Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого просить суд стягнути з відповідачів на його користь 1097058 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 травня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у борг грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США, позика мала бути повернута до 28 травня 2023 року. У забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики між позивачем та [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки від 28 травня 2023 року. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). У встановлений договором позики строк позика не була повернута [PERSON] Відповідачі не виходять на зв`язок. Станом на 30.08.2023 року курс долару США до національної валюти гривні встановлений НБУ становить 36,5686 грн. за 1 долар США. 30 000 доларів США х 36, 5686 становить 1 097 058 грн. Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 530, 553, 1046, 1049, ЦК України, просить суд стягнути з відповідачі несплачену суму позики. Ухвалою 21.09.2023 року цивільну справу прийняти до провадження. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.02.2024 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення коштів- закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.05.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики. Відповідно до умов Договору позики [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 239700 грн., що еквівалентно 30000 доларів США, згідно курсу на день укладення договору. [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] позику 28.05.2023 року. Позика підлягає поверненню в національній валюті України - гривні, яка буде еквівалентна 30000 доларів США за курсом НБУ на дату фактичного повернення позики. Підписання цієї розписки свідчить про фактичне отримання [PERSON] зазначеної суми позики. Сторони домовились, що в забезпечення повернення позики буде укладено договори поруки. 28.05.2013 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі зобов`язуються відповідати перед кредитором за виконання зобов`язання [PERSON] , що виникли з Договору позики від 28.05.2013 року. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель приймає на себе зобов`язання та несе солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов`язання, а саме, зобов`язання Боржника по поверненню кредитору позики у національній валюті України - гривні у сумі, яка буде еквівалентна 30000 доларів США за курсом НБУ на дату фактичного повернення позики (п. 3.1. Договору поруки) Строк повернення позики за основним договором - до 28.05.2023 року. Строк дії поруки за цим договором - до 28.05.2024 року. Уразі невиконання божником своїх зобов`язань за основним договором, кредитор має право звернутись до суду із позовом про солідарне стягнення з боржника та поручителя заборгованості за основним договором, без попереднього повідомлення про це останніх (п. 5.4.1. Договору поруки). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України,зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень статті 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Вищезазначений договір позики, складений 28.05.2013 року, повністю підтверджує як факт отримання [PERSON] грошових коштів за договором позики, так і його зобов`язання повернути ці кошти до 28.05.2023 року. Суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що [PERSON] повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю кошти саме за цим договором позики. [PERSON] та [PERSON] відповідно до договорів поруки зобов`язались відповідати перед кредитором за виконання зобов`язання [PERSON] , що виникли з Договору позики від 28.05.2013 року Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. На підставі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст. 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленим законом. Згідно з чинним законодавством, у разі отримання позики іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Разом з тим, у договорі позики від 28.05.2013 року сторони дійшли згоди про те, що Позичальник повертає суму позики в національній валюті України - гривні, у сумі, яка буде еквівалентна 30000 доларів США за курсом НБУ на дату фактичного повернення позики. Таким чином, стягнення заборгованості за договором позики у національній валюті України не суперечить умовам договору позики та нормам чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором позики від 28.05.2013 року у розмірі 1097058 грн., що станом на 30.08.2023 року за курсом НБУ становить 30000 доларів США . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved