Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

03.11.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі - позивач, ТОВ ЄАПБ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором № 557970543 у сумі 26 585 грн. 81 коп., з яких: 7 499 грн. 50 коп. - сума заборгованості по основному боргу; 19 086 грн. 31 коп. - сума заборгованості по відсоткам. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.05.2021р. між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та відповідачкою було укладено кредитний договір № 557970543. 28.11.2018р. ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон Плюс, уклали договір факторингу № 28/1118-01, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № 557970543, перейшло до ТОВ Таліон Плюс. 31.12.2020р. додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони договору дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру Боржників № 145 від 03.08.2021р. до договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ Таліон Плюс перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 557970543. 20.10.2022р. між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ЄАПБ було укладено Договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ Таліон Плюс передало ТОВ ЄАПБ за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023р. до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022р. ТОВ ЄАПБ набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 26 585 грн. 81 коп., з яких: 7 499 грн. 50 коп. - сума заборгованості по основному боргу; 19 086 грн. 31 коп. - сума заборгованості по відсоткам. Посилався на Закон України Про електронну комерцію та підписання договору відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За таких обставин позивач просив стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором № 557970543 від 23.05.2021р. у заявленому розмірі. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судові засідання призначені на 22.12.2023р. та 14.03.2024р., не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у позовній заяві представник позивача [PERSON] та у заяві від 20.12.2023р. про виконання ухвали суду представниця позивача Панкратова Т.В., просили розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, дали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судові засідання призначені на 22.12.2023р. та 14.03.2024р., не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи. Судове засідання призначене 05.02.2024р. не відбулося з огляду на тимчасову втрату працездатності головуючим суддею через травму з 02.01.2024р. по 16.02.2024р. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 14.03.2024р. судом, в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами. Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. 31.12.2020р. між ТОВ Таліон Плюс (фактор) та ТОВ МШФД (клієнт) було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р., згідно умов якої сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, що наведена у даній додатковій угоді. За текстом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. викладеного у новій редакцій у даній додатковій угоді № 26 - клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги. 23.05.2021р. між відповідачкою та ТОВ Манівео швидка фінансова допомога (далі - ТОВ МШФД) було укладено договір кредитної лінії № 557970543, згідно п.п. 1 - 1.14 розділу 1 якого, сторони погодили, що кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 7 500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту СМАРТ ТОВ МШФД. Кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 7 500 грн. 00 коп. одразу після укладення договору. Кредитна лінія надається на строк 8 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). Нарахування процентів протягом дисконтного періоду за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожен день користування ним. За умови продовження строку дисконтного періоду, з наступного дня після його закінчення нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин сторін застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожен день користування ним відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Сторони погодили, що з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50% річних, що становить 2,30% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У п. п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.15 розділу 4 договору кредитної лінії № 557970543 сторони дійшли згоди, що невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надається позичальнику до укладення договору. Уклавши договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений та повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua. Строк дії договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного у п.1.2 Договору. У всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Та, що цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. За змістом пункту 4.3. сторони погодили, що проценти нараховані після закінчення строку дії договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) є процентами за користування грошовими коштами у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Підписанням цього Договору кредитної лінії позичальник підтвердив, що він отримав від кредитодавця до укладення договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст. 9 Закону України Про споживче кредитування та ст. 12 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, включаючи інформацію що наведена у Паспорті споживчого кредиту та Правилах (п. 4.13 Договору кредитної лінії № 557970543). Договір кредитної лінії № 557970543 підписаний позичальницею [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV3P8D5 (відправлено 23.05.2021р. 16:20:25 введено 23.05.2021р. 16:20:49). Також у додатки до позовної заяви позивачем надано паспорт споживчого кредиту продукту СМАРТ до договору № 557970543 від 23.05.2021р. з строком дії до 26.05.2021р., в якому зазначено, що умови Договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Згідно платіжного доручення №3cc3e047-9524-4f73-9328-a7f987c0bbee від 23.05.2021р. платника ТОВ МШФД, отримувачем коштів значиться [PERSON] , ІПН [NUMBER] , кредитний рахунок № [NUMBER] , сума кредиту 7 500 грн. 00 коп., призначення платежу - переказ коштів згідно договору № 557970543 від 23.05.2021р. для зарахування на платіжну картку № 4149-49ХХ-ХХХХ-6456, без ПДВ. Безкотівкове зарахування Мoneyveo SFD Visa Transfer. 20.10.2022р. між ТОВ ФК ЄАПБ (фактор) та ТОВ Таліон плюс (клієнт) було укладено Договір факторингу № 20102022, за умовами якого (п. 2.1) ТОВ Таліон Плюс передало ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ прийняла їх та передала грошові кошти в розпорядження ТОВ Таліон Плюс за плату, на умовах , визначених договором. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу від 20.10.2022р. № 20102022 від 06.03.2023р. укладеного між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК ЄАПБ до ТОВ ФК ЄАПБ перейшло право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 557970543 в загальній сумі 26 585 грн. 81 коп. (7 499 грн. 50 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 19 086 грн. 31 коп. - сума заборгованості за відсотками). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 557970543 від 23.05.2021р. виготовленим ТОВ ФК ЄАПБ, за період з 06.03.2023р. по 31.08.2023р., заборгованість позичальника за договором № 557970543 значиться як 26 585 грн. 81 коп. (7 499 грн. 50 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 19 086 грн. 31 коп. - сума заборгованості за відсотками). За розрахунком заборгованості за кредитним договором № 557970543 від 23.05.2021р. виготовленим ТОВ МШФД за період з 23.05.2021р. по 03.08.2021р. заборгованість позичальника за договором № 557970543 від 23.05.2021р. значиться до сплати всього у розмірі 17 098 грн. 86 коп. У цьому ж розрахунку зазначено дату продажу - 03.08.2021р. За розрахунком заборгованості за кредитним договором № 557970543 від 23.05.2021р. виготовленим ТОВ Таліон плюс за період з 03.08.2021р. по 06.03.2023р. заборгованість позичальника за договором № 557970543 від 23.05.2021р. значиться до сплати всього у розмірі 26 585 грн. 81 коп. У цьому ж розрахунку зазначено дату придбання - 03.08.2021р. Встановивши вказані обставини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст.\~638\~ЦК України\~встановлено,\~що істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. У п.п.\~5,\~6,\~12\~ст.\~3\~Закону України\~Про електронну\~комерцію №675-УІІІ\~від 03.09.2015р.\~зазначено,\~електронний договір\~-\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав і\~обов`язків та\~оформлена в\~електронній формі;\~електронний підпис\~одноразовим ідентифікатором\~це дані\~в електронній\~формі у\~вигляді алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших\~електронних даних\~особою,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний\~договір,\~та надсилаються\~іншій стороні\~цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір; Відповідно до ст. 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України Про електронну комерцію якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачкою та ТОВ МШФД договору кредитної лінії в електронній формі та перерахування їй кредитних коштів згідно його умов. Разом з тим, суд вважає доцільним зазначити наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018р. у справі № 914/868/17, від 18.074.2018р. у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постановах від 02.11.2021р. та від 28.10.2023р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018р. між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ МШФД був укладений договір факторингу № 28/1118-01, та 31.12.2020р. додаткова угода № 26 до нього, якою текст договору було викладено у новій редакції. 23.05.2021р., тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу та додаткової угоди до нього, ТОВ МШФД уклало з відповідачкою договір кредитної лінії № 557970543, за умовами якого надало відповідачці кредит у розмірі 7 500 грн. 00 коп. Надалі, 20.10.2022р. між ТОВ ЄАПБ та ТОВ Таліон плюс укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ Таліон плюс відступило, а ТОВ ЄАПБ набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Отже, кредитний договір між ТОВ МШФД та відповідачкою було укладено 23.05.2021р., тобто майже через три роки після укладення 28.11.2018р. договору факторингу між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ МШФД. Право вимоги до відповідачки вказано лише у Витязі з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу від 20.10.2022р. № 20102022 від 06.03.2023р. між ТОВ Таліон плюс та ТОВ ЄАПБ, і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018р. Копії зазначеного договору факторингу від 28.11.2018р., як і реєстр боржників № 145 від 03.08.2021р., на які посилався позивач у позові, ним суду не надано. Тож суд позбавлений можливості встановити, чи було взагалі його предметом право майбутньої вимоги. До того ж, така вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ МШФД щодо відповідачки на момент укладення договору факторингу від 28.11.2028р. не було, та сторони не могли передбачити, що 23.05.2021р. ТОВ МШФД буде укладено кредитний договір з [PERSON] . До того ж у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 557970543 від 23.05.2021р. виготовленим ТОВ МШФД міститься запис про дату продажу - 03.08.2021р., а у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 557970543 від 23.05.2021р. виготовленим ТОВ Таліон плюс міститься запис про дату придбання - 03.08.2021р., хоча лише на підставі договору факторингу від 20.10.2022р. ТОВ Таліон Плюс передало фактору ТОВ ЄАПБ права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак, право вимоги за кредитним договором з [PERSON] в даний пакет не могло увійти. Таким чином, позивач ТОВ ЄАПБ не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржниці [PERSON] за кредитним договором № 557970543, оскільки кредитний договір був укладений 23.05.2021р., а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ Таліон Плюс передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018р., тобто задовго до укладення кредитного договору. Крім того, позивачем не надано суду ані копії договору факторингу від 28.11.2018р., ані реєстру боржників № 145 від 03.08.2021р., ані доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018р. та 20.10.2022р. Таким чином, в сукупності вищевикладеного слідує, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed