Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

1.Позиція позивача. 17 січня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом, згідно якого, прохає стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 листопада 2010 року, 23823 (двадцять три тисячі вісімсот двадцять три) гривні 99 копійок, яка складається з наступного: - 21255 (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) гривень 57 копійок заборгованість за тілом кредиту; в.т.ч.: 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; - 21255 (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) гривень 57 копійок заборг7ованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; - 2568 (дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) гривень 42 копійки заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст..625; - 0,00 гривень нарахована пеня; - 0,00 гривень нарахована комісія; та судові витрати у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок. Позовні вимоги вмотивовано тим, що [PERSON] звернулась до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05 листопада 2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами про надання банківських надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського розрахунку та кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1\~і\~2 глави 71\~цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Банком на підставі договору про банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а Відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, у порушення п.2.1.1.5.5 Договору, а також ст.. 509,526,1054 ЦК України Відповідач зобов`язання по договору не виконав. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно д оп.2.1.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 17.10.2021 року має заборгованість 23823,99 гривень. В своїй відповіді на відзив позивач зазначає, щодо форми кредитного договору, у відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами надання банківських послуг. Підписавши заяву Банк і клієнт приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невід`ємною частиною Договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. Необхідно відзначити, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 11 років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Щодо ознайомлення\~Відповідача умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг, Позивачем надана\~до суду\~копія анкети-заяви\~від 05-11-2010\~року,\~з якої\~чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що Відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив (ла), що " Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, 2 також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...». Також до матеріалів позовної заяви долучено "Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна» з якого чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Банк надав суду виписку з карткового розрахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Також Банк надав до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що Відповідачу було видану платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та прослідковується, що відповідач користувався грошима. Також вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. З матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не доведено відсутність заборгованості, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач станом на 17.10.2021 року має заборгованість 23823, 99 гривень. Отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, Відповідач належним чином умови Договору не виконує, чим порушує свої договірні зобов`язання. Зазначене призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на сьогодні не погашена. Нарахування за відповідною ставкою проводиться на максимальний залишок відповідної заборгованості по тілу/простроченому тілу кредиту за період. Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить по те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Одночасно ст.. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав. 2. Позиція відповідача. Представником Відповідача по справі [PERSON] , [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач посилається на ст. ст. 526, 626, 628, 638, 1054, 1048 ЦК України. Оскільки договір приєднання розробляється банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що нас укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, у разі укладання кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. У Анкеті-заяві позичальника від 05.11.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім цього, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи». Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови» та «Тарифи» розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові ВСУ від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Вважаю, що в даному випадку також неможливо застосувати до сказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювались самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (05.11.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позов, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Слід зазначити, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.11.2010 рок шляхом підписання анкети-заяви. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих Відповідачем коштів. Крім того, з виписки по картковим рахункам відповідача вбачається, що банком автоматично списувались кошти за послугою страхування кредиту, в той же час в матеріалах справи відсутні докази укладання із відповідачем договору страхування. Також банком було списано кошти в рахунок погашення кредиту за послугою «оплата частинами», в той же час банком в матеріали справи не додано докази, замовлення позичальником відповідної послуги або укладання із позивачем додаткового кредитного договору на купівлю товару у розстрочку. Також банком незаконно було списано комісію за обслуговування. Таким чином з аналізу виписки банку, яка є первинним банківським документом, можна дійти висновку, що реальна заборгованість за фактично отриманими коштами банку у відповідача перед банком відсутня, при цьому, зазначена позивачем заборгованість в дійсності складається з нарахованих на суму заборгованості відсотків, неустойки, а також списань за додатковими договорами, докази укладення яких позивачем надано не було. Представник відповідача, [PERSON] , просить: поновити відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву, відмовити Ат КБ «ПриватБанк» у задоволені позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 23823,99 гривень за договором про надання банківських послуг № б/н від 05.11.2020 року. У заяві про перегляд заочного рішення відповідачем зазначено, що 21 вересня 2022 року рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська позовні вимоги було задоволено частково. Відповідач вважає, що заочне рішення від 21.09.2022 року є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Також, у анкеті-заяві від 05.11.2010 року процентна ставка не зазначена. Таким чином АТ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих відповідачем коштів. З аналізу виписки банку встановлено, що реальна заборгованість за фактично отриманими коштами банку у відповідача перед банком відсутня, при цьому, зазначена позивачем заборгованість в дійсності складається з нарахованих на суму заборгованості відсотків, неустойки, а також списань за додатковими договорами, докази укладення яких позивачем надано не було. 3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи. У січні 2022 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.11.2010 року (а.с.4-5). 17 січня 2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/341/22 передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с.70). 18 лютого 2022 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін ( а.с.74). 31 березня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, згідно до змісту якої просить долучити до матеріалів справи довідку МСЕК про інвалідність (а.с 76-77). 05 травня 2022 року від адвоката Терехова А.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , до суду надійшло клопотання, відповідно до якого просить відкласти розгляд справи на іншу дату на надати можливість представнику відповідача ознайомитись із матеріалами справи (а.с. 84). 22 серпня 2022 року від адвоката Терехова А.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , надійшла заява, згідно до змісту якої просить розглянути справу без участі відповідача та його представника (а.с. 99). 22 серпня 2022 року через канцелярію суду від представника відповідача, адвоката Терехова А.В., надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.103-107). 20 вересня 2022 року через канцелярію суду від представника Позивача надійшла Відповідь на Відзив ( а.с.152-158). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року було встановлено провести заочний розгляд справи (а.с. 174). Заочний рішенням судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково (а.с. 176, 179-185). 20 грудня 2022 року представник АТ КБ «Приватбанк» на електронну пошту суду надіслав заяву про направлення повного тексту рішення (а.с. 180). 16 січня 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» Стребіж Г.С. подала до суду заяву, у якій просить видати копію рішення та виконавчі листи (а.с. 188). 03 березня 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» Стребіж Г.С. подала до суду заяву, у якій просить видати копію рішення та виконавчі листи (а.с. 192). 05 вересня 2023 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 195-202). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року призначено заяву відповідача [PERSON] до розгляду (а.с. 227-228). 12 вересня 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Терехова А.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с. 230). 12 вересня 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» Стребіж Г.С. подала заперечення (а.с. 134). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 21 вересня 2022 року скасовано, призначено справу до розгляду (а.с. 237). Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання в якому просив суд розглядати справу без участі їх представника у спрощеному позовному провадженні, у разі неявки відповідачів не заперечував проти розгляду заочного розгляду справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами\~ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачу адресу реєстрації і в силу\~ст.131 ЦПК України\~вважається доставленою. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України. В порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем та відповідачами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 05 листопада 2010 року відповідач [PERSON] підписала «анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку» (а.с. 18). Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач станом на 17.10.2021 року має заборгованість 23 823 (двадцять три тисячі вісімсот двадцять три) гривні 99 копійок, яка складається з наступного: 21255 (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) гривень 57 копійок заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 21255 (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) гривень 57 копійок заборгованість за прострочен6им тілом кредиту; 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 2568 (дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) гривень 42 копійки заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 гривень нарахована пеня; 0,00 гривень нараховано комісії (а.с. 6-15). Згідно довідки, наданої позивачем, між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки 27.11.2009 року № 4149437405676089 з терміном дії до 09/13, 05.11.2010 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 09/14, 16.03.2011 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 01/15, 02.02.2012 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 03/15, 26.03.2013 року № 5363542302281143 з терміном дії до 03/15, 03.04.2012 року № 4149605901274357 з терміном дії до 04/16, 04.01.2013 року № 5457082201940405 з терміном дії до 08/16, 26.02.2013 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 08/16, 26.03.2013 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 12/16, 26.10.2016 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 08/20, 27.07.2020 року № 4149629389977562 з терміном дії до 02/24, як вбачається дата підписання кредитного договору № б/н в довідці не зазначена (а.с. 17). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, 27.11.2009 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] , на якому 26.03.2013 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000,00 гривень, в подальшому: 08.05.2013 року кредитний ліміт було збільшено до 21000,00 гривень, 09.05.2013 року було зменшено кредитний ліміт до 21000,00 гривень; 19.05.2014 року збільшено кредитний ліміт до 22500,00 гривень; 14.07.2016 року збільшено до 25000,00 гривень; 24.07.2016 року кредитний ліміт було зменшено до 22500,00 гривень, 15.09.2020 року було зменшено кредитний ліміт до 22114,43 гривень; 29.09.2020 року зменшено кредитний ліміт до 22114,43 гривень, 04.03.2021 року кредитний ліміт було зменшено до 21180,00 гривень, 14.05.2021 року було зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень (а.с. 16). З наданого позивачем паспорту споживчого кредиту, який 27.07.2020 року підписаний відповідачем, вбачається, що надавалась інформація з таких типів кредитного продукту: картка Універсальна, картка Універсальна Gold, картка Platinum, картка MC World BlackEdition, картка Visa Signature, картка MC WorldElite, картка Visa Infinite. Інформація, яка міститься у даному паспорті споживчого кредиту, інформація зберігає чинність та є актуальною до 11.08.2020 року (а.с. 19-21). Разом з тим, із наданої позивачем виписки за договором б/н за період 27.11.2009-19.10.2021 рік по рахунку вбачається, що відповідач фактично отримав у банку кредитні кошти, якими активно користувався (а.с. 58-68). Згідно до виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDN52000079095541 від 26.03.2013 за період 01.03.2013-05.05.2022 роки, яка додана відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що автоматично списувались відсотки за використання кредитного ліміту, комісія за обслуговування, страховий платіж (а.с. 108-149). З виписки за договором № б/н за період 01.01.1999-31.08.2022 року, наданої позивачем разом з відповіддю на відзив, прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та відповідач користувався грошима, відповідач частково сплачував заборгованість за договором (а.с.161-170). 5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору, висновки суду та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1\~ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75(в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної). Таким чином, виписка по картковому рахунку,що міститьсяв матеріалах справи є\~належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту,яка повинна досліджуватися судом\~у сукупності з іншими доказами. Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18, провадження № 61-9618св19. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів нарахованих на прострочений кредит, в тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.11.2010 року, банк посилався на Умови та Правила, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12 цих Умов та Правил, сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Згідно до анкети-заяви від 05.11.2010 року, підписаної [PERSON] вбачається, що вона оформила платіжну картку кредитну «Універсальна». Згідно інформації щодо типів кредитного продукту, яка підписана [PERSON] 27.07.2020 року зазначена процентна ставка за даним типом кредитного продукту у розмірі 43,20% річних поза межами пільгового періоду та 86,40% річних застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з Відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів нарахованих на прострочений кредит, оскільки з наявної в матеріалах справи Заяві від 05.11.2010 року вбачається, що сторонами не погоджено розмір процентів, а у наданому АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості Відповідача, проценти за користування кредитом обраховані за різними ставками: 30,00% річних, 27,60 % річних, 32,40% річних, 42,00% річних. При цьому як вже зазначалось кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, [PERSON] користувалась кредитними коштами протягом тривалого часу, договір нею виконувався, тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, що в своїй сукупності вказує на наявність оговірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору. Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що він не користувався кредитом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1\~ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11\~Закону України\~від 12\~травня 1991\~року №\~1023-XII «Про захист\~прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, таким чином, суд вважає, що заявлена позовна вимога щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у сумі 21255 (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять) гривень 57 копійок, підлягає задоволенню. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141ЦПК України,\~суд стягує з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі ним позову до суду, в процентах від задоволення позовних вимог, що становить - 2213 (дві тисячі двісті тринадцять) гривень 53 копійок.

Outcome: partial