Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

У серпні 2023 року представник [PERSON] - адвокат Тарасюк А.В. звернувся до суду з позовомдо [PERSON] у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 54 689,92 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, грошову суму в розмірі 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 27 серпня 2020 о 22 год. 30 хв. по [ADDRESS] , [PERSON] , керуючи автомобілем RENAULT Master, реєстраційний номер [NUMBER] , перед початком руху не переконався у безпечності маневру та допустив зіткнення із автомобілем AUDI S3, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого відбулось зіткнення автомобілів, які отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Вказані обставини встановленні постановою Васильківського міськрайоного суду Київської області від 24 грудня 2021 року у справі №362/6607/21, згідно з якою [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля AUDI S3, реєстраційний номер [NUMBER] , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] . Спричинена Позивачу матеріальна шкода полягає у пошкодженні належного йому на праві приватної власності транспортного засобу марки AUDI S3, реєстраційний номер [NUMBER] . Як вбачається з постанови Васильківського міськрайоиого суду Київської області від 24 грудня 2021 року у справі №362/6607/21 дії [PERSON] кваліфіковано за ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Отже невиконання водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, тому саме [PERSON] повинен відшкодовувати заподіяну Позивачу шкоду. Разом з тим, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Страховій компанії «Еталон» на підставі Полісу №АО2349375 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 26 липня 2022 року та 22 серпня 2022 року Позивач отримав страхове відшкодування від Страхової компанії «Еталон» за Полісом №АО2349375 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі, відповідно 10 000, 00 грн та 29 393,01 грн, загальна сума страхового відшкодування склала 39 393,01 грн. З метою встановлення розміру матеріального збитку завданого пошкодженням належного Позивачу автомобіля, останній звернувся до ТОВ «ЕКЛІС». Згідно Звіту №91 про оцінку автомобіля AUDI S3, реєстраційний номер [NUMBER] складеного 22 березня 2023 року оцінювачем [PERSON] вартість відновлювального ремонту, автомобіля AUDI S3, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 26 грудня 2022 року, з урахуванням ПДВ 20% на запасні частини та матеріали, склала - 90 282, 93 грн. За замовлення та отримання Звіту №91 Позивач поніс додаткові витрати, в розмірі 3800, 00 грн, що підтверджується квитанцією №098513 від 22 березня 2023 року. Зважаючи на те, що для проведення відновлювального ремонту автомобіля AUDI S3, реєстраційний номер [NUMBER] , страхового відшкодування недостатньо, вважає, що з Відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням яка складає 50 889,92 грн. Тому розмір матеріального збитку завданого Позивачу складає 54 689, 92 грн (50 889, 92 грн різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням + 3800, 00 грн витрати на складання Звіту №91). Крім того, Позивач вважає, що крім матеріальної шкоди, внаслідок ДТП йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв?язку з пошкодженням свого майна, і яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, зокрема, перебування позивача в стресовому стані після пошкодження свого автомобіля внаслідок ДТП, позбавлення можливості експлуатувати свій автомобіль в зв?язку з чим був порушений звичний для нього спосіб життя, погіршення психічного стану в зв?язку з порушенням ритму відпочинку та сну, через недостатність коштів отриманих від страхової компанії майже три роки пошкоджений автомобіль Позивача залишається невідремонтованим. Моральну шкоду Позивач оцінює у розмірі 20 000,00 грн, і яка має бути відшкодована Відповідачем. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі (а.с. 51). Представник позивача - адвокат Тарасюк А.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 57). Відповідач, який належним чином повідомлявся судом про відкриття провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання, проте повідомлення повертаються до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 62, 68-69) та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади» (а.с. 64), своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв, клопотань до суду не надсилав, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (позиція КГС ВС у справі № 911/3142/19 від 18.03.2021р). Клопотань від жодної зі сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2021 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, внаслідок якого 27.08.2020 о 22 год 30 хв у м. Васильків по вул. Декабристів, 45, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Рено д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не переконався у безпечності маневру та допустив зіткнення із автомобілем ауді д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с. 49). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля AUDI S3, реєстраційний номер [NUMBER] , 2015 року випуску (а.с. 10). Відповідно до копії Полісу №АО/2349375 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] власника автомобіля RENAULT Master, номерний знак [NUMBER] застрахована в Страховій компанії «Еталон» (а.с. 12). 26 липня 2022 року та 22 серпня 2022 року [PERSON] отримав страхове відшкодування від Страхової компанії «Еталон» за Полісом №АО2349375 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 10 000, 00 грн та 29 393,01 грн, загальна сума якого склала 39 393,01 грн, шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок позивача, що підтверджується випискою з карткового рахунку [PERSON] від 11.03.2023 р., виданою АТ «Універсал Банк» (а.с.13). Згідно з копією ремонтної калькуляції від 26 грудня 2022 року № 91/2022 вартість ремонту автомобіля [PERSON] склала 90 282,93 грн (а.с.19-21). Відповідно до висновку, що міститься у Звіті №91 про оцінку автомобіля Audi S3 держномер [NUMBER] , складеним 22 березня 2023 року суб?єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕЛІКС» [PERSON] , на підставі заяви [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi S3 держномер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 26 грудня 2022 року, з урахуванням ПДВ 20% на запасні частини та матеріали, складає 90 282,93 грн (а.с. 14-18). Згідно з копією копії квитанції №098513 від 22 березня 2023 року вартість послуги за Звіт №91 про оцінку автомобіля Audi S3 держномер [NUMBER] , що складений на замовлення позивача, склала 3 800, 00 грн (а.с. 37). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до п.1.ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, факт дорожньо-транспортної пригоди, вину відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 39 393,01 грн встановлено судом, і підтверджується матеріалами справи. Предметом спору в даній справі є відшкодування матеріальної шкоди, оскільки, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна не достатньо. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) та від 09 листопада 2022 року у справі № 497/470/2021 (провадження № 61-20047св21) У позовній заяві позивач, посилаючись на те, що для проведення відновлювального ремонту належного йому автомобіля пошкодженого в ДТП, страхового відшкодування недостатньо, просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 54 689, 92 грн, що складається з різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням - 50 889,92 грн та витрат на складання Звіту №91 - 3 800,00 грн (50 889,92 грн + 3800, 00 грн = 54 689, 92 грн). Відповідач відзиву на позовну заяву позивача, будь-яких заяв щодо розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, клопотань, як і доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до суду не подавав. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наявних у матеріалах справи доказів, зокрема: вартості ремонту автомобіля позивача, що склала 90 282,93 грн, згідно з копією ремонтної калькуляції від 26 грудня 2022 року № 91/2022 (а.с.19-21); вартості відновлювального ремонту, що з урахуванням ПДВ 20% на запасні частини та матеріали, станом на 26 грудня 2022 року, складає - 90 282,93 грн, згідно з висновком, що міститься у Звіті №91 від 22 березня 2023 року (а.с. 14-18); вартості послуги за Звіт №91 про оцінку автомобіля позивача, що склала 3 800, 00 грн (а.с. 37); суми страхового відшкодування у розмірі 39 393,01 грн, виплаченої страховою компанією «Еталон», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] (а.с.13). Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] становить 54 689,92 грн (90 282,93 грн (вартість відновлювального ремонту) - 39 393,01 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) = 50 889,92 (різниця між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням) + 3 800,00 (витрати на складання Звіту про оцінку автомобіля позивача). Отже, дослідивши повно та всебічно наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, виходячи з вищенаведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 54 689,92 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Крім того, у позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000, 00 грн. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01,§ 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Зважаючи на глибину моральних і душевних страждань позивача, що полягають у порушенні звичайного способу життя, перебування в стресовому стані та погіршення психічного стану в зв?язку з порушенням ритму відпочинку та сну після пошкодження належного йому майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, ступінь вини відповідача, суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є обгрунтованою, при цьому з урахуванням принципу розумності і справедливості суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди складає 5 000 грн. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5 000,00 грн. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат (ст. 264 ЦПК України). Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України. Як встановлено судом звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» № 7СНЕ-5НТ8-5Н23-А256 від 24.08.2023 р (а.с.6). Позовні вимоги [PERSON] задоволено судом частково. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, суд вважає, що судовий збір у розмірі 1073,60 грн покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, задоволення яких становить 79,92%. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі 858,02 грн (із 1073,60 грн сплаченого судового збору 79,92% = 858,02 грн). На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial