Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

Представник позивача Кредитної спілки «СуперКредит» звернувася з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Кредитної спілки «СуперКредит»: 3 695,97 грн.-сума заборгованості по тілу кредиту станом на 16.12.2023 року; 3317,25 грн. -сума заборгованості по сплаті процентів за період з 22.11.2022 року по 16.12.2023 року, що разом складає суму в розмірі 7013 грн. 22 коп.та стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «СуперКредит» понесені судові витрати, а саме 3 150 грн. - правова допомога та 3 028 грн.- судовий збір.. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін. Від представника позивача надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без участі сторони позивача в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачам [PERSON] , [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідачам встановлено строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви. Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.12.2020 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» (далі - Позивач або Кредитодавець) та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №СК- 48/211/20/137/95С про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) відповідно до п.1.1 якого Позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.. 16.12.2020 року Позичальник звернувся з заявою в якій просив надати в межах ліміту відкритої йому за Кредитним договором кредитної лінії транш у сумі 10 000 грн.. 16.12.2020 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Додатковий договір про транш Кредитного договору кредитної лінії (далі - Додатковий договір про транш №1), відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що Позивач надає Відповідачу-1 транш у розмірі 10 000 грн., за наслідками видачі якого, сума веде вернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору про транш №1 складає 10 000 грн.. Водночас, Позивачем та Відповідачем [PERSON] у п. 3 Додаткового договору про транш №1 було погоджено графік платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова станова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п. 2 п. 2.4 Кредитного договору кредитної лінії Позичальник зобов`язаний повертати кредит та сплачувати нараховані проценти в порядку, визначеному останнім укладеним Додатковим договором про транш до Логе вору (надалі - Додатковий догорів про транш), що є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.п.8 п.2.4 Кредитного договору кредитної лінії Позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком платежів частину кредиту щомісяця не пізніше 24 двадцять четвертого числа, вказаного в останньому укладеному Додатковому договорі про транш. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком платежів частину кредиту. Позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної в графіку платежів, фактично нараховані проценти на дату такого платежу. Відповідно до п.3.1 Кредитного договору України кредитної лінії кредит надається Позичальнику у національній валюті України, після підписання Договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахунку коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування за заявою Позичальника суми виданого кредиту на його добровільний цільовий внесок в додатковий капітал. Позивач виконав умови Кредитного договору кредитної лінії, Додаткового договору про транш №1 та зарахував кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп., згідно заяви Відповідача від 16.12.2020 року на зарахування коштів в сумі 10 000 грн.. на цільовий внесок в додатковий капітал - підтвердження перерахування довідка про зарахування коштів. 16.12.2020 року від Відповідача надійшла заява про повернення добровільного цільового внеску додатковий капітал в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.. Позивач повернув Відповідачу добровільний цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 16.12.2020 року. (а.с.11). Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору кредитної лінії плата за користування кредитом (проценти) становить вісімдесят чотири процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Збільшення фіксованої процентної ставки з Договором можливе виключно за згоди Позичальника. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року) Визначені цим пунктом проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту Позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням Позичальника або видачі готівкою, або спрямування сумі виданого кредиту на добровільний цільовий внесок Позичальника в додатковий капітал) до закінчення строку дії Договору включно. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору кредитної лінії Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів. Строк на який надається кредит та графік платежів зазначаються у Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною Договору. У разі отримання кредиту траншами Сторони вносять зміни до графіку платежів шляхом підписання відповідного Додаткового договору про транш. Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору кредитної лінії Позивач та [PERSON] домовилися, що строк позовної давності за Договором складає 10 (десять) років, у тому числі щодо неустойки. Відповідно до п. 3.5 Кредитного договору кредитної лінії прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування " процентів. Слід також зазначити, що Відповідачем-1 було порушено умови Кредитного договору кредитної лінії, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж зазначені в Додатковому договорі про транш №1. Зазначене вище підтверджуються Розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору кредитної лінії станом на 16.12.2023 року, з якого також вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] перед Почивачем за Кредитним договором кредитної лінії складає : 7 013, 22 грн., з яких: -3 695,97 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту станом на 16.12.2023 року; 3 317,25 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 22.11.2022 року по 16.12.2023 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, за Кредитним договором кредитної лінії Відповідач [PERSON] була зобов`язана повернути Позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст Кредитного договору останній є зобов`язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору кредитної лінії, його сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов Договору. Отже, відповідач [PERSON] , зокрема, має належним чином виконувати свої зобов`язання за Кредитним договором кредитної лінії по поверненню кредиту та сплаті процентів, однак таке своє зобов`язання не виконує. Як встановлено, 16.12.2020 року між Позивачем та відповідачем [PERSON] , було укладено Договір поруки №СК-48/211/20/137/95С, відповідно до п.1.1 якого Поручитель зобов`язався солідарно з Відповідачем [PERSON] відповідати перед Позивачем за виконання зобов`язань Відповідачем [PERSON] за Кредитним договором кредитної лінії і по додатковим договорам до Кредитного договору кредитної лінії. Відповідно до п.2.1 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитодавцем в тому ж обсязі, що Відповідач [PERSON] за повернення кредиту, сплату процентів, можливих неустойок та відшкодування збитків, витрат. Згідно приписів ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки ш встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів. Договором поруки субсидіарної відповідальності Поручителя не передбачено. Таким чином, за невиконання Відповідачем [PERSON] її зобов`язань за Кредитним договором кредитної ліні Відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність з Відповідачем [PERSON] перед Позивачем, щодо зобов`язань Відповідача [PERSON] за Кредитним договором кредитної лінії. Отже, Відповідачі повинні виконати перед Позивачем передбачені Кредитним договором кредитної лінії зобов`язання по поверненню тіла кредиту та сплаті процентів. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на стороні пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та враховуючи те, що фактично отримані та використані боржником кошти не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором позики на загальну суму 7013 грн. 22 коп.. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. У частині 3 статті 141 ЦПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідча. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно Акту від 29.12.2023 року приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої )допомоги від 05.10.2023 року та платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) №2737 від 29.12.2023 року Кредитна спілка «СуперКредит» на підставі Договору про надання правової (правничої )допомоги від 05.10.2023 року здійснено оплату адвокату Білецькому Богдану Михайловичу на виконання умов договору на суму 3150 грн.(а.с.12, 14, 15). Відповідно до вимог ч.1 ст.141ЦПК України з відповідачів слід стягнути у рівних частинах на користь позивача понесені останнім 3150 гривень витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved