Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування у розмірі 28\~281,85 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 17.11.2021 [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Юнекс Банк» з анкетою-заявою №UA413225390000026209103356002.UAH, підписанням якої підтвердила, що ознайомилася і погодилася з публічною пропозицією банку на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. [PERSON] отримала банківську платіжну картку та надала банку розписку про отримання картки та про ознайомлення з Правилами користування карткою, визначеними у публічній пропозиції Акціонерного товариства «Юнекс Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Як вбачається з умов договору банк відкрив відповідачці особовий рахунок у гривні та надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї. Однак, відповідачка не виконувала свої зобов`язання за договором належним чином, у зв`язку з чим станом на 23.11.2023 у неї утворилась заборгованість у розмірі 28281, 85 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 16029,56 грн, сума заборгованості за процентами і комісіями 12252,29 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Юнекс Банк» із анкетою-заявою №UA413225390000026209103356002.UAH про отримання кредиту. Як вбачається з підписаної Анкети-Заяви 17 листопада 2021року, [PERSON] встановлений кредитний ліміт 20000,00 грн. із сплатою 42% річних. Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців. Відповідна інформація міститься також у підписаному позичальницею паспорті споживчого кредиту, відповідно до якого строк дії кредиту становить 12 місяців з можливістю продовження на новий строк (продовження строку дії на 12 місяців) до закінчення строку дії платіжної картки. За умовами вказаного договору банк відкрив [PERSON] особовий рахунок та надав відповідну платіжну картку, якою вона користувалась. З розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 23 листопада 2023 року у [PERSON] утворилась заборгованість перед банком у розмірі 28281,85 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом 16029,56 грн, суми заборгованості за процентами і комісіями 12252,29 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами першої, другої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Положеннями частини першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений висновок є усталеним у практиці Верховного Суду та послідовно підтримується у його постановах. Як встановлено судом, 17.11.2021 [PERSON] підписала анкету-заяву, за умовами якої отримала кредитну картку з кредитним лімітом 20 000,00 грн. У зазначених анкеті-заяві викладені істотні умови кредитного договору, як то розмір кредитного ліміту 20000,00 грн, відсоткова ставка за кредитом в розмірі 52,0 % річних, строк дії - 12 місяців, тобто до 17.11.2022 року. Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] продовжувала користуватися банківською карткою та кредитними коштами і після 17.11.2022, нею здійснювалось часткове погашення кредиту та процентів за договором, останній раз 17.11.2023. Тобто, строк надання кредиту продовжився. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за несвоєчасне погашення кредиту та сплати процентів, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. Щодо заборгованості за комісією, то з розрахунку заборгованості вбачається, що у суму 12152,29 грн. входить лише заборгованість за процентами, а не за комісією. В анкеті-заяві також відсутні умови договору про встановлення комісії та її розміру. Тарифів банку, які б передбачали комісію, її розмір та підстави її нарахування, суду не надано. Отже, стягненню підлягає сума в розмірі 12152,29грн. саме як заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі\~28281,85 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved