/868-С-392 від 19.10.2023 року, на запит Позивача було повідомлено, що з І-го кварталу 2006 року та до 01.10.2000 року, кредит погашено в розмірі 72174 грн. 21 коп., залишок кредиту складав 77143 грн. 45 коп. Станом на 18.10.2023 року кредит погашено у розмірі 92082 грн.71 коп., залишок по кредиту складає 57234 грн.95 коп. З метою прискорення виконання зобов`язань за Кредитною угодою, Позивач повністю сплатив залишок по кредиту, про що отримав лист Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого округу Київської міської ради №056/868-С-434 від 15.12.2023 року, в якому зазначено про повне погашення кредиту до ІV-го кварталу 2023 року у розмірі 149317 грн. 66 коп. Відповідно до платіжної квитанції №0.0.3511300256.1 від 07.03.2024 року [PERSON] погасила кредит за угодою 2 від 17.05.2005 року в сумі 38 571 гривня які були зараховані на рахунок [PERSON] . Враховуючи вище викладене підстави для розподілу боргових зобов`язань відсутні. Відтак підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed