Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

адвокат Бойченко В.П. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» та Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання дій незаконними, відшкодування моральної шкоди, в якому прохав: починаючи з березня 2021 року визнати незаконними та протиправними дії КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» та Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» щодо вимог до споживача послуг [PERSON] та оплатити комплекс робіт з періодичної повірки засобів обліку води за його рахунок. Визнати протиправними дії Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» та Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» щодо неповернення в квартиру [ADDRESS] , споживачу [PERSON] демонтованих ними 03.06.2021 року 4 (чотирьох) приладів обліку води. Зобов`язати Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» та Полтавське обласне комунально-виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» повернути та виконати фактичні роботи із монтажу 4 (чотирьох) приладів обліку води в квартиру [ADDRESS] , за їх рахунок, як надавачів послуг. Провести з червня 2021 року по квартирі провести перерахунок платежів згідно до фактично наданих послуг. Стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» та Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на користь [PERSON] з кожного надавача послуг по 14000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що з лютого 2007 року і по теперішній час надавачі комунальних послуг ПКВП «Полтаватеплоенерго та КП «Полтававодоканал» систематично вчиняють протиправні дії шляхом вимагання від споживача послуг [PERSON] проводити періодичну повірку його засобів вимірювальної техніки (лічильників води) за його власний рахунок, а в разі відмови нараховують неіснуючі борги за нормами споживання», при цьому станом на 2021 рік не повертають в квартиру належні споживачу [PERSON] вищевказані лічильники води. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30.10.2007 року Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30ю07.2007 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» та Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання незаконними дій та стягнення моральної шкоди. В цій частині постановлено нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] до КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» та Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання незаконними дій та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано дії Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» по перевірці приладів обліку води за рахунок [PERSON] незаконними. Зобов`язано Полтавське обласне комунально-виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» провести перерахунки платежів з 10.02.2007 року у відповідності до фактично наданих послуг по квартирі [ADDRESS] . В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено за їх недоведеністю. Так, починаючи з 2007 року відповідачами жодного разу перевірки лічильників в добровільному порядку за рахунок надавачів послуг не проводилися. Представник позивача вказує, що в жодному з договорів із надавачами послуг не має встановлених зобов`язань по повірці приладів обліку за рахунок споживача послуг [PERSON] . Проте, у березні 2021 року позивачу надійшов лист з Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про виконання цивільно-правових зобов`язань щодо періодичної повірки засобів вимірювальної техніки (лічильників) за рахунок [PERSON] 29.04.2021 року позивач [PERSON] отримав лист від КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про забезпечення 02.06.2021 року [PERSON] допуску до засобів вимірювальної техніки. Однак, 02.06.2021 року працівники КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» до споживача [PERSON] в квартиру [ADDRESS] не з`явилися. Фактично демонтаж 4 (чотирьох) лічильників води було проведено ними 03.06.2021 року, про що складено акт за № 196347 та одночасно було виставлено рахунок на 728 грн. Вказані лічильники до цього часу не повернуті та не встановлені, у зв`язку з відсутністю оплати за повірку вищевказаних лічильників. Представник позивача вказує, що [PERSON] не заперечує проти надання приладів обліку для повірки та не заперечує договірні зобов`язання, які виникли між ним та постачальниками послуг з 2004 року. Однак, відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо-, і водопостачання». Відповідачі не змінювали та не доповнювали умови договору, якими обов`язки щодо оплати періодичної повірки покладалися на споживача [PERSON] . Покладення на споживача послуг [PERSON] нового додаткового зобов`язання з оплати робіт саме за його рахунок, можливо тільки в разі зміни, або укладення нових договорів із надавачами послуг. Крім цього, у результаті законних прав позивача останній зазнав моральної шкоди, яка виразилася у постійних нервових навантаженнях, приниженні ділової репутації, порушення права власності, прав наданих споживачам послуг. Ухвалою суду від 23.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.08.2021 року від представника відповідача КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що засоби обліку води повинні своєчасно, з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів, проходити повірку. До прийняття Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 року, частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» було передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо-, і водопостачання». З набранням чинності Закону про комерційний облік змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення та обслуговування засобів обліку води та теплової енергії (як квартирних так і будинкових). Зокрема, Законом про комерційний облік було внесено зміни до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтажу ) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло і водопостачання. Отже, повірка засобів обліку води,які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти споживачів. Таким чином, в діях КП ПОР «Полтававодоканал» щодо вимоги до позивача оплатити періодичну повірку відсутня протиправність, а тому позов в цій частині є необґрунтованим. Відповідно є необґрунтованою та недоведеною і вимога позивача про стягнення моральної шкоди. 02.09.2021 року від представника відповідача Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надійшов письмовий відзив на позов, в якому останній заперечував проти його задоволення, посилаючись на необґрунтованість. 02.11.2021 року ухвалою суду здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 20.01.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу досудового розгляду по суті. Ухвалою суду від 06.03.2024 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позову в частині вимог до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та закрито провадження у справі в частині вимог позивача до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго». У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили його задовольнити. Представник відповідача КП ПОР «Полтававодоканал» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, прохали відмовити у його задоволенні, з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Так, згідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа КП ПОР «Полтававодоканал» від 26.07.2021 року за вих. № 925, підприємство на виконання вимог НКРЕКП здійснила перегляд тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) КП ПОР «Полтававодоканал» у частині виключення із структури тарифів витрат на встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного та розподільного обліку води (у тому числі на заходи пов`язані з проведенням періодичної метрологічної повірки), які є власністю споживачів. В діючих тарифах, які введені в дію з 01.01.2021 року на послуги водопостачання та водовідведення та затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020 року № 2499, відсутні витрати на обслуговування квартирних засобів обліку води та на періодичну повірку для мешканців багатоквартирного житлового сектору та витрати на послуги сторонніх організацій з обслуговування квартирних засобів обліку та періодичну повірку. Так, демонтаж лічильників виконано 03.06.2021 року представниками КП ПОР «Полтававодоканал» за адресою: [ADDRESS] , монтажі опломбування не виконано в зв`язку з відсутністю оплати за виконані роботи. 16.06.2021 року КП ПОР «Полтававодоканал» складено Акт виконаних робіт про демонтаж 4 (чотирьох) засобів вимірювальної техніки № 196347 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 року, до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» внесено зміни та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтажу ) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло і водопостачання. Разом з тим, Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, органам місцевого самоврядування було доручено протягом трьох місяців з опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» забезпечити перегляд тарифів на теплову енергію, послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої та холодної води для суб`єктів природніх монополій та суб`єктів, що проводять діяльність на суміжних ринках, в частині виключення зі складових відповідних тарифів витрат на встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного та розподільного обліку теплової енергії та води. Відтак, з грудня 2017 року повірка засобів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти споживачів. Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях КП ПОР «Полтававодоканал» щодо вимоги до позивача про оплату періодичної повірки відсутня протиправність, а тому позов в цій частині є необґрунтованим. Щодо вимог позивача про визнання протиправними дії КП ПОР «Полтававодоканал» щодо неповернення споживачу демонтованих ними приладів обліку води та їх повернення, суд приходить до висновку про їх задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] будучи споживачем послуг КП ПОР «Полтававодоканал» придбав за власні кошти та встановив 4 прилади обліку води, які відповідач 23.03.2004 року прийняв в експлуатацію. 03.06.2021 року представниками КП ПОР «Полтававодоканал» за адресою: [ADDRESS] , виконано демонтаж 4 лічильників обліку води. 16.06.2021 року КП ПОР «Полтававодоканал» складено Акт виконаних робіт про демонтаж 4 (чотирьох) засобів вимірювальної техніки № 196347 за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником відповідача, вказані демонтовані лічильники обліку води позивачу не повернуто. Відповідно дост. 41 Конституції України,ст. 321 ЦК України, право власності позивача є непорушним. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає дії відповідача такими, що суперечать вимогам діючого законодавства та порушують права позивача, як власника майна (лічильників), володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому позовні вимоги щодо повернення [PERSON] - 4 (чотирьох) приладів обліку води є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Покладаючи на відповідача обов`язок відшкодувати моральну шкоду, з підстав, у тому числі, визначених ч.1\~ст. 1167 ЦК України, суд зазначає, що вказана норма права не поширюється на спірні правовідносини, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Відповідно до положень частин першої та другої\~статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач зазначає, що протиправні дії відповідача призвели до того, що у позивача виникло право на стягнення моральної шкоди, які призвели до моральних страждать. Позивач пережив негативні емоції, які спричинили втрату спокою, нормального ритму життя, що спонукало його на вжиття заходів для відновлення порушених прав. При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження доводів представника позивача заподіяння позивачу внаслідок демонтажу та неповернення відповідачем приладів обліку (лічильників). Позивачем, на виконання вимог ч.1\~ст. 81 ЦПК України, не надано доказів факту заподіяння моральних страждань, які спричинили негативні зміни в його житті внаслідок неправомірних дій відповідача. Оскільки при визначенні розміру моральної шкоди судом повинні враховуватися конкретні обставини справи, а також наслідки, що наступили, їх документальне підтвердження, а не припущення позивача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5\~Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із врахування зазначених вище правових норм, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що йому завдано моральну шкоду діями працівників відповідача. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Outcome: partial