Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів . Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10.11.2023 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11.12.2023 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області. В обгрунтування заяви вказує , що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 29.08.2010 року по 04.05.2018 року, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2018 року з нього стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.02.2018 року і до повноліття дитини. На даний час у нього змінилися обставини , він не в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у вищевказаному розмірі , оскільки він одружився , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 24.07.2018 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1002, та від вказаного шлюбу у нього народився син - [PERSON] , [INFO] . Джерелом доходу його є заробітна плата, яку він отримує , як військовослужбовець Служби безпеки України, тому просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 частки усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за рішенням Кам`янець- Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2018 року. Відповідачка [PERSON] направила до суду відзив, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову щодо зміни розміру аліментів, вказуючи, що матеріальний стан позивача є стабільним та достатнім утримувати двох дітей , які мають рівні права , а останній несе рівні обов`язки відносно обох дітей, оскільки являється військовослужбовцем Служби безпеки України і його грошове забезпечення за березень по серпень 2023 року складає 313\~256,15 грн. Позивач направив до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідачка та її представник також направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача заперечують, просять відмовити у їх задоволенні. Суд розглядає справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , встановив наступне. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє\~\~від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її\~\~до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення\~Сімейного кодексу України, регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в\~ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 29 серпня 2010 року по 04.05.2018 року , від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.08.2010 року, копією рішення суду від 04.05.2018 року, приєднаною до матеріалів справи, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.01.2014 року , актовий запис № 89. Згідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2018 року з позивача стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.02.2018 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення суду від 03.04.2018 року, приєднаною до матеріалів справи. Згідно довідки фінансово-економічного управління Служби безпеки України за № 21/2/2-1379 від 15.09.2023 року вбачається, що [PERSON] були здійсненні відрахування та виплати на користь [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.08.2023 року у розмірі 161 120,55 грн. 24.07.2018 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.2018 року, актовий запис № 1002 ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.05.2023 року , актовий запис № 834. Частиною 4\~статті 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 129 Конституції України\~встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст. 16 ЦК\~Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,\~\~може бути згодом\~\~зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у\~\~п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, положення\~ст. 192 СК\~\~України\~регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. При цьому,\~\~частиною 3\~ст. 181 СК України\~встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи зі змісту положень ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст.\~183,\~184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, має місячний дохід в розмірі понад 63\~944,80 гривень, є військовослужбовцем Служби безпеки України, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим рішенням розміру аліментів, адже факт наявності у позивача дружини та другої дитини, яка народилася , не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, а тому, у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02. 1991 та набрала чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5\~\~Цивільного процесуального кодексу України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1\~ст.13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини другої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5, 6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~\~ Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, позивач не довів належними та допустимими доказами значне погіршення матеріального становища, наявність обставин, на які посилається як підставу для звернення до суду із позовом у даній справі, отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, не підлягають задоволенню. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених\~Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1\~ст. 192 СК України. В порядку\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь держави.

Outcome: approved