Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 626 490,24 грн., з яких 425 924 грн. - основна сума заборгованості за договором позики грошей від 30.09.2021, інфляційні збитки в розмірі 130 749,71 грн., 3% річних у розмірі 18 238,88 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 51 577,65 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 30.09.2021 між нею та [PERSON] було укладено договір позики грошей, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гладій І.В., зареєстрований в реєстрі за № 348. За договором відповідачка отримала у позику грошові кошти в сумі 350 803,20 грн., що станом на 30.09.2021 за офіційним курсом НБУ становило еквівалент 13 200,00 доларів США (1 долар США= 26,576 UAH), і зобов`язалася повернути позику в гривнях в сумі, що становитиме на дату повернення за офіційним курсом НБУ еквівалент 13 200,00 доларів США без нарахування процентів, не пізніше 31.12.2021. На підтвердження факту укладення договору позики грошей та отримання грошей, відповідачкою була надана розписка від 30.09.2021, яка посвідчує та підтверджує факт передання нею та отримання відповідачкою грошових коштів в сумі 350 803,20 грн., що станом на 30.09.2021 за офіційним курсом НБУ становило еквівалент 13 200,00 доларів США (1 долар США= 26,576 UAH), які відповідачка зобов`язалась повернути до 31.12.2021 включно. Станом на 31.12.2021 відповідачка порушила умови договору та не повернула позику в повному обсязі. З червня 2022 року по 28.02.2023 відповідачка повернула лише частину позики в загальній сумі 56 600,00 грн., що еквівалентно 1 550,00 Доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 05.06.2023. Від повернення решти суми позики відповідачка ухиляється, дій спрямованих на повернення грошових коштів не вчиняє. Станом на 05.06.2023 офіційний курс НБУ гривні щодо Долара США становить 36,56 грн за 1 Долар США. Враховуючи те, що з червня 2022 року по 28.02.2023 відповідачка повернула грошові кошти в сумі, еквівалентній 1 550 Доларів США, заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 05.06.2023 становить грошову суму в гривнях, що еквівалентна 11 650 Доларів США. Станом на 05.06.2023 основна сума заборгованості відповідачки за договором становить 425 924 грн., що еквівалентно 11 650 Доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.06.2023. Загальна сума заборгованості відповідачки, з урахуванням основної суми заборгованості, інфляційних збитків, 3 % (відсотків) річних за користування грошовими коштами та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання становить 626 490,24 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.10.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання, сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачкою отримано не було, а конверт із вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Позивачка копію вказаної ухвали суду отримала 09.11.2023, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням про вручення поштового направлення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2024 закрито підготовче провадження у цій справі, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. В судове засідання 12.03.2024 позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача та винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судові засідання не з`являлась, в тому числі і в судове засідання яке призначено на 12.03.2024 не з`явилась повторно, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, суд про причини не явки не повідомила. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників у справі та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. 30.09.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гладій І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 348 (далі-Договір). Відповідно до п. 1 Договору, позикодавець передала у власність позичальника, а позичальник отримала у власність гроші в сумі 350 803,20 (триста п`ятдесят тисяч вісімсот три гривні 20 копійок), що станом на тридцяте вересня дві тисячі двадцять першого року за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 13 200,00 (тринадцять тисяч двісті доларів США 00 центів) (1 долар США= 26,576 UAH) (надалі за текстом - «позика», «гроші») і зобов`язана повернути позику в гривнях повністю або частково, що сумі становитиме на дату повернення за офіційним курсом НБУ становитиме еквівалент 13 200,00 (тринадцять тисяч двісті доларів США 00 центів) без нарахування процентів в порядку та в строк, встановлені цим договором. Позичальник підтверджує, що гроші у розмірі 350 803,20 (триста п`ятдесят тисяч вісімсот три гривні 20 копійок), що станом на тридцяте вересня дві тисячі двадцять першого року за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 13 200,00 (тринадцять тисяч двісті доларів США 00 центів) отримані нею до укладення та підписання цього Договору(а.с. 13-16). Строк позики складає три місяці і один день. Строк повернення позики спливає тридцять першого грудня дві тисячі двадцять першого року (п. 2 Договору). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики грошей та отримання грошових коштів за укладеним між сторонами договором [PERSON] було складено розписку від 30.09.2021, у якій остання підтвердила факт отримання від [PERSON] гроші в сумі 350 803,20 грн., що станом на 30.09.2021 за офіційним курсом НБУ становило еквівалент 13 200,00 доларів США, які зобов`язалась повернути до 31.12.2021 включно (а.с. 17). Тобто, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, надана розписка є документом, що підтверджує боргове зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] . Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2020 (справа № 154/3443/18) зазначив, що розписка позичальника є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. В порядку ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 3 Договору, позичальник вправі повернути позику повністю або частинами раніше визначеного строку, але попередити про це позикодавця за два календарні дні, а позикодавець зобов`язується прийняти повернуті грошові кошти, але не пізніше визначеного у пункті 2 цього договору (а.с.13). Відповідно до п. 5 Договору, у випадку прострочення виконання зобов`язання позичальником сторони домовились, що позикодавець може пред`явити цей договір до стягнення на всю суму позики або на суму позики, що залишилась неповерненою у повному обсязі, за вирахуванням отриманих грошових коштів від позичальника, тобто на суму залишку позики. (а.с.13). Звертаючись до суду із даною позовною заявою, позивач зазначила, що неповернутою сумою позики є сума, що становить грошову суму в гривнях, а саме: 425 924 грн., що еквівалентна 11 650 доларів США станом на 05.06.2023. При цьому, відповідачка ухиляється від повернення решти суми позики, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язань за договором настав. За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як убачається з досліджених доказів, умови договору позики грошей позичальником не виконані, в передбачений договором строк позика повністю не погашена. Будь яких доказів на спростування вимог позивачки відповідачка суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання ним умов договору позики. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивачки основної суми боргу, що становить грошову суму в гривнях, а саме: 425 924 грн., що еквівалентна 11 650 доларів США, є обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню. При цьому, в іншій частині вимог позивача суд дійшов висновку про часткове задоволення, зважаючи на таке. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивачки 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на викладене, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню 3% річних за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 у сумі 1 890,40 грн., оскільки у іншій період стягненню 3% річних не підлягають у силу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивачки інфляційних втрат. За змістом статті 1 Закону «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17. Судом встановлено, що за умовами договору відповідач була зобов`язана повернути позику в гривнях повністю або частково, що сумі становитиме на дату повернення за офіційним курсом НБУ становитиме еквівалент 13 200,00 (тринадцять тисяч двісті доларів США 00 центів) без нарахування процентів в порядку та в строк, встановлені цим договором. Оскільки, позивачка звернулась до суду із вимогами про стягнення суми боргу у доларах в еквіваленті до гривні, суд дійшов висновку, що не підлягають до застосуванню положення щодо нарахування на зазначену суму індексу інфляції, зважаючи на наведене судом вище, відтак у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивачки пені. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049 ЦК України суд доходить висновку, що на договір позики грошей від 30.09.2021 поширюється дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, які слід застосувати у даних правовідносинах, відтак вимога про нарахування пені у даних правовідносинах є безпідставною, тому у її задоволенні слід відмовити. Крім того, у цій частині, зважаючи на заявлені позивачкою підстави для стягнення пені, суд зважає на таке. Положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» врегульовують договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, тому не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 4 279,30 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial