Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат О.Браславська звернулася до суду з позовною заявою до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю, починаючи з травня 2003 року до дня його смерті [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що з травня 2003 року позивач [PERSON] проживала разом із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Між ними були відносини, притаманні подружжю, як між чоловіком та жінкою. В них був спільний бюджет, спільне господарство, взаємні права й обов`язки, хоча офіційно вони свій шлюб не оформлювали. Позивач на час фактичних шлюбних відносин з [PERSON] була вдовою, її чоловік - [PERSON] помер в 1995 році. [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебував. За кілька років до смерті [PERSON] практично втратив зір, в зв`язку з чим [PERSON] здійснювала за ним догляд. 22 .05.2023 року [PERSON] помер за місцем їх спільного фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] . Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. На час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою з ним ніхто не був зареєстрований. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з квартири (кімната в гуртожитку) [ADDRESS] . 28.06.2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу В. Трубнікової з заявою про прийняття спадщини після померлого, однак нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про спадщину в зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років як спадкоємця четвертої черги за законом, та роз`яснено право звернутися до суду для встановлення вказаного факту. Тобто, факт проживання [PERSON] однією сім`єю разом із спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, має для позивачки юридичне значення, встановлення якого потрібно їй для оформлення спадщини. Тому, з урахуванням поданих доказів, просить суд встановити вказаний факт. (а. с. 1-3). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.08.2023 року відкрито провадження за позовною заявою в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання у справі. (а.с.20) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. (а .с.45) В судове засідання з`явилися позивач [PERSON] та її представник О.Браславська . Представник відповідача - Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області - в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, при ухваленні рішення покладалися на розсуд суду. Відзиву на позов не подавав. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.8 статті 178, ч.2 статті 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник О.Браславська підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що тривалий час проживає в селі Шелудьківка Чугуївського району, та була депутатом сільської ради. Родину [PERSON] та [PERSON] знає давно, бо вони живуть разом приблизно з травня 2003 року за адресою: [ADDRESS] . Їх дійсно в селі вважають чоловіком та дружиною, вони завжди були як родина, вели спільне господарство, город. В останні роки свого життя [PERSON] майже осліп, і повністю його доглядом займалася [PERSON] , а сама свідок часто допомагала оформлювати необхідні довідки для отримання субсидій чи інших довідок, а з початку збройної агресії російської федерації - отримувати цій родині гуманітарну допомогу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з будинком родини [PERSON] та [PERSON] . Вони жили разом близько 20 років, з травня 2003 року. Позивачка займалася домашнім господарством, обробляла город, а [PERSON] , поки мав здоров`я - працював. В селі їх завжди сприймали як чоловіка та дружину, як сім`ю. Останні роки [PERSON] осліп, і позивач повністю доглядала його до самої смерті, а потім здійснювала поховання. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків у справі, дослідивши письмові докази, судом встановлено: Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Волоско-Балаклія Шевченківського району Харківської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 25.03.1997 Зміївським РВ УМВС України в Харківській області (а. с. 5-6). Станом на момент спірних правовідносин, а саме: 01.05.2003 року, - позивач була вдовою, бо її чоловік [PERSON] , помер [INFO] , згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 51 від 09.11.1995 (а. с. 11). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.08.2002 року Зміївським РВ УМВС України в Харківській області, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8, 12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївської району Харківської області, актовий запис №156 від 24.05.2023 (а.с 10). З Лікарського свідоцтва про смерть № 17 від 23.05.2023 року, виданого сімейним лікарем [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою фактичного спільного проживання з позивачкою. Лікарське свідоцтво отримала позивач [PERSON] (а. с. 9) Відповідно до Довідки відділу Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївської району Харківської області № 01-21/757 від 29.06.2023, [PERSON] , [INFO] , станом на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і за вказаною адресою разом з ним більш ніхто не був зареєстрований (а. с. 12). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 06.10.2010 року, [PERSON] , на праві приватної власності за життя належала кімната [ADDRESS] (а. с. 13-14). Приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області В.Трубніковою на запит суду надано відповідь вих№ 499/01-16 від 05.09.2023 про те, що 28.06.2023 року нотаріусом було заведено спадкову справу після померлого [PERSON] на підставі заяви, поданої [PERSON] (а.с.24) З копії матеріалів нотаріальної справи вбачається, що 28.06.2023 року позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с.25) Відомості про реєстрацію спадкової справи № 70852929 внесено до Спадкового реєстру 28.06.2023 , номер витягу 72991871 (а.с.29) Відомості про наявність інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, в матеріалах справи відсутні. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Згідно положень статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин, та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин. В даному випадку спірним є факт спільного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю з травня 2003 року до часу відкриття спадщини, тобто по день його смерті [INFO] . Згідно пункту 5 ч.1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") вказав, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (правова позиція Верховного Суду, викладена у поставнові від 18 січня 2022 року у справі №640/6766/18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Обов`язковою умовою є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно статті 77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні належними й допустимими доказами доведено факт постійного проживання позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю починаючи з травня 2003 року до дня його смерті [INFO] . Вони мали взаємні права й обов`язки, притаманні подружжю, спільний бюджет. Позивачка здійснювала поховання спадкодавця і на даний час продовжує проживати за місцем їх фактичного спільного проживання за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення вказаного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує На підставі викладеного,

Outcome: approved