Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зазначала, що 27.08.2018 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, просила розірвати шлюб. Посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 15 000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відзиві на позов відповідач проти задоволення позову заперечував частково, вказав на те, не заперечує проти розірвання шлюбу. Разом з тим, щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина вказав, що між ним та позивачкою існує спір щодо визначення місця проживання дитини, оскільки на даний час син разом з матір`ю перебуває у Німеччині. Крім того, позивач повністю усунула його від спілкування з сином. Він є батьком 4 дітей, зокрема, [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його повному утриманні. Зазначав, що не заперечує проти стягнення з ного на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 5 000 грн., оскільки заявлений позивачем розмір аліментів не підверджується доказами витрат на утримання дитини. Посилаючись на зазначені обставини, визнає позовну вимогу про розірвання шлюбу, проти вимоги про стягнення аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 15 000 грн. заперечив та просив призначити аліменти у розмірі 5 000 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та її представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 27.08.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 609 (а.с. 18). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] року народження (а.с. 19). Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. До цих правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 105, 110, 112 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Примирення сторін є неможливим. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання шлюбу між сторонами. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 15 000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як установлено судом з матеріалів справи, відповідач працевлаштований (а.с.81). Обґрунтовуючи заперечення щодо вимоги про стягнення аліментів відповідач вказав, що перебуває у скрутному матеріальному становищі. На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано податкові звіти за 2020, 2021, 2022, 2023 роки (а.с.139-158). Крім того вказав, що на його утриманні перебувають [PERSON] , [INFO] (а.с.113), [PERSON] , [INFO] (а.с.114), [PERSON] , [INFO] (а.с. 115). Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, суд, ураховуючи матеріальний стан відповідача, наявність у відповідача інших дітей, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на корить позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 07.02.2023 до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial