Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до кредитного договору №893435771 від 18.12.2019 р., укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] , відповідач отримала кредит в розмірі 28180,00 грн, строком на 126 днів. 28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Додатковою угодою №26 від 31.12.2020 договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 р. викладено у новій редакції. За договором факторингу, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», право вимоги за кредитним договором №893435771 від 18.12.2019 р. перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», яке відступило право вимоги за договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 р. Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. Відповідач зобов"язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 28778,09 грн, з яких 18716,64 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10061,45 грн - заборгованість за процентами . (а.с. 1-3) Ухвалою суду від 02.01.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, було визначено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення. (а.с. 37) Відповідачу двічі надсилались документи (матеріали позову і ухвала суду про відкриття провадження) за адресою реєстрації, відповідач документи не отримала, конверт повернуто до суду з відміткою пошти за закінченням зберігання. (а.с. 40-41, 42, 43). Відзив на позов, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подано. Суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.12.2019 р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №893435771, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 28180,00 грн, строком на 126 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 277,40% річних. (п. 1.1, 1.2, 1.4). Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. (а.с. 6 зворот-8) П. 4.2 договору встановлено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. (а.с. 7 зворот) На а.с. 5-6 копія паспорту споживчого кредиту №893435771 від 18.12.2019 р. На а.с. 8 зворот копія графіка розрахунків (додаток 1 до кредитного договору), підписаний сторонами. На а.с. 10 копія платіжного доручення від 18.12.2019 про перерахування коштів в розмірі 28180,00 грн: платник - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», отримувач - [PERSON] , призначення платежу переказ коштів згідно договору №893435771 від 18.12.2019 р. (безготівкове зарахування на картку [PERSON] ). Тобто позивачем надано первинний бухгалтерський документ на підтвердження перерахування на рахунок відповідача коштів за кредитним договором. На а.с. 9 - копія додаткової угоди від 15.01.2020 р. до договору, якою змінено строк дії договору (ще на 30 днів) і процентна ставка (з дати укладення угоди процентна ставка 277,00 відсотків річних). На а.с. 17 копія розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за договором №893435771 від 18.12.2019 р., здійсненого позивачем. Згідно копії додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 р., укладеної між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», (а.с. 11-13) 20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №20102022, право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Таліон Плюс», перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ", в тому числі щодо боржника в тому числі до відповідача [PERSON] за договором №893435771 від 18.12.2019 р., розмір заборгованості: за тілом кредиту 18716,64 грн, за відсотками 10061,45 грн. Зазначене підтверджується копією договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 р., витягом з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 р. (а.с. 14-15, 16) Договори факторингу не визнані недійсними (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договори є дійсними і враховуються судом. Відповідач [PERSON] зобовязання за договором №893435771 від 18.12.2019 р. належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість: за тілом кредиту 18716,64 грн, за відсотками 10061,45 грн. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв"язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Ст. 628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов"язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконувала належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн судового збору.

Outcome: approved