Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у листопаді 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно мололітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син, [PERSON] , [INFO] 3 2014 відносини в сім?ї ускладнилися, спільне проживання сторін припинилося, 19.02.2020 шлюб між сторонами розірвано. Проте, від народження і до дня подачі позову син постійно проживає спільно з позивачем за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] знаходився завжди під опікою позивача, який повністю матеріально його забезпечував, влаштовував в дитячий садочок у 2016 та в школу у 2020. У вихованні дитини з 2013 позивачеві допомагала його мати, [PERSON] , а згодом дружина, [PERSON] , яка вивозила дитину до Європи на час особливого загострення ситуації навколо Києва під час повномасштабного вторгнення. У свою чергу, [PERSON] не підтримувала дитину морально, матеріально та фізично, не приймала участі в його вихованні, лікуванні, оздоровленні чи будь-якому розвитку. Відповідачка по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, не відвідує його вдома і в школі, а також веде аморальний спосіб життя. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2023 визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 42-43). Ухвалою судді від 27.11.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 45-46). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 73). Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 15.03.2024 надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 67). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не направила, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причин неявки суд не повідомила (а.с. 58). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , батьки якого: [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно інформації від 06.11.2023 про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Святошинської РДА м. Києва [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.03.2013 по теперішній час (а.с. 12). Відповідно до інформації від 13.11.2019 про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Святошинської РДА м. Києва [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.07.19892 по теперішній час (зв. а.с. 7). 19.02.2020 рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 15-18). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 30.12.2022 (а.с. 14). Як вбачається з заяви від 14.03.2022 завіреної приватним нотаріусом Київського міського округу, Зубковою О.Л. та зареєстрованої в реєстрі за №196,197, [PERSON] та [PERSON] надали згоду для [PERSON] , [INFO] здійснювати тимчасовий догляд за малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] на території Італійської Республіки, інших країн Європейського союзу, на період до закінчення бойових дій та військового стану на території України (а.с. 39). Відповідно до копії ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2023 [PERSON] [INFO] обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (а.с. 35-36). Згідно довідки №1518 від 30.10.2023 [PERSON] працює в ТОВ «Фора» на посаді заступника керуючого магазином №165_Ф КИЇВ з 01.12.2020 по теперішній час (а.с. 38). 19.02.2024 видано висновок №107-1335 Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 64-66). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обставини встановлені в ході судового розгляду свідчать про те, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню своєї дитини, не забезпечує її законних прав на нормальні умови життя і розвитку. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона не виконує у повному обсязі своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина. Відповідно до ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. V. Розподіл судових витрат судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved