Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

В грудні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику №2939209, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 14 лютого 2022 року ТОВ «Лінеура Україна» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір про надання коштів у позику №2939209 після заповнення відповідачкою відповідної електронної заявки на отримання кредиту. 14 лютого 2022 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №2939209 на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Лінеура Україна» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор А107, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином 14 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику №2939209, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Взяті на себе зобов`язання відповідачка виконувала з істотними порушеннями умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №01.02-25/23, відповідно до якого ТОВ «Росвен інвест Україна» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №2939209. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №01.02-25/23 заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги складала 30\~165,69 грн. Тому, оскільки відповідачка має непогашену заборгованість у розмірі 30\~165,69 грн., просив стягнути з неї вказану заборгованість та понесені судові витрати у розмірі 2 684 грн. 10 січня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримала 27 січня 2023 року, у встановлені судом строки відзив не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна« та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику №2939209, який підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефона відповідачки. Відповідно до кредитного договору відповідачка отримала фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором, що підтверджується копіями: договору з додатком №1 до нього, паспорту споживчого кредиту, листа про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору №2939209 від 14.02.2022 (а.с.5-13, 15-16, 17). 23 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №01.02-25/23, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників. Відповідно до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборогованостей за кредитними договорами (відповідно до реєстру боржників). Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Клієнт зобов`язний протягом 3-х днів після підписання цього договору передати фактору у формі електронного документа реєстр боржників за формою, встановленою в додатку 1 до цього договору, з усіма заповненими даними, що підтверджується копіями: договору факторингу, витягу з реєстру боржників, нової редакції статуту ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.25-29, 30, 35-37) З довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором №2939209 від 14 лютого 2022 року вбачається, що станом на 23 травня 2023 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед ТОВ «Росвен інвест Україна» становить 30\~165,69 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 24\~165,69 грн. заборгованість за відсотками (а.с.18-24) Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з момету надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, то моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або засконом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, відсутність заперечень з боку відповідачки, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2939209 від 14 лютого 2022 року у розмірі 30\~165,69 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно \~ стягнути понесені судові витрати в сумі 2 684 грн. 00 коп.

Outcome: approved