Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

У січні 2023 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ПрАТ«Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту - позивач) до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про повернення безпідставно набутого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.11.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . За заявою [PERSON] було складено страховий акт та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 4000 грн. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року (справа №760/32511/11) [PERSON] визнано не винною у вчиненні адміністративного правопорушення, та закрито провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Оскільки підстава на якій було [PERSON] отримано страхове відшкодування відпала, тому відповідач має відшкодувати безпідставно набуті кошти у розмірі 4000 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження по справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.04.2023 справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 04.09.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. 11.09.2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У встановлений в ухвалі строк відповідач відзив щодо позовних вимог до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК Україниу разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явився, у позові представник позивача просив суд про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 20.11.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . За заявою [PERSON] було складено страховий акт та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 4000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10005 від 24.12.2019 року. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року (справа №760/32511/11) [PERSON] визнано не винною у вчиненні адміністративного правопорушення, та закрито провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, підстава на якій було [PERSON] отримано страхове відшкодування відпала, що не потребує доказування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України визначає, що джерелом підвищеної небезпеки є - діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 2 статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Окрім того, зазначена позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 910/21313/16: «Суд виходить з того, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей 3, 6, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок. Суд враховує, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди. Зокрема, згідно з положеннями статтями 1166, 1187 Цивільного кодексу України відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, покладається на особу, винну в заподіянні відповідної шкоди. Зважаючи на відсутність вини другого учасника ДТП, суд приходить до висновку про те, що цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у позивача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування відповідачу. Відтак у зв`язку з отриманням відповідачем страхового відшкодування за відсутністю у позивача обов`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відбулось безпідставне збагачення за рахунок відповідача, правові наслідки якого врегульовані статтею 1212 Цивільного кодексу України. Оскільки зазначена правова норма зобов`язує особу, яка набула майно іншої особи без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому, зокрема й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн.

Outcome: approved