Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 26.02.2020 року. Відповідач, при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами, надання, банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, а також підтверджується копією паспорту споживчого кредиту. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.5 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою. банку. Згідно до умов договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов`язання не виконує. Станом на 22.05.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 63\~387, 24 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 51\~234, 51 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 12\~152, 73 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 63\~387, 24 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2\~684, 00 гривень. 16.02.2024 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зменшивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 34\~987, 24 грн., а також понесені судові витрати. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.09.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою подав клопотання, в якому на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти постановлення заочного рішення не заперечує.\~\~ Відповідач у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки самостійно здійснює погашення заборгованості. Крім того, наголосила, що підтримує доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Так, у поданому відзиві на позовну заяву, відповідач зазначила, що не погоджується із сумою заборгованості, зазначеною банком у позовній заяві, вважає її безпідставною та недоведеною належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Заперечує свій підпис (власноручний або прирівняний до власноручного) на документах, доданих банком до позовної заяви у якості доказів, а саме на анкеті-заяви клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг; заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг. З даними документами її ознайомлено не було та заперечую факт підписання зазначених документів у відповідній редакції та надання своєї згоди у належній формі на умови, що становлять зміст цих документів. Вважає зарахування нарахованих банком відсотків до складу основної суми тіла кредиту, та як наслідок, нарахування відсотків на відсотки, а не на основну суму кредиту нечесною підприємницькою практикою та порушенням законодавства про банківську діяльність. Згідно проведених нею власних розрахунків заборгованості, в період з 13.11.2021 (перший за період нарахування поточної заборгованості момент появи від`ємного залишку на рахунку в сумі 402,88 грн.) до 01.04.2023 (остання дата з розрахунку заборгованості) позичальником отримано від банку грошові кошти в сумі 24 101,62 грн. В період з 13.11.2021 до 01.04.2023 позичальником повернуто банку грошові кошти в сумі 22 317,25 грн. Різниця між вказаними сумами і складає, на її думку, суму її поточної заборгованості перед банком 1 784,37 грн. Інша частина заборгованості нарахована банком безпідставно. Таким чином, просила відмовити позивачу частково в задоволенні позовних вимог, в частині стягнення 616 02,87 грн., нарахованих банком безпідставно. Крім того, відповідач подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що враховуючи, що банком надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, до якої прикладений новий розрахунок заборгованості з додатковими даними та періодом нарахування заборгованості до 22.11.2023 року на її думку, сума її актуальної заборгованості перед банком становить 10 439,38 грн. Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що заперечує щодо доводів відповідача викладених у відзиві, оскільки як вбачається з виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що в свідчить про обізнаність відповідача про умови кредитування та визнання своїх зобов`язань за договором. Доводи відповідача про те, що договір нею не підписувався та не укладався, можуть бути підставою визнання його судом недійсним, однак такий позов відповідачем не пред`являвся. Відповідач, при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами, надання, банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 26 лютого 2020 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У заяві та анкет-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що відповідач яка діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 ЦК України, підписанням цієї заяви приєднується до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, затвердженій Протоколом засідання Правління Банку № 8 від 19.02.2019 року, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується належним чином їх виконувати. Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] було видано кредитні картки: 5457….0998, дата відкриття 26.02.2020 року зі строком дії до 10/23, тип картки Універсальна та 4149….2138, дата відкриття 16.11.2021 року зі строком дії до 12/25, тип картки Універсальна Голд. Також, представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» долучено довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки 5457….0998 оформленої на [PERSON] , з якої вбачається, що кредитний ліміт то збільшувався та зменшувався. Крім того, до кредитного договору банк додав довідку про умови надання інформації щодо умов кредитування (паспорт кредиту), Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». За умовами укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем кредитного договору від 26.02.2020 року Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн., який у подальшому було збільшено до 75 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірі встановленому цим договором. Згідно наданого Банком до заяви про зменшення позовних вимог розрахунку мається заборгованість в розмірі 34\~987, 24 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2020 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних нею умов кредитування. В той же час, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, що зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 12.03.2020 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит, якого між сторонами укладено не було, а надана позивачем заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 26.02.2020 року не є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України "Про споживче кредитування". Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 звертає увагу на те, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин підстави вважати, що між сторонами було укладено договір споживчого кредиту із досягненням згоди щодо усіх істотних умов кредитування, відсутні. Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана відповідачу і була актуальною лише до 12.03.2020 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Що стосується Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» на які посилається позивач, то матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів розуміла відповідач та ознайомилася і погодивлася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.02.2020 року шляхом підписання заяви. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості посилався на заяву та анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг, які підписані в електронному вигляді. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України «Про електронну комерцію». Згідно положень ч.ч.3, 4, 6, 7 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг сторони визнають простим електронним підписом такі способи підпису клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділені Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився», і т.п. в програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку в мережі інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідних послуг та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції по переводу коштів і т.п., якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає можливість клієнту зробити однозначний висновок про зміст операції, довіреність на здійснення якої клієнт надає Банку шляхом підписання способами, узгодженими сторонами вище. Сторони визнають угоди у вигляді електронних документів з використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, які не потребують додаткового підтвердження. Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено підписання [PERSON] заяви та анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг, які підписані в електронному вигляді. В підписаній відповідачем 26.02.2020 року заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг, яка підписана в електронному вигляді зазначено, що [PERSON] , яка діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 ЦК України, підписанням цієї заяви приєднується до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, затвердженій Протоколом засідання Правління Банку № 8 від 19.02.2019 року, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується належним чином їх виконувати. Відповідач з викладеними у заяві та анкеті-заяві умовами погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви та анкети-заяви нею проставлено свій електронний підпис. Доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи в суді та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, часткова сплата відповідачем заборгованості, свідчить про укладання нею договору про надання банківських послуг. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» підлягає заборгованість за тілом кредитного договору від 26.02.2020 року у розмірі 34\~987, 24 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, що Банком при поданні позовної заяви сплачено 2 684,00 грн. судового збору. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~684, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved