Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась КРЕДИТНА СПІЛКА «СУПЕРКРЕДИТ» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.04.2019 року між КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «СУПЕРКРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CK17/037/19/189/99СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 6 192 грн 11 коп. Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти згідно з дорученням відповідача від 17.04.2019. Сторонами було погоджено графік платежів, однак відповідачем було порушено умови договору, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця. Зазначене призвело до заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 14 131 грн 77 коп., з яких: 4 128 грн 04 коп. сума заборгованості по тілу кредиту за період з 16.05.2020 по 21.11.2023 та 10 003 грн 73 коп. сума заборгованості по сплаті процентів за період з 16.05.2020 по 17.04.2022. Ухвалою суду від 11.12.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач відзив на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направила. Судове засідання з розгляду справи призначено на 11 год 00 хв 04.03.2024. Позивач у судове засідання явку свого представника не забезпечив. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою представник позивача просить суд розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судові засідання з розгляду справи 08.01.2024, 05.02.2024 та 04.03.2024 не прибула, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином та завчасно, що стверджується, зокрема наявною в матеріалах справи розпискою [PERSON] про одержання 05.02.2024 судової повістки у судове засідання, призначене на 11 год 00 хв 04.03.2024. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 17.04.2019 року між КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «СУПЕРКРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CK17/037/19/189/99С3 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п.1.1 кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 6192 грн 11 коп. Згідно з п.3.1 договору кредит надається позичальнику у національній валюті України, після підписання договору, готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал за його заявою. Відповідно до п.п.10 п.2.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 25 числа, вказаного в графіку платежів. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком частину кредиту, Позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної в графіку платежів, фактично нараховані в поточному місяці проценти на дату такого платежу. Пунктом 3.4 кредитного договору було погоджено графік платежів. Згідно з п.3.2 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно. Відповідно до п.3.3 кредитного договору розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом на дату видачі кредиту становить вісімдесят чотири процентів річних. Згідно з п.3.5 договору кредитодавець має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. Відповідно до п.3.7 договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Згідно з п.5.5. договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п.6.1 сторони договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього договору. КРЕДИТНА СПІЛКА «СУПЕРКРЕДИТ» виконала взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору, що підтверджується платіжною інструкцією №18214 від 17.04.2019 (призначення платежу: переказ коштів зг. КД Адамова К.І. №CK17/037/19/189/99С3 від 17.04.2019 на погашення КД №CK17/029/18/165/04СЗ від 18.04.2018р. Без ПДВ). З розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору №CK17/037/19/189/99С3 від 17.04.2019 заборгованість станом на 21.11.2023 складає 14\~131 грн 77 коп., з яких: 4 128 грн 04 коп. сума заборгованості по тілу кредиту за період з 16.05.2020 по 21.11.2023 та 10\~003 грн 73 коп. сума заборгованості по сплаті процентів за період з 16.05.2020 по 17.04.2022. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Заборгованості відповідача перед позивачем складає 14 131 грн 77 коп., з яких: 4 128 грн 04 коп. сума заборгованості по тілу кредиту за період з 16.05.2020 по 21.11.2023 та 10003 грн 73 коп. сума заборгованості по сплаті процентів за період з 16.05.2020 по 17.04.2022. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надала суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Звертаючись з даним позовом, позивачем згідно з платіжною інструкцією №2526 від 30.11.2023 сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 2 147 грн 20 коп. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 2450 грн, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що інтереси позивача представляє адвокат Білецький Богдан Михайлович. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено договір про надання правової (правничої) допомоги від 05.10.2023, акт приймання-передачі наданих послуг від 29.11.2023 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.10.2023 та платіжну інструкцію №2501 від 30.11.2023 на суму 2450 грн, призначення платежу згідно Договору про надання правової (правничої допомоги від 05.10.2023 (за позов до [PERSON] ) без ПДВ. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що вони також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved