Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнив та остаточно просив встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] та визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 0,7366 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:003:1508; земельну ділянку площею 0,8247 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:001:2192; земельну ділянку площею 0,7053 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:001:2193. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його батьку [PERSON] належало вищевказане спадкове майно. [INFO] [PERSON] помер, заповіту не залишив. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують родинні відносини спадкодавця зі спадкоємцем. [PERSON] звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами, які уточнив та остаточно просив визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат серії ОД № 0062517, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10.09.1996 року, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 756) та право власності на земельну ділянку загальною площею 2,200 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога». [INFO] помер [PERSON] , заповіту не залишив. Спадщину після [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем. [INFO] померла [PERSON] . Їй належало спадкове майно, яке складається з права на земельну частку пай, яку вона прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка [PERSON] та земельної ділянки загальною площею 2,200 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого все своє майно заповіла [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належало спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області на підставі сертифікату серії ОД № 0062517, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10.09.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 756. Відповідно до довідки № 01/01-33/4146/61 від 04.01.2024 року, наданої Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно запису в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Перемога» на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області сертифікат серії ОД № 0062517 був виданий на ім`я [PERSON] та зареєстровано за № 756 від 10.09.1996 року. Інформація щодо заміни вищевказаного сертифіката на право власності на земельну ділянку відсутня. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 26.09.2004 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане право на земельну частку (пай). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75354984 від 08.01.2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація щодо наявності заповіту, складеного [PERSON] , відсутня. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -дружина [PERSON] , що підтверджено актовим записом про шлюб № 1 від 04.01.1960 року, складеним виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; -син [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 135 СК України № 00038800277 від 09.03.2023 року, наданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); -син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 24.11.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 1274 від 13.10.2023 року, виданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, що прийняли спадщину. [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не мешкав та з заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, що прийняв спадщину. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.06.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 07.09.2018 року за № 427/А-2018 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території земель колективної власності колишнього КСП «Перемога» на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та виділено в натурі та передано земельну ділянку площею 0,7366 га (кадастровий номер 5122082000:01:003:1508), земельну ділянку площею 0,8247 га (кадастровий номер 5122082000:01:001:2192), земельну ділянку площею 0,7053 га (кадастровий номер 5122082000:01:001:2193). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 0,7366 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:003:1508; земельна ділянка площею 0,8247 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:001:2192; земельна ділянка площею 0,7053 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:001:2193. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71253349 від 25.01.2023 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація щодо наявності заповіту, складеного [PERSON] , відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON] ; -мати [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 135 СК України № 00038800277 від 09.03.2023 року, наданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125,130 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128\~СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 15 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Постановою Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені уст.128\~СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених уст.53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55\~СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму\~ВСУ від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Встановлення факту батьківства має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне йому для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.11.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського району Одеської області, батьком [PERSON] , [INFO] , вказаний [PERSON] . Відповідно до листа № 159/24.11-18 від 21.01.2023 року, наданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), державну реєстрацію народження дитини [PERSON] , [INFO] , проведено відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері). Згідно до довідки № 302 від 07.06.2021 року, наданої виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, мати [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] проживали разом з 1994 року по 1996 рік. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] є батьком [PERSON] [PERSON] та [PERSON] мешкали разом за адресою: [ADDRESS] , де вони вели спільне господарство, мешкали як чоловік та дружина. Почали мешкати десь за рік до народження сина [PERSON] , після народження сина розійшлись. [PERSON] в останні роки життя [PERSON] перейшов до нього жити за адресою: [ADDRESS] , оскільки останній хворів та потребував сторонньої допомоги. [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Письмовою відповіддю нотаріуса від 25.12.2023 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини спадкодавця зі спадкоємцем. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.04.2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з: -права на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» села Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, яке вона прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка [PERSON] ; -земельної ділянки загальної площі 2,200 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 940537, виданого 18.09.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 010852100127. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За життя [PERSON] залишила заповіт від 22.10.2007 року, посвідчений секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 719, згідно якого усе її майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповіла своєму сину [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку після [PERSON] , померлої [INFO] , немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 283/2023, тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved