Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 листопада 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року по справі № 194/1203/23 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року по справі № 194/539/23 з нього на користь [PERSON] стягнено аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його\~доходівдо досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Також, судовим наказом\~Павлоградського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області від\~18\~жовтня 2021\~року по\~справі №\~185/7828/21\~з нього\~на користь\~ [PERSON] \~стягуються аліменти\~на утримання\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~ частини\~його доходів\~до досягнення\~дитиною повноліття.На початку жовтня 2023 року він отримав заробітну плату у розмір 25 % від нарахованої суми заробітку, оскільки з його доходів стягуються аліменти а загальному розмірі 75%. Він вважав, що з нього мають утримуватися аліменти в розмір 1/4 частки його доходів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , однак потім дізнався, що з нього ще утримуються аліменти в розмір\~1/4\~ частки\~його доходів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , та в розмір 1/4 частки його доходів на утримання самої [PERSON] . Він не був сповіщений про розгляд справи про стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] . У квітні 2023 року він дійсно мешкав з дружиною [PERSON] , але у серпні 2023 року вони посварилися і він мешкав за адресою своєї реєстрації у с. Нові Вербки, а відповідач разом з дитиною мешкали в м. Тернівка. Отже, з моменту стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у нього змінився сімейний стан, він одружився та в нього народився син [PERSON] , та змінилося матеріальне становище, бо з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Тернівського міського суду Дніпропетровської області з нього на користь [PERSON] на утримання сини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області з нього на користь [PERSON] на її утримання з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця; зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Тернівського міського суду Дніпропетровської області з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця. Представник відповідача [PERSON] адвокат Галенко І.Є. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову з наступних підстав. Так, позивач судові рішення про стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] та дитини [PERSON] , [INFO] , створив спеціально в зговорі з відповідачкою [PERSON] , оскільки як свідчать фото, які були розміщені в соцмережах вже після подання цієї позовної заяви позивачем, позивач та відповідач [PERSON] мешкають разом, ведуть сумісний побут, мають сімейний бюджет та спільні кошти. Натомість, позивач не спілкується з сином [PERSON] , не цікавиться його станом здоров`я, не знає, що дитині робили дорого вартісну операцію та дитина перебуває на обліку у лікаря невролога, постійно потребує дорогих ліків. Відповідач [PERSON] , винаймає квартиру, не працює, бо постійно доглядає за хворою дитиною. Аліменти, які сплачує позивач, не вистачає на догляд за дитиною та її лікування. Позивача у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в задоволені позову просить відмовити. Зазначає, що позивач спілкується з їх спільною дитиною в її присутності, бо дитина ще досить мала. Разом з позивачем вони не мешкають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що з постанови про відкриття виконавчого провадження № 67335080 від 03 листопада 2021 року, вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2021 року по справі № 185 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року по справі № 194/1203/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року по справі № 194/539/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його\~доходівдо досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідно до довідки виконавчого комітету Вербківської сількьої ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11 квітня 2023 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про доходи №323, наданої 10 жовтня 2023 року ВСП ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з доходу [PERSON] за вересень 2023 року сплачено аліменти на користь [PERSON] у розмірі 5652,18 грн. (за ВП № 67335080). Згідно довідки про доходи №324, наданої 10 жовтня 2023 року ВСП ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з доходу [PERSON] за вересень 2023 року сплачено аліменти на користь [PERSON] у розмірі 5652,18 грн. (за ВП № 72811315) та у розмірі 5652,18 грн. (за ВП № 72812634), на загальну суму 11304,26 грн. З виписки по рахунку, наданої 25 жовтня 2023 року відділенням №1 АТ «ПУМБ», вбачається, що з виплат ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відбувається автосписання коштів по кредитній карті позивача. З наданих відповідачем [PERSON] фотографій з соцмереж, вбачається, що фото скинуті до соціальних мереж за період з листопада 2023 року по січень 2024 року включно. З наданих відповідачем [PERSON] додатків до відзиву на позовну заяву, суд бере до уваги, що дитина [PERSON] , [INFO] , має вади здоров`я, які потребують довготривалого лікування, на яке відповідач [PERSON] витрачає кошти. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо\~дитини, незалежно від того, чи перебували вони у\~шлюбі\~між собою.\~Розірвання шлюбу\~між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч.\~1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» зазначено,\~що батьки\~або особи,\~які їх\~замінюють,\~мають право\~і зобов`язані\~виховувати дитину,\~піклуватися про\~її здоров`я,\~фізичний,\~духовний і\~моральний розвиток,\~навчання,\~створювати належні\~умови для\~розвитку її\~природних здібностей,\~поважати гідність\~дитини,\~готувати її\~до самостійного\~життя та\~праці. \~ \~ \~ \~З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. \~ \~ \~ \~Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. \~Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, в судовому засіданні встановлено, що після постановлення судового наказу Павлоградським міськрайонним\~судом Дніпропетровської\~області від\~18\~жовтня 2021\~рокуу позивача змінився сімейний стан та матеріальне становище, оскільки він зареєстрував шлюб з [PERSON] , та в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з нього стягнуті аліменти. Однак,\~суд критично\~ставиться до\~тверджень позивача\~про погіршення\~його матеріального\~стану,\~оскільки матеріали\~справи не\~містять належних\~доказів про\~зменшення його\~доходів за\~період після\~ухвалення рішення\~Павлоградським міськрайонним\~судом Дніпропетровської\~області від\~18\~жовтня 2021\~рокупро стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22серпня 2022року у справі № 712/6313/21. Суд приходить до висновку, що доказами наявними в матеріалах справи, погіршення матеріального стану позивача у зв`язку зі зменшенням доходу не доведено. В свою чергу, посилання позивача на те, що у другому шлюбі у нього мається малолітня дитина без підтвердження належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок апеляційного суду зроблений з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021року у справі № 715/2073/20. Окрім факту народження іншої дитини, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився. Діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61- 1031св21). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. \~ \~ \~ \~Також, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 161 ЦПК України передбачено стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, суд бере до уваги, що під час розгляду справи позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження погіршення свого майнового стану у зв`язку зі зменшенням розміру його доходу Отже, при ухваленні рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 стосовно того, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ще однієї дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Суд вважає, розмір аліментів, які стягнуті за судовими рішеннями на дітей, а саме по 1/4 частини доходів відповідача на кожну дитину є їх належним забезпеченням на достатній рівень їх життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, судом враховується те, що старша дитина від попереднього шлюбу має певні захворювання, які потребують витрачання коштів на її лікування, а менша дитина, потребує за своїм віковим розвитком також витрачання коштів, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у зменшенні розміру аліментів на дітей. Однак, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, в іншій частині позовних вимог відмовити. Зменшення розміру аліментів саме в такій частині не буде порушувати права дітей на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідачів, становить 58 % заробітної плати (1/6+1/4+1/4), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. Тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 536,80 грн. На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

Outcome: partial