Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник адвокат Зоц А.О. звернулася до суду з позовною заявою, якою просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2021 шлюб між сторонами було розірвано. Батько дитини більше трьох років та по теперішній час дитину не відвідує та не цікавиться її розвитком , станом здоров`я, не несе будь яких витрат на утримання дитини, самоусунувся від виховання доньки. Позивач самостійно забезпечила належний рівень життя доньки та матеріально її забезпечує. 18.06.2022 позивач уклала шлюб з [PERSON] та у 2023 у них народився син. Зазначає, що її чоловік відноситься до дитини позивачки, як до рідної та вона називає його татом. Відповідач не підтримує стосунків з донькою, не спілкується, не виявляє до неї батьківської уваги та турботи, не займається її вихованням та життям. Таким чином, останній фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню дитини, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 17.11.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с.14). Ухвалою суду від 13.02.2024 закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду (а.с.27). Позивач та його представник адвокат Зоц А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток, які повернулися із відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с.33,35), а також шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с.34, 41). Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явися, надав суду клопотання розглядати справу у їх відсутність та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.28-32). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] . Напротязі п`ятнадцяти років позивачка разом з відповідачем проживали однією родиною. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] . З 2019 відповідач не проживає з родиною, внаслідок чого сторони розлучилися. На даний час відповідач доньці не допомагає, участі у вихованні не приймає, на зв`язок не виходить. Наразі позивачка проживає з своїм новим чоловіком [PERSON] , який займається вихованням дитини,матеріально їх забезпечує , допомагає жінці. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона з [PERSON] є подругами. Останній раз відповідача бачила на дні народженні [PERSON] , тобто влітку 2019. Після розірвання шлюбу, відповідач ніякої допомоги не надає, позивач самостійно піклується про свою дитину. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2015, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2021 було розірвано (а.с.18). Від даного шлюбу у подружжя народилася донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від 11.11.2015, видане повторно Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області(а.с.6). 18.06.2022позивачка уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , актовий запис № 471. Після укладання шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного спеціалістами служби управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради вбачається, що в будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] проживає малолітня [PERSON] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , її чоловіком [PERSON] , дитиною [PERSON] , [INFO] . Вказаний будинок оснащений меблями, побутовою технікою, зроблений сучасний ремонт. У дитини є окрема кімната, обладнана своїм спальним місцем, письмовим столом та шафою. За даною адресою створені всі умови для виховання, розвитку та навчання малолітньої дитини (а.с.15). Відповідно до характеристики з Товариства з обмеженою відповідальністю м. Дніпро «Навчально виховний комплекс Катеринослав» зазначено, що мати малолітньої [PERSON] , приводить та забирає дитину зі школи. Батько, [PERSON] протягом вказаного часу до школи не з`являється та педагогічному складу або керівництву не відомий (а.с.39). Згідно висновку Голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради від 16.02.2024 є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 29-32). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини. Відповідач належним чином не піклується про неї, не забезпечив відповідні умови для проживання дитини. Своїми діями та бездіяльністю відносно дитини, відповідач не має бажання змінити ставлення до виховання та утримання своєї дитини. Дівчинка проживає зі своє матір`ю, її чоловіком та братом, які піклуються про неї, утримують, доглядають, розвивають та спілкуються з дитиною в необхідному обсягу. Батько дівчинки фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, усі вище викладені факти свідчать про безпідставне ставлення відповідача до своєї дитини, про байдужість та повне ігнорування життя своєї доньки. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини через винну поведінку відповідача, який свідомо нехтує у спілкуванні з донькою. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved