Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до Національного авіаційного університету (далі - відповідач, НАУ), про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову вказав, що наказом Льотної академії Національного авіаційного університету № 657/о від 01.09.2022, позивач був прийнятий на посаду завідувача кафедри права та соціально-гуманітарних дисциплін факультету авіаційного менеджменту, як такий що пройшов конкурсний відбір за строковим трудовим договором на рік. На протязі 2022-2023 років систематично відбувався мобінг щодо позивача з боку декана авіаційного менеджменту [PERSON] 07.07.2023 позивач був звільнений з займаної посади згідно статті 38 КЗпП України на підставі Наказу Льотної академії Національного авіаційного університету № 517/0 від 26.06.2023, проте, всупереч вимогам законодавства, повний розрахунок з позивачем не був здійснений. Кошти були виплачені лише після його звернення 23.08.2023 до Управління інспекційної діяльності у Кіровоградській області Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. Відповідь на зазначене звернення отримана не була. Повний розрахунок позивач отримав лише 31.08.2023. Вказує, що він є інвалідом першої групи, з 15.03.2020 хворіє на ниркову недостатність. У зв`язку з захворюванням, приймає життєво необхідні ліки високої вартості, крім того, потребує посиленого харчування, зі змістом м`яса, спеціальної дієти. Внаслідок, несвоєчасної виплати заробітної плати, позивачу довелося знизити дозування ліків, що негативно відобразилось на стані нирок. Внаслідок затримки виплати майже на два місяці, і відсутності коштів, позивач не мав можливості забронювати та поїхати на обстеження в республіку Ізраїль. Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 09.07.2023 по 30.08.2023 в розмірі 24203,72 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Дарницький районний суд м. Києва ухвалою від 17.10.2023 залишив позовну заяву без руху, надав позивачу строк для усунення недоліків. 16.11.2023 у встановлений судом строк позивач усунув зазначені недоліки. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2023 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. 12.12.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача зазначає, що не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач перебував у трудових відносинах з Льотною академією Національного авіаційного університету, яка є відокремленим структурним підрозділом (філією) університету. Враховуючи те, що НАУ передано право Льотній академії НАУ вести судові справи з усіма правами та обов`язками позивача, відповідача та третьої особою, НАУ в даному випадку не є роботодавцем [PERSON] та відповідно не має виконувати зобов`язання, які виникли внаслідок трудових відносин між [PERSON] та Льотною академією НАУ. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою від 17.01.2024 суд перейшов до розгляду вказаної цивільної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін; визнав обов`язковою явку представника відповідача Національного авіаційного університету в судові засідання. В судовому засіданні позивача вимоги позову підтримав, посилаючись на доводи, що вказані у позові. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, посилаючись на доводи викладені у відзиві та письмових поясненнях. Вказали, що роботодавцем та одночасно податковим агентом позивача є саме відокремлений структурний підрозділ - Льотна академія НАУ, яка має окремі права фінансово-господарської самостійності зі збереженням коду мережі державного фінансування, може від свого імені набувати майнових і немайнових прав, нести обов`язки та відповідальність в межах затвердженого Міністерством освіти і науки України кошторису академії. Фінансування академії здійснюється за рахунок Державного бюджету України, вона наділена правом реєстрації зобов`язань та сплати податків і зборів за місцем знаходження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом в.о. начальника Льотної академії Національного авіаційного університету № 657/о від 01.09.2022, [PERSON] було прийнято на роботу по строковому трудовому договору з 01.09.2022 по 31.08.2023, як такого, що пройшов за конкурсом на штатну посаду завідувача кафедри права та соціально-гуманітарних дисциплін факультету авіаційного менеджменту з посадовим окладом 6589,40 грн., 0,6 ставки 19 т.р. ЄТС, доплата 25%- доцент, 25% д.н., 6% - за завідування кафедрою за рахунок загального фонду; посадовий оклад 4392,94 грн., 0,4 ставки 19 т.р. ЄТС, доплата 25%- доцент, 25% -д.н., 6% з- за завідування кафедрою за рахунок спецфонду НК. Надбавка за вислугу років П та НПП 10% (на 01.09.2022 7 - 8 - 3). Наказом в.о. директора Льотної академії Національного авіаційного університету № 517/о від 26.06.2023 завідувача кафедри права та соціально-гуманітарних дисциплін факультету авіаційного менеджменту [PERSON] 07.07.2023 звільнено з займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Вирішуючи вказаний спір суд керується наступним. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Працівник є слабшою ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (така позиція викладена в пунктах 67, 69, 70, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18)). При звільненні з роботи позивачу не була виплачена вчасно заробітна плата, а відтак він має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Як стверджує позивач остаточний розрахунок з ним було проведено 31.08.2023, що не спростовано представниками відповідача. Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості(стаття 129 Конституції України). При вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України застосуванню підлягає Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100). Пунктом 5 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді, при цьому день звільнення працівника та день остаточного проведення з ним розрахунків у цей період не включаються. Відповідно до довідки Льотної академії Національного авіаційного університету м. Кропивницький про одержані доходи та утримані податки, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 343,63 грн. Позивачем вказана довідка та розмір середньоденної заробітної плати не оспорювалися. Відтак, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 13056,80 грн. (38 робочих днів * 343,63), а тому вимоги позивача є частково обгрунтованими. Що стосується доводів НАУ про те, що він є неналежним відповідачем у справі, то такі доводи суд визнає безпідставними. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України), Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України). Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України). Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України). Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України). Від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору. Судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Національний авіаційний університет (ідентифікаційний код 01132330) зареєстрований як юридична особа 11.09.2000. У відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи вказано, зокрема, відокремлений структурний підрозділ «Льотна академія Національного авіаційного університету». Враховуючи викладене вище, суд вважає, що саме Національний авіаційний університет є належним відповідачем у справі. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13056,80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial