Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 листопада 2021 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передала [PERSON] 800,00 доларів США, а відповідачка зобов`язувалася повернути зазначену суму в строк до 30 квітня 2022 року. Договір позики укладений у формі письмової розписки, яку [PERSON] склала 23.11.2021 власноруч, в присутності позивача та [PERSON] . Кошти в зазначений в розписці термін відповідачка до теперішнього часу не повернула, стала уникати зустрічей та контактів з позивачем, перестала реагувати на її неодноразові прохання повернути борг, почала відверто ігнорувати усні вимоги. Позивачем вчинялися дії, направлені на досудове врегулювання спору, проте відповідачка вимкнула телефон та змінила своє місце проживання, яке позивачу не відоме. [PERSON] взяті на себе зобов`язання із повернення суми позики належним чином не виконала, суму позики не повернула. У зв`язку із простроченням виконання зобов`язання позивач вказала, що окрім суми заборгованості також підлягають стягненню 3% річних за період з 01.05.2022 по 19.08.2022 тобто за 111 днів прострочки. Загальна сума заборгованості складає 807 доларів 30 центів США. Крім того, позивач понесла витрати на правничу допомогу, які вважає за необхідне стягнути з відповідача. Посилаючись на викладені обставини просить стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 800,00 доларів США, 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 7,30 доларів США та судові витрати. Рух справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2022 відкрито проводження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Середи А.А. про витребування доказів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Середи А.А. про витребування доказів, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. 30.01.2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по справі ухвалено заочне рішення яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі. 20.07.2023 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. В обґрунтування заяви, [PERSON] вказала, що позивачем були приховані реальні причини складання розписки, які не мають нічого спільного із відносинами позики. Так, 27.10.2021 відділенням поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, було зареєстровано кримінальне провадження 12021082080001472 за ч. 3 ст. 185 КК України, про крадіжку майна позивача. За даним провадженням неповнолітній син відповідачки у позивача здійснив крадіжку грошей в сумі 2000,00 доларів США. В той же день 27.10.2021 слідчому було повернуто 1200,00 доларів США, що доводиться заявою [PERSON] .. В подальшому за рішенням суду, позивачу були повернуто 1200,00 доларів США. Залишок неповернених позивачу коштів, складав 800,00 доларів США. Через те, що в її на той час неповнолітнього сина [PERSON] не було коштів для відшкодування збитків, оскільки він ще навчався та зустрічався із донькою позивача, вона зобов`язалась повернути за нього позивачу зазначені 800,00 доларів США, до ухвалення рішення в справі за провадженням №12021082080001472. Під час досудового розслідування за вказаним провадженням із [PERSON] вони дійшли згоди, що гарантією повернення коштів буде написана відповідачкою розписка про те, що вона начебто взяла у неї 800,00 доларів США та зобов`язалась в подальшому їх повернути. Ця розписка була написана 23.11.2021 та передана позивачу. Під час написання розписки, ніякі грошові кошти [PERSON] їй не передавала. Письмового договору позики не укладалось. До першого судового засідання по кримінальній справі, вона позивачу повернула 800,00 доларів. Розписки від неї про отримання коштів не вимагала. 24.01.2022 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у справі №336/10125/21 ухвалено вирок щодо [PERSON] . Під час судового засідання у справі №336/10125/21 [PERSON] повідомила, що отримала 800,00 доларів США він відповідачки, про що зазначено в рішенні суду. Таким чином, вважає позовні вимоги безпідставними. Договору позики не було укладено, оскільки не передавалось майно під час написання розписки і сама розписка не мала на меті існування відносин позики. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2023 року заочне рішення по справі скасовано та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні 13.03.2024 року позивач та його представник адвокат Середа А.А. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник, належним чином повідомлені про розгляд справи до суду не з`явилися. Від представника відповідача, адвоката Рогальського В.М. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позовних вимог просили відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилась [INFO] в м. Запоріжжя, про що свідчить паспорт громадянки України на її ім`я [NUMBER] (а.с.5). Згідно з розпискою від 23.11.2021 [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] ), отримала у борг від [PERSON] (паспорт [NUMBER] ) грошові кошти в сумі 800,00 доларів США. Отримані грошові кошти зобов`язалась повернути до 30.04.2022. У розписці міститься підпис [PERSON] , зазначено, що розписка складена у присутності [PERSON] (а.с.6). Оригінал розписки судом досліджено у судовому засіданні та долучено до матеріалів справи. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його знайомою. 23.11.2021 вона попросила його бути присутнім під час передачі коштів [PERSON] . Того ж дня [PERSON] у його присутності, знаходячись в автомобілі, передала, а [PERSON] прийняла від неї грошові кошти в сумі 800 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США, про що [PERSON] власноруч написала розписку. Пізніше, від [PERSON] йому стало відомо, що [PERSON] гроші [PERSON] не повернула. Зі слів [PERSON] , [PERSON] брала кошти у позивача для того щоб розрахуватись з адвокатом по іншій справі, про що сама неодноразово казала у присутності свідка. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та двох - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Висновки суду. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу. Станом на день звернення з позовом та на час розгляду справи відповідачем не спростовано вимоги позивача, не надано доказів повернення суми боргу. Доводи відповідача про те, що кошти вона не отримувала в позику, а розписка написана нею власноруч як гарантія повернення коштів позивачу у сумі 800,00 дол. США викрадених сином відповідачки у [PERSON] , які вона повернула до першого судового засідання по кримінальній справі, а саме 24.01.2022 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Натомість, з досліджених судом скріншотів переписки між сторонами вбачається, що в липні 2022 року, тобто перед зверненням до суду з цим позовом, позивач писала відповідачу повідомлення стосовно повернення коштів, а відповідач не заперечувала факт отримання коштів та свого обов`язку щодо повернення коштів, протягом декількох місяців обіцяла кошти повернути. Суд визнає ці докази належними та такими, які в сукупності з іншими доказами по справі підтверджують викладені позивачем обставини. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення 3% річних суд зазначає наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних за договором позики від 23.11.2021 на зальну суму 7,30 доларів США, які розраховані за період з 01.05.2022 року по 19.08.2022 року Враховуючи доведеність вимог, заявлених позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсягу. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. Крім того, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн. виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих доказів, а саме договору про надання правової допомоги, акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 09.08.2022; розрахунку наданих послуг за вказаним договором; квитанції до прибуткового ордеру № б/н від 10.01.2023, витрати на правову допомогу складають 7500,00 грн. Оскільки витрати на правничу допомогу підтверджуються наданими до позовної заяви доказами, є співмірними зі складністю справи, а отже підлягають стягненню у повному обсязі.

Outcome: approved