Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом та визнання права на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємцівдо відповідача Путильської селищної ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Свої позовні вимоги обґрунтували наступним: [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку (літ.А-І) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 222235 грн., а також земельні ділянки: площею 0.1800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] , вартістю 92196 грн. та площею 0.3200 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за в [ADDRESS] , вартістю 112064 грн. Загальна вартість спадкового майна становить 426495,00 грн. Як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] , позивачі своєчасно, протягом шестимісячного строку прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Кокаревої Н.М. із відповідними заявами. Постановою нотаріуса позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що ними не були надані належним чином оформлені документів, що посвідчують право власності на вказане не нерухоме майно. Просять визнати право спільної часткової власності по 1/5 частки кожному на майно в порядку спадкування, яке складається: із житлового будинку (літ.А-І) з господарськими будівлями, 1990 року побудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та право на завершення процедури приватизації і одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємців, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією земельних ділянок площею 0.1800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 92196 грн. та площею 0.3200 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 112064грн. У судове засідання позивачі та їх представник адвокат Маковійчук С.С. не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позовних вимог немає. У судове засідання представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.06.2014 року виконавчим комітетом Дихтинецької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис № 22 (а.с.21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку (літ.А-І) з господарськими будівлями, 1990 року побудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 222235 грн., а також із земельних ділянок: площею 0.1800 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 92196 грн. та площею 0.3200 га - з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 112064 грн. Загальна вартість спадкового майна становить 426495,00 грн. Вказане підтверджується копією технічного паспорта виданого СГД [PERSON] та звітом ПП "ГРАНД ЮМ" про експертну грошову оцінку земельних ділянок (а.с. 29-32). З копії витягу про реєстрацію в спадковому майні № 75009655 від 05.12.2023 року вбачається, що після смерті [PERSON] в Путильській державній нотаріальній конторі зареєстрована спадкова справа № 150/-2023/02-14 (а.с.27). З виписки з погосподарської книги №441/06-19 від 29.12.2023 року вбачається, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, 1990 року побудови, який розташований за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] (а.с.28). Відповідно до рішення Дихтинецької сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1993 року про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,50 га.для ведення особистого підсобного господарства в с. М. Дихтинець (а.с.26). З довідки Путильської селищної ради Чернівецької області № 142 від 05.12.2023 року вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , згідно рішення Дихтинецької сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1993 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам села" передана земельна ділянка площею 0.50 га, з якої: 0.1800 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] та 0.3200 га - для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] (а.с.34) . Відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)та Звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок, [PERSON] розпочав процес приватизації вищевказаних земельних ділянок (а.с.26-29). З довідки Путильської селищної ради №440/06-19 від 29.12.2023 року вбачається, що спадкоємцями за законом згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) є: дружина [PERSON] і сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 150/2023 Путильської державної нотаріальної контори, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] та підтверджується реєстраціїєю та проживанням разом із спадкодавцем за однією адресою в [ADDRESS] з 1990 року по даний час. (а.с.50-58). З копії постанови державного нотаріуса Путильської нотаріальної контори Кокаревої Н.М. № 58/02-31 від 06.03.2024 року вбачається, що позивачці [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим , що ними не були надані належним чином оформлені документів, що посвідчують право власності на вказане не нерухоме майно (а.с.10). Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок (літ.А-І) з господарськими будівлями, 1990 року побудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав померлому [INFO] [PERSON] . Спадкоємцями за законом згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) є: [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Інші особи на володіння та користування на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його Приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріуса, суд вважає позовні вимоги позивачів про визнання за ними права власності на майно в порядку спадкування за законом на нерухоме по 1/5 частки кожному, такими, що підлягають до задоволення, оскільки відсутність документів що посвідчують право власності на вище вказаний житловий будинок унеможливлює для позивачів оформлення права на спадщину у нотаріальному порядку. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини . Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішенням Дихтинецької сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1993 року про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам, передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,50 га. для ведення особистого підсобного господарства в с. М. Дихтинець (а.с.23). З довідки Путильської селищної ради № 142 від 05.12.2023 року вбачається, що [PERSON] , згідно рішення Дихтинецької сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1993 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам села", передана земельна ділянка площею 0.50 га, з якої: 0.1800 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] та 0.3200 га - для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] (а.с.34) . Відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та Звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок, [PERSON] розпочав процес приватизації вищевказаних земельних ділянок. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданих роз`яснень, правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 4-753/0/4-132 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. За таких обставин суд вважає, що позивачі, як спадкоємці за законом, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та набули право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому за життя, включно з правом на завершення приватизації земельних ділянок. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання права власності на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємців є обґрунтованою та підлягає до задоволення. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved