Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

02.02.2024 [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про визнання особи безвісно відсутньою. В своїй заяві [PERSON] посилався на те, що 15 червня 2013 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Сімейні відносини з відповідачкою остаточно припинилися в квітні 2021 року та рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2021 року шлюб між ними було розірвано. З травня 2022 року заявник разом з донькою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала за адресою. [ADDRESS] . Влітку 2022 року зв`язок з [PERSON] було втрачено. З метою отримання інформації про місце перебування [PERSON] заявник зв`язувався із своїми знайомими, які проживали в м. Маріуполь, але намагання знайти колишню дружину виявились безрезультатними. З офіційною заявою до слідчого відділу районного управління ГУНП в Дніпропетровській області Остипов Д.В. звернувся 30.08.2022. 13.11.2023 заявник звернувся до слідчого відділу Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за отриманням інформації щодо вжитих заходів та результату пошуку [PERSON] . Отримав відповідь від 14.11.2023, в якій зазначено, що у доньки [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , 08.02.2023 було відібрано зразки сукального епітелію та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, висновком експерта встановлено ДНК - профіль [PERSON] та поміщено до ЦОГОЛ. Станом на 14.11.2023 повідомлення про збіги з встановленим ДНК-профілем до СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області не надходило. На теперішній час оператнвно-розшукова діяльність продовжується. У зв`язку з вищевикладеним, заявник вимушений звертатись в суд з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі, пояснив, що колишня дружина зловживала алкоголем та залишилась у м. Маріуполь після повномасштабного вторгнення Російської Федерації. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи без участі представника. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 13.03.2024 здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як передбачено\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1\~ст. 95 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14\~Про судове рішення у цивільній справі , враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З матеріалів справи вбачається,\~що 15 червня 2013 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Сімейні відносини з відповідачкою остаточно припинилися в квітні 2021 року та рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2021 року шлюб між ними було розірвано. З травня 2022 року заявник разом з донькою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала за адресою. [ADDRESS] . Влітку 2022 року зв`язок з [PERSON] було втрачено. З офіційною заявою до слідчого відділу районного управління ГУНП в Дніпропетровській області Остипов Д.В. звернувся 30.08.2022. 13.11.2023 заявник звернувся до слідчого відділу Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за отриманням інформації щодо вжитих заходів та результату пошуку [PERSON] . Отримав відповідь від 14.11.2023, в якій зазначено, що у доньки [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , 08.02.2023 було відібрано зразки сукального епітелію та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, висновком експерта встановлено ДНК - профіль [PERSON] та поміщено до ЦОГОЛ. Станом на 14.11.2023 повідомлення про збіги з встановленим ДНК-профілем до СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області не надходило. На теперішній час оператнвно-розшукова діяльність продовжується. Відповідно до\~статті 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Статтею 305 ЦПК України, передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно зі\~статтею 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 7 травня 2018 року по справі № 225/1297/17, безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої\~статті 43 Цивільного Кодексу України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року по справі № 225/882/17. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). З аналізу вищезазначених правових норм випливає, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання [PERSON] відсутньою, оскільки факт зникнення останньої та відсутність відомостей про її місцезнаходження з 30 серпня 2022 року підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку\~ст. 309 ЦПК України.

Outcome: approved