Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вобґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 09.09.2016 року. Від шлюбу мають двох дітей : доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Протягом останнього року шлюбу, між нею та відповідачем суттєво погроішувалися взаємовідносини, що в кінцевому результаті станом на зарз привзело до неможливості спільного проживання та виконання з боку чоловіка батьківських обов`язків щодо виховання дітей. У побуті поведінка відповідача має риси постійного психологічного тиску на неї з причин, який останній не може ґрунтовно пояснити. Нажаль для припинення конфліктних ситуацій з проявами застосування фізичного насильства, свідками та учасниками яких стають їх діти, можливо тимчасово припинити лише після відповідного звернення до правоохоронних органів. За таких умов, шлюб ночить лише формальний характер, тому негайне розлучення є цілком логічним та вмотивованим рішенням, прийняття якого дозволить їй як матері з правової точки зору побудувати нове щасливе життя для своїх дітей, позбавить відповідача можливості чинити постійний психологічний тиск на неї. Вважає, що підстав для збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем не має сенсу та є неможливим, а тому строк на примирення просила не надавати. У зв`язку з цим, просить розірвати з відповідачем шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 09.09.2016 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : « [PERSON] ». З копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] , вбачається, що їх батьками є сторони по справі. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як законно обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. Крім того, згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн., то у відповідності до вимог ст.142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що відповідно становить 536,80 грн., а також враховуючи приписи ст.141 ЦПК України - здійснити стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 536,80 грн., що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved