Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

06.10.2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визначити додатковий двомісячний строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та після його смерті відкрилась спадщина на 2/3 частки зазначеної квартири. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є позивач, який 28.09.2023 року звернувся до нотаріуса з питання оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що він пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що зазначений строк пропущено ним з поважних причин, оскільки вважає, що у зв`язку з введенням воєнного стану в України, зазначений строк продовжено до 11.01.2024 року. 03.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 12.12.2023 року на адресу суду надійшов відзив представника виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, відповідно до якого представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску встановленого ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини. 19.01.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Штефан Д.Ю., не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність і у відсутність позивача, та просив позов задовольнити. В судове засіданні представник відповідача не з`явився, в своїй заяві просив розглядати справу у його відсутність, враховуючи його доводи наведені у відзиві. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.03.2023 року Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.9). За життя, з 19.02.1991 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.57). За життя померлому [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належало 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 02.11.2005 року (а.с.12), відповідно до якого зазначена квартира на праві приватної спільної сумісної власності належить в рівних частках: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 21.06.2018 року, відповідно до якого, після смерті дружини [PERSON] , [PERSON] успадкував 1/3 частку зазначеної квартири (а.с.14). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.02.1972 року Дзержинським Рай бюро ЗАГС м. Кривого Рогу (а.с.8). Згідно даним, внесеним до Паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим 29.02.2000 року на ім`я [PERSON] , позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.47-48); аналогічні відомості щодо місця реєстрації позивача містить витяг з Реєстру Криворізької міської територіальної громади сформований станом на 30.10.2023 року (а.с.27). З матеріалів Спадкової справи № 51/2023 відносно майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.45-59), судом встановлено, що 28.09.2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Лосінець С.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але 28.09.2023 року нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що спадкодавець не був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою, і не подав до нотаріуса в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки № 25121 від 25.12.2023 року (а.с.40) [PERSON] з 12.05.2023 року по сьогоднішній день працює ТОВ «БК СТАТУС» 42789974 на посаді слюсар будівельний та з 15.05.2023 по 18.12.2023 був відряджений на АТ ДТЕК «ДНІПРОНЕНРГО» Криворізька ТЕС, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Зеленодольськ, для виконання робіт з ремонту газоповітряного тракту котла. Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі №522/17925/16 (провадження № 61-1122св22). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період\~період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період\~від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач наголошував, що ним пропущено строк, визначений статтею1270ЦК України, для прийняття спадщини\~у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі ним заяви про прийняття спадщини Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи. Відповідно до\~статті 64 Конституції України, статей\~12-1\~і\~20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей\~7\~і\~34 Закону України «Про нотаріат»,\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022\~року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». З 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі\~постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану»\~пункт 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~виключено. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] , помер [INFO] , а отже кінцевим строком для подання заяви про прийняття спадщини для позивача було 10.09.2023 року. Разом з тим, як зазначено вище та на це, як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилається позивач,\~Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022\~введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до сьогодні. Станом на 10 березня 2023 року, тобто станом на день відкриття спадщини, діяла редакція Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до якої п. 3 Постанови мав наступний зміст: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Згодом, пункт 3 виключено на підставі Постанови КМ\~№ 469 від 09.05.2023. Отже, перешкоди у вигляді введення воєнного стану почали існувати протягом шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття або відмови у прийнятті спадщини, під час дії пункту 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~, а після виключення пункту 3 зазначеної Постанови КМ, позивач був направлений у відрядження на строк 7 місяців. На підставі викладеного, суд враховує, що введення воєнного стану, та факт перебування у відрядженні, унеможливило своєчасне, протягом шести місяців після смерті спадкодавця, звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і підтверджують поважність причин пропуску строку такого звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] . Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у [PERSON] поважних причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , у зв`язку з військовою агресією РФ проти Держави Україна, внесення змін до законодавства щодо вчинення нотаріальних дій у зв`язку з введенням режиму військового стану, та перебування позивача у тривалому відрядженні. Крім того, судом враховується той факт, що позивач є спадкоємцем за законом перщої черги після померлого, спадщина відповідно до вимог\~ст.1277 Цивільного кодексу України\~відумерлою не визнана, а отже вона є досі відкритою, тому, відповідно до ч. 1\~ст. 1268 Цивільного кодексу України, позивач має право на її прийняття як спадкоємець. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та [PERSON] слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , тривалістю в два місяці, з дня набранням рішенням суду законної сили. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved