Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування у порядку регресу витрат за регламентною виплатою, посилаючись на те, що 13.02.2021 року в м. Черкаси на перехресті вулиць Благовісна-Небесної Сотні сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Volkswagen Bora", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля "Mercedes Benz ML 350", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , де власником вказаного автомобіля є [PERSON] . За вказаною ДТП відносно [PERSON] 13.02.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 124109 за порушення вимог п. 8.7 ПДР України за що передбачено відповідальність по ст. 124 КУпАП. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.06.2021 року провадження у справі № 711/1098/21 відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 цього кодексу. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № ЕР-200437126). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування від 16.02.2021 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуваням коєфіцієнту зносу склала 109647,58 грн., витрати на встановлення розміру відшкодування склали 1470,00 грн. Розрахунок та виплата відшкодування проводилася на підставі звіту № А02-38 про оцінку автомобіля "Mercedes Benz ML 350", державний номерний знак [NUMBER] , від 12 березня 2021 року, виконаного ФОП [PERSON] , Довідки № 1 від 17.11.2021 року та Наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1/8836 від 22.11.2021 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 92714,65 грн., Довідки № 2 від 29.12.2021 року та Наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1/10425 від 30.12.2021 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 16932,93 грн. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на встановлення розміру відшкодування складає 111117,58 грн. Позивач відшкодував потерпілій особі завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 109647,58 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1107244 від 23.11.2021 року в розмірі 92714,65 грн., платіжною інструкцією № 1108946 від 30.12.2021 року в розмірі 16932,93 грн., а також витрати на послуги аварійного комісара (експерта) ФОП [PERSON] в розмірі 1470 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 989939 від 31.03.2021 року. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 109647,58 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 109647,58 грн., витрати на послуги аварійного комісара (експерта) ФОП [PERSON] в розмірі 1470 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 1 п. 1.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Статтею 39 п. 39.1 Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 39.2.1. ст. 39 Закону). Судом встановлено,\~що 13.02.2021 року в м. Черкаси на перехресті вулиць Благовісна-Небесної Сотні сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Volkswagen Bora", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля "Mercedes Benz ML 350", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , де власником вказаного автомобіля є [PERSON] . За вказаною ДТП відносно [PERSON] 13.02.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 124109 за порушення вимог п. 8.7 ПДР України за що передбачено відповідальність по ст. 124 КУпАП. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.06.2021 року провадження у справі № 711/1098/21 відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 цього кодексу. Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті. При цьому, п. 7 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Однак, як зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 07.02.2018 року у справі №910/18319/16 та від 18 лютого 2020 року у справі № 916/2586/18, що з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ні водія, який спричинив ДТП, ні страхову компанію, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність такого водія. Таким чином, за загальним правилом закриття провадження у справі за спливом строків давності накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною та не виключає винуватості особи, відносно якої закрито провадження у справі. При цьому суд також ураховує запроваджені стандарти доказування у справах про адміністративні правопорушення, яким зокрема притаманна презумпція невинуватості, що дає підстави всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачити на її користь. У свою чергу закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не виключає можливої цивільно-правовою відповідальності такої особи на загальних підставах. Під час розгляду справи щодо цивільно-правової відповідальності винної особи застосуванню підлягають принцип змагальності цивільного судочинства та презумпція вини завдавача шкоди, регламентована ст. 1166 ЦК України. Під час розгляду справ даної категорії суд оцінює сукупність наявних у матеріалах справи доказів на предмет їх достатності та достовірності. З матеріалів справи вбачається, що завдавачем шкоди є саме відповідач [PERSON] , що останнім не спростовано, будь-яких заперечень щодо того, що відповідач не є заподіювачем шкоди, спричиненої ДТП, суду не надано. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчать дані перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на транспортний засіб № [NUMBER] станом на 13.02.2021 року. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] на автомобіль "Mercedes Benz ML 350", державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № ЕР-200437126 від 30.06.2020 року. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача. Відповідно до підп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З матеріалів справи встановлено, що потерпілий [PERSON] та власниця транспортного засобу [PERSON] своєчасно 16.02.2021 року звернулися до позивача із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. В довідці № 3021046440812038 від 13.02.2021 року містить вичерпну інформацію про ДТП, що сталася 13.02.2021 року за участі водіїв транспортних засобів - автомобіля "Volkswagen Bora", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля "Mercedes Benz ML 350", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , де власником вказаного автомобіля є [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 30.12.2016 року), встановлено порушення водієм [PERSON] п. 8.7.3 ПДР України, на підставі чого відносно останнього 13.02.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 124109 по ст. 124 КУпАП. Судячи з даних висновку Звіту № А02-38 від 12.03.2021 року про оцінку автомобіля "Mercedes Benz ML 350", державний номерний знак [NUMBER] , проведеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої особи, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 304129,74 грн. З урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,70) вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої особи склала 109647,58 грн. Таким чином, згідно з висновком експерта, вартість матеріального збитку, завданого власнику вище вказаного автомобіля, у підсумку склала 109647,58 грн. Судом встановлено, що розрахунок та виплата відшкодування потерпілій [PERSON] проводилася у відповідності до положень ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі Звіту № № А02-38 про оцінку автомобіля "Mercedes Benz ML 350", державний номерний знак [NUMBER] , від 12 березня 2021 року, виконаного ФОП [PERSON] , Довідки № 1 від 17.11.2021 року та Наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1/8836 від 22.11.2021 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 92714,65 грн., Довідки № 2 від 29.12.2021 року та Наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1/10425 від 30.12.2021 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 16932,93 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 109647,58 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1107244 від 23.11.2021 року в розмірі 92714,65 грн., платіжною інструкцією № 1108946 від 30.12.2021 року в розмірі 16932,93 грн. З наведеного випливає, що позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій. В свою чергу, витрати на послуги аварійного комісара (експерта) ФОП [PERSON] склали 1470 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 989939 від 31.03.2021 року. Позивач також зазначає що оскільки досудовий порядок врегулювання спору не є обов`язковим у даних правовідносинах, тому не звертався до відповідача з досудовою претензією. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, після проведення виплати потерпілому у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, оскільки законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, суд робить висновок про те, що позивачем доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, положення ст. 22 ЦК України, а також приймаючи до уваги надані позивачем письмові докази, відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, де з відповідача на користь позивача слід стягнути в порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатою за відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП в сумі грн. та суму сплачених витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в сумі 1470 грн., які перебувають у безпосередньому зв`язку з відшкодуванням позивачем заподіяних збитків, оскільки без визначення екпертом їх розміру неможливо здійснити регламентну виплату. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved