Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Позов мотивовано тим, що 26 листопада 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис № 2739. За час перебування в шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги про розірвання шлюбу позивач обґрунтувала тим, що у сторін різні погляди на сімейне життя, через що часто виникають різного роду непорозуміння, втрачено почуття любові один до одного. Сторони з лютого 2023 року разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому примирення між ними неможливе. Син [PERSON] , [INFO] залишається на її утриманні та вихованні. Вказує, що відповідач не надає коштів на утримання дитини. Відповідач з 04 квітня 2022 року проходить військову службу в Збройних силах України, військова частина [NUMBER] на посаді санітарного інструктора та має систематичний дохід, на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має. За наведених обставин просить шлюб розірвати, малолітнього сина залишити на проживанні з нею, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 05 липня 2022 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 26 листопада 2019 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №2739. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 грудня 2022 року (а.с.5). Статтею 3 СК України передбачено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалась повністю, сторони шлюбні відносини не підтримують і підтримувати не збираються, їх спільне життя суперечить інтересам позивача та відповідача, а збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Стосовно прохання позивача щодо залишення дитини проживати з матір`ю, то суд зазначає, що у позовній заяві позивачем вказано, що дитина на даний час проживає із нею, відомостей щодо наявності будь-якого спору з даного приводу між сторонами у позовній заяві не має, а матеріалами справи не підтверджено, відтак з урахуванням положень ст. 4 ЦПК України до задоволення не підлягає. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 - 2563 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Враховуючи ненадання сторонами інформації про доходи сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, та те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, відзив чи заперечень на позов не подавав, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/5 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, позивач подала позов 02 лютого 2024 року, про що свідчить відмітка суду, суд дійшов висновку, що аліменти підлягають стягненню з 02 лютого 2024 року. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. за подання позовної заяви про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.3, 55, 56, 104, 110, 112, 180, 181-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved