Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

27 січня 2022 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за щомісячні внески співвласників житлових і нежитлових приміщень будинків на утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків та прибудинкової території у розмірі 5006,55 грн.; за щомісячний внесок до ремонтного фонду ОСББ «БВР-21Б» у розмірі 675,75 грн., заборгованість за разовий внесок до резервного фонду ОСББ «БВР-21Б» у розмірі 1215,00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 183,30 грн., 3 % річних у розмірі 72,14 грн., витрати за сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. ОСББ «БВР-21Б» здійснює управління будинком [ADDRESS] . Створення та належна реєстрація ОСББ «БВР-21Б» підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію ОСББ «БВР-21Б», а також копією Статуту. На підставі проколу установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, проведених 27.02.2021 року наказом № 1 призначено Голову правління. Рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б», які проведені 15.05.2021 року, протоколом № 2 співвласники затвердили розмір щомісячного внеску співвласників житлових і нежитлових приміщень на утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків та прибудинкової території - 8,60 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласників при зарахуванні на банківський рахунок ОСББ «БВР-21Б» до 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем; - 9,60 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласника при зарахуванні на банківський рахунок ОСББ «БВР-21Б» після 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем; затвердили щомісячний внесок до ремонтного фонду ОСББ «БВР-21Б» у розмірі 1,50 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласника приміщення сплатити до 20-го (включно) числа наступного за розрахунковим місяцем; затвердили разовий обов`язковий внесок до резервного фонду ОСББ «БВР-21Б» у розмірі 10,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласника приміщення в строк до 01 липня 2021 року. Враховуючи, площу квартири та частково здійснені оплати відповідачем, утворилась заборгованість за щомісячні внески співвласників житлових і нежитлових приміщень будинків на утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків та прибудинкової території за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року в сумі 5006,55 грн., заборгованість за щомісячний внесок до ремонтного фонду ОСББ «БВР-21Б» за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року в сумі 675,75 грн., заборгованість за разовий внесок до резервного фонду ОСББ «БВР-21Б» в сумі 1215,00 грн. В зв`язку із простроченням відповідачем зобов`язання по оплаті внесків та платежів позивачем нараховано інфляційні збитки в розмірі 183,30 грн. та 3% річних в розмірі 72,14 грн. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. 16 лютого 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 17 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б» до [PERSON] про стягнення внесків на утримання спільного майна за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б» заборгованості по оплаті внесків на утримання спільного майна за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 6 897,30 грн., за період прострочення грошового зобов`язання індексу інфляції у розмірі 183,30 грн. та 3% річних у розмірі 72,14 грн, судовий збір 2481,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн, а всього на загальну суму 11 633,74 гривні. 22 листопада 2022 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2022 року, просив скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що відповідач не був належним чином повідомлений, відповідач не з`явився до судового засідання з поважних причини у зв`язку з проходженням лікування та реабілітації, а також в матеріалах справи відсутня заява представника позивача, що він не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 12 грудня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б» до [PERSON] про стягнення внесків на утримання спільного майна за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року, - скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 18 січня 2023 року представник позивача Кобзаренко Ю.В. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог про стягнення внесків на утримання спільного майна за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 34 403,24 грн., з яких: 17 188,38 грн. - заборгованість за щомісячні внески співвласників житлових і нежитлових приміщень будинків на утримання та експлуатацію багатоквартирного будинків та прибудинкової території; 2 862,75 грн. - щомісячний внесок до ремонтного фонду ОСББ «БВР-21Б»; 1215,00 грн. заборгованість за разовий внесок до резервного фонду ОСББ «БВР-21Б»; 8 528,00 грн. - заборгованість за утримання паркінгу; 4 037,97 грн. - інфляційні нарахування; 571,17 грн. - 3 % річних. 20 лютого 2023 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду та долучено до матеріалів цивільної справи. 24 лютого 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, зупинено провадження у цивільній справі № 755/1488/22 до набрання законної сили судового рішення у господарській справі № 910/10228/22, що перебуває у провадженні Господарського суду міста Києва. 14 серпня 2023 року постановою Київського апеляційного суду, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 лютого 2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 06 жовтня 2023 року постановою Київського апеляційного суду у задоволені заяви представника Об`єднання багатоквартирного будинку «БВР-21Б» - адвоката Кобзаренка Юрія Васильовича про ухвалення додаткового рішення - відмолено. 26 жовтня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва поновлено провадження у цивільній справі № 755/1488/22. 01 березня 2024 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, заява представника позивача про долучення доказів щодо витрат на правничу допомогу прийнято до розгляду та долучено до матеріалів цивільної справи. Представник позивача Кобзаренко Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, правом подання доказів на спростування заявлених вимог не скористались. Суд заслухавши представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна від 20.01.2022 року за №295569803. Співвласниками багатоквартирного будинку 21-Б створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б», державна реєстрація якого відбулась 17.03.2021 року. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б» діє на підставі Статуту, який затверджено Загальними зборами ОСББ «БВР-21Б». Згідно Статуту, ОСББ «БВР-21Б» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням:буд. [ADDRESS] . Згідно Розділу ІІ п.1,2 Статуту ОСББ «БВР-21Б», метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів від співвласників багатоквартирного будинку для сплати всіх платежів, передбачених законодавством, цим Статутом Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Розділом ІІ п.3 Статуту визначено, що завданням Об`єднання є забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; реалізація прав власників приміщень та квартир будинку на володіння, користування та розпорядження спільним майном; сприяння співвласникам Об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; виконання власниками приміщень та квартир будинку своїх зобов`язань та обов`язків, пов`язаних з діяльністю Об`єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб. Протоколом № 2 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «21-Б», які відбулися 15 травня 2021 року, затверджено розмір щомісячного внеску співвласників житлових і нежитлових приміщень на утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків та прибудинкової території - 8,60 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласників при зарахуванні на банківський рахунок ОСББ «БВР-21Б» до 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем; - 9,60 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласника при зарахуванні на банківський рахунок ОСББ «БВР-21Б» після 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем; затвердили щомісячний внесок до ремонтного фонду ОСББ «БВР-21Б» у розмірі 1,50 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласника приміщення сплатити до 20-го (включно) числа наступного за розрахунковим місяцем; затвердили разовий обов`язковий внесок до резервного фонду ОСББ «БВР-21Б» у розмірі 10,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласника приміщення в строк до 01 липня 2021 року. У відповідача утворилась заборгованість за щомісячні внески співвласників житлових і нежитлових приміщень будинків на утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків та прибудинкової території за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2022 року в сумі 17 188,35 грн., заборгованість за щомісячний внесок до ремонтного фонду ОСББ «БВР-21Б» за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2022 року в сумі 2 862,75 грн., заборгованість за разовий внесок до резервного фонду ОСББ «БВР-21Б» в сумі 1215,00 грн; заборгованості за утримання паркінгу - в сумі 8 528,00 грн. За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Правила користування приміщеннями житлових будинків, затвердженні Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п.18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що є співвласниками квартири несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. Разом з тим, відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. (ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Згідно до статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Частина 3 статті 23 цього Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачем було вчинено дії на користь відповідача - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом становлено, що всупереч положенням ст. 322 ЦК України, а також положенням Статуту ОСББ «БВР-21» відповідач не виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання спільного майна, не виконує рішення статутних органів ОСББ «БВР-21» та не сплачує належні внески і платежі. Відповідно п. 14 розділу III Статуту ОСББ «БВР-21» до компетенції правління належать здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством. Вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання у відповідача утворилась заборгованість за щомісячні внески співвласників житлових і нежитлових приміщень будинків на утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків та прибудинкової території за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2022 року в сумі 17 188,35 грн., заборгованість за щомісячний внесок до ремонтного фонду ОСББ «БВР-21Б» за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2022 року в сумі 2 862,75 грн., заборгованість за разовий внесок до резервного фонду ОСББ «БВР-21Б» в сумі 1215,00 грн., заборгованість за утримання паркінгу в сумі 8 528,00 грн., що підтверджується розрахунком який міститься у справі. Відповідачем не було надано суду доказів сплати внесків на утримання будинку за заявлений позивачем період часу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц. Разом з тим, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення судом 3% річних та інфляційних втрат за період з 01 червня 2021 року по дату завершення нарахування зобов`язань згідно розрахунку заборгованості 31 грудня 2022 року на суму боргу за надані послуги, є помилковим та порушує норми матеріального права, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення збитків від інфляції в розмірі 4 037,97 грн, та 3 % річних в розмірі 571,17 грн, не підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті внесків на утримання спільного майна є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, та присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б» заборгованість по оплаті внесків на утримання спільного майна за період з 01 червня 2021 року по 31 грудня 2022 року, в загальному розмірі 29 794,10 гривень. При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 481,00 грн., також позивачем сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24.02.2023 року до Київського апеляційного суду в сумі 2 684,00 грн. відповідно до Закону України «Про судовий збір». Що стосується витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 17 січня 2022 року між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БВР-21Б» та Адвокатським об`єднанням «Ю.Д.К» в особі Голови адвокатського об`єднання Кобзаренка Юрія Васильовича, укладено Договір про надання правової допомоги № 21/1, відповідно до умов якого, договором регулюються правовідносини щодо надання виконавцем правової допомоги, а саме: надання консультацій щодо процедури стягнення заборгованості з власника квартири [ADDRESS] у сумі 2000,00 грн; підготовка та направлення до суду позовну заяву. Відповідно до п. 4 Договору про надання правової допомоги № 21/1, за надання послуг згідно п. 4.1. Договору замовник сплачується виконавцеві винагороду у розмірі 2 000,00 гривень 00 копійок (без ПДВ). Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, що підтверджено Договором про надання правової допомоги № 21/1 від 17 січня 2022 року, рахунком № № 1-1 від 20 січня 2022 року, платіжне доручення № 183 від 21 січня 2022 року, Актом надання правової допомоги по Договору № 21/1 від 17 січня 2022 року. Окрім того, 26.02.202024 року через систему «Електронний суд» представником позивача Кобзаренко Ю.В. направлено до суду заява про долучення доказів щодо витрат на правничу допомогу разом з зведеним актом надання правової допомоги у справі № 755/1488/22 від 24.02.2024 року та копії платіжних інструкцій № 183 від 21.01.2022 року на суму 2000 грн., № 485 від 20.12.2022 року на суму 2000 грн., № 541 на суму 1000 грн. та № 542 на суму 1000 грн. від 04.02.2023 року, № 428 на суму 1000 грн. та № 429 на суму 1000 грн. від 21.02.2023 року, № 776 на суму 1000 грн. та № 777 на суму 1000 грн. від 05.02.2024 року, № 803 на суму 1000 та № 804 на суму 1000 грн. від 23.02.2024 року. Відповідно до п.3 зведеного Акту надання правової допомоги у справі № 755/1488/22, перелік наданий послуг та вартість складається з: 3.1. надання консультацій щодо процедури стягнення заборгованості з власника квартири [ADDRESS] , підготовка та направлення до суду позову щодо стягнення заборгованості з власника квартири [ADDRESS] у розмірі 2000 грн., 3.2. підготовка та участь у судовому засіданні 20 грудня 2022 року у розмірі 2000 грн., 3.3. підготовка та участь у судовому засіданні 06 лютого 2023 року у розмірі 2000 грн., 3.4. підготовка та участь у судовому засіданні 24 лютого 2023 року у розмірі 2000 грн., 3.5. підготовка та участь у судовому засіданні 14 лютого 2024 року у розмірі 2000 грн. Окрім того, відповідно до п.4,5 зведеного акту від 24.02.2024 року, клієнтом сплачена підготовка та участь адвоката у судовому засіданні - 01.03.2024 року у розмірі 2000 грн., загальна сума сплачених послуг у справі № 755/1488/22 про стягнення внесків на утримання спільного майна складає 12 000 грн. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає доведеним, правомірним та співмірним відшкодування відповідачем [PERSON] на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 10 392,00 грн., надання оплата якої підтверджена долученими до матеріалів справи доказами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 29 794,10 грн, що становить 86,6% від заявленої позивачем суми - 34 403,24 грн. (29 794,10 х 100 : 34 403,24). Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, у відсотковому співвідношенні від розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 4 472,89 грн (5165 х 86,6% :100). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: partial