Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вони від зареєстрованого шлюбу із відповідачем мають дочку [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а тому вона просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не менше 100% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини в добровільному порядку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 23.03.2018 по 25.02.2020 року. Від вказаного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок №2023/007316639 №2023/007316612 позивачка разом із дитиною проживають за однією адресою. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено вст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч. 2 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не є інвалідом, не страждає на тяжке захворювання та має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон, а тому з відповідача на користь позивачки на утримання дочки належить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, щомісячно, але в частині визначення мінімального рівня в розмірі 100% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, не погоджується із позивачкою і вважає за необхідне приведення вимог в цій частині із вимогами законодавства, а саме ст. 182 СК України, яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивачки базуються на законі, тому вони підлягають задоволенню. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved