Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Газопостачальна компанія „Нафтогаз України суму основного боргу за спожитий природний газ за об`єктом, що за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 6321 (шість тисяч триста двадцять одна) гривня 72 копійки та судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем, в період з січня 2021 по листопад 20232023 року (включно) за адресою: [ADDRESS] було спожито природний газ на загальну суму 6321,72 к., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Вказує, що постачальник звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, яка була задоволена. Ухвалою від 10.11.2023 по справі № 442/6703/23 було скасовано наказ від 19.10.2023, у зв`язку з чим постачальник звертається до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Вказує, що компанія, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" від 19.10.2018 № 867 і є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП „Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам" від 30.09.2015 № 2500 визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Споживачем постачальнику була надана підписана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 31.12.2020. Таким чином, вказує, що відповідач приєднався до умов Договору шляхом заявочного приєднання. Зазначає, що постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ від 08.09.2023 № 119/4.3.1-35260-2023/ [NUMBER] в сумі 6277,63, яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано. Борг не сплачено. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений Договором строк. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. 08.01.2024 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 25.01.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 20.02.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 19.02.2024 від відповідача до суду надійшло клопотання про перехід від спрощеного позовного провадження з викликом сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та залучення до розгляду справи Львівську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України», яка здійснювала контрольні зняття показників лічильників споживачів, як сторону в розпорядженні якої перебуває інформація щодо фактичного споживання природнього газу. Ухвалою від 20.02.2024 в задоволенні клопотання відмовлено. Крім того, 19.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому з вимогами Позивача про наявність в нього заборгованості категорично не погоджується, вважаючи вимоги необгрунтованими та незаконними виходячи з наступного. Показники лічильника газу вказані в Фінансовому стані подані Позивачем не відповідають дійсності, так як об`єм споживання газу оператором ГРМ не знімався з його приладу обліку газу, а надані ним об`єми спожитого газу не враховувались та ніде не відображались, що і слідує з показників лічильника газу вказаних Позивачем в довідці про Фінансовий стан, наприклад: 2,49 куба в червні 2023р., або 0 кубів грудні 2022 року, крім того «0» (нулі) в графі «Показники лічильника» прямо вказує про необґрунтованість позовних вимог та не відповідають ознакам безспірності вимог Позивача і не можуть прийматися до уваги судом як належний доказ. На основі чого Позивач формував рахунки (на підставі яких показів приладів обліку споживання газу, чому не надано акти звірки з показами представленими в довідці про Фінансовий стан)? Чому в позові в таблиці відсутні показники лічильника (там вказаний «0» (нуль))? Надана стягувачем довідка про Фінансовий стан не відповідає дійсності, так як зазначені обсяги спожитого газу мною не споживались. Відповідач вказує що згідно Відповідачем не дотримано та не виконано вимоги п. 4.4. Типового договору - Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) \~ \~ \~ \~за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) \~ \~ \~ \~або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Якщо об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, Постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу за даними Оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок Споживачу. Крім цього, як вказує Позивач - «п. 4.6. Типового договору При розрахунку Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику». Відповідачем щомісяця здійснювалась оплата самостійно розрахованої суми платежу, що відображено в довідці Фінансового стану. Відповідачем зауважено також, що паспортні дані в позовній заяві не відповідають дійсності, а саме не вірно вказаний номер паспорта Відповідача. У зв`язку з наведеним, просить відмовити повністю у позовних вимогах. 05.03.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що у відзиві Відповідач зазначає про те, що показники лічильника газу, які вказані у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку Відповідача (далі - Фінансовий стан) (долучений до матеріалів справи), не відповідають дійсності, так як Оператор ГРМ не проводив зняття контрольних показників лічильника з приладу обліку газу Відповідача, а також про те, що, нібито, у Фінансовому стані у графі «Показники лічильника» вказано «0». Позивач не погоджується із наведеним твердження з огляду на наступне. Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП N° 2500 від 30.09.2015, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними AT «Лубнигаз», що є оператором газорозподільної мережі (далі - Оператор ГРМ) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ згідно з Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП N° 2494 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГРМ). Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП N° 2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС), у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М). Крім того, відповідно пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Відповідно до п. 5 Розділу 1 Правил постачання природного газу, об`єкт побутового споживача,- територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування. Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого Відповідачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи - Iplatforma, та у подальшому імпортується Постачальником у білінгову систему « [INFO] » та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Враховуюче наведене вище, Постачальник не може самостійно приймати фактичні показники лічильника від Відповідача та здійснювати перерахунок заборгованості. Після того, як Оператором ГРМ передасть в інформаційну платформу оператора ГТС - Iplatforma дані про обсяги споживання спожитого природного газу за об`єктом Відповідача, Постачальник імпортує вказані дані у білінгову систему « [INFO] », а у подальшому сформує оновлений витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку Відповідача. Наголошує на тому, що у Фінансовому стані, який долучений до матеріалів справи, взагалі немає графи «Показники лічильника», тому незрозуміло де Відповідач побачив таку графу. Тому, заяви Відповідача, про те, що, нібито, у Фінансовому стані у графі «Показники лічильника» вказано «0» вважаємо безпідставними. У колонці «Об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ, куб.м.» за грудень 2022 року і вересень 2023 року справді вказано «0», так як саме такий об`єм споживання природного газу за об`єктом Відповідача було передано Оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи - Iplatforma та у подальшому імпортовано Постачальником у білінгову систему «Газоліна». Додатково повідомляє, що Позивачем, ще до подачі позовної заяви, 11.12.2023 направлено запит N° 119/4.2.2-51660-2023 від 11.12.2023 (долучений до матеріалів справи) на офіційну електронну адресу Львівської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу за об`єктом Відповідача, для уточнення об`єму (обсягу) спожитого Відповідачем природного газу. У відповіді на зазначений запит Львівська філія ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» у своєму листі від 21.12.2023 повідомила, що за адресою Відповідача не вдалося провести контрольне зняття показників лічильника і було направлено письмове попередження від 18.12.2023 про створення доступу. Таким чином, саме із вини Відповідача, представники Оператора ГРМ - Львівської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», не змогли здійснити зняття контрольних показників лічильника за адресою Відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві заявлено клопотання про проведення розгляд справи без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, враховуючи наступне. У п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. З 08.05.2015 набрав чинності Закон України „Про ринок природного газу" від 09.04.2015, який введено в дію з 01.10.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України „Про ринок природного газу" державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг(п. 32 ч. 1 Закону України „Про ринок природного газу"). Взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРМ) та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. Відповідно до статті 1 Закону України „Про ринок природного газу" суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. У відповідності до ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку, за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Статтею 40 Закону України „Про ринок природного газу" передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Пунктами 1, 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному Кодексом ГРС. Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем)відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання,що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 30.01.2018 № 110 видано ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ „ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ „НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (код ЄДРПОУ 40121452) ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії на території України. Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Відповідно до глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт (п. 1). Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами,у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятра та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.11.2021 у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21). Судом встановлено, що відповідно до заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ „Газопостачальна компанія „Нафтогаз України", 31.12.2020 [PERSON] приєднався до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі-Договір), на офіційному сайті НКРЕКП, сайті постачальника в мережі інтернет за адресою http.www.gas.ua. Персональні дані Споживача: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; дані об`єкта газопостачання: [ADDRESS] ; ЕІС-код, присвоєний Оператором ГРМ, згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем: 56ХМ22С24832504С. Відповідач, відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.07.2003, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2307, є власником газифікованого об`єкта, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1133861 від 31.07.2003 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 357459741 від 07.12.2023. Відповідно до фінансового стану у Споживача [PERSON] , ЕІС-код: 56ХМ22С24832504С, адреса: [ADDRESS] , - за період з 01.2021 по 11.2023 наявна заборгованість у розмірі 6321,72. [PERSON] здійснював платежі на оплату послуг за споживання природного газу 05.03.2021, 17.03.2021, 31.03.2021, 07.05.2021, 31.05.2021, 30.06.2021, 02.08.2021, 27.08.2021, 29.09.2021, 01.11.2021, 29.11.2021, 30.12.2021, 01.02.2022, 01.04.2022, 03.06.2022, 04.07.2022, 01.08.2022, 25.08.2022, 29.09.2022, 01.11.2022, 09.12.2022, 31.12.2022, 28.01.2023, 27.02.2023, 30.03.2023, 29.04.2023, 31.05.2023, 29.06.2023, 30.07.2023, 31.08.2023, та 30.09.2023. Також в матеріалах справи наявна вимога про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 6277,63 ТОВ „Газопостачальна компанія „Нафтогаз України" від 08.09.2023, адресована споживачу [PERSON] , ЕІС-код: 56ХМ22С24832504С, адреса: [ADDRESS] . Отже, відповідач приєднався до умов договору розподілу природного газу (акцептувала договір), оскільки повернула підписану заяву-приєднання, споживав природний газ з січня 2021 року та сплачував рахунки за споживання природного газу. Статтею 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Оскільки відповідач покладені на нього, як на споживача, обов`язки належним чином не виконував, за отримані послуги не сплачував в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 6321,72 грн., а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у заявленому розмірі. Суд не погоджується з доводами [PERSON] про те, що показники лічильника газу вказані в Фінансовому стані подані позивачем не відповідають дійсності, так як об`єм споживання газу оператором ГРМ не знімався з його приладу обліку газу, а надані ним об`єми спожитого газу не враховувались та ніде не відображались, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що він звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю „Газопостачальна Компанія „Нафтогаз України" або суду щодо врегулювання розбіжностей показників лічильника газу, які вказані в Фінансовому стані, як і не надав доказів на спростування розрахунку заборгованості (Фінансового стану) наданого позивачем. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.11.2023 по справі № 442/6703/23, провадження № 2-с/442/91/2023 скасовано виданий 19.10.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області судовий наказ № 442/6703/23 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Газопостачальна Компанія „Нафтогаз України" 6202,44 грн. заборгованості за спожитий природний газ та 268,40 грн. сплаченого судового збору. Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у уразі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Відповідно до платіжної інструкції № 0000001695 від 21.12.2023 ТОВ „ГК „Нафтогаз України" сплатило судовий збір у розмірі 2\~415, 60 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 684 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved