Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, обґрунтовуючи свій позов тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2015 по 26.07.2014. Від цього шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідач не приймав жодної участі в утриманні сина, тому позивач, перебуваючи у шлюбі, звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2017 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь позивачки, на утримання сина, [PERSON] , аліменти у розмірі 1355 грн., починаючи з 17.03.2017 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Під час шлюбу, відповідач втратив інтерес до дружини та сина, пішов із сім`ї, що стало підставою для звернення позивачки до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.07.2017 шлюб між сторонами розірвано, малолітній син залишився проживати з матір`ю. 09.24.2022 позивач вдруге вийшла заміж та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний час вона з сином, [PERSON] , та чоловіком, [PERSON] , проживають у с. Плесецьке Фастівського району Київської області. Відповідач взагалі не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, не виявляє бажання з ним спілкуватися, не відвідує сина та не телефонує. Востаннє відповідач бачився з сином у квітні 2017, на засіданні у Васильківському міськрайонному суді Київської області при розгляді справи про стягнення аліментів. Починаючи з 2018 роль батька для малолітнього [PERSON] виконує чоловік позивачки, [PERSON] Син знає, що його біологічним батьком є [PERSON] , проте, своїм батьком вважає саме [PERSON] . Відповідач повністю відсутній в житті сина, між ними відсутні емоційні та психологічні зв`язки, матеріально не допомагає, сума заборгованості по сплаті ним аліментів на утримання сина, складає 88075,00 грн. При цьому позивач також зазначає, що відповідач є особою, схильною до вчинення правопорушень, зокрема, постановами Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2019 у справі 754/14743/19 та від 02.08.2022 у справі № 754/5649/22 притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24.06.2022 у справі № 754/4590/22 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (зберігання амфетаміну) за що поніс покарання у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. Враховуючи, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає ніякої матеріальної допомоги дитині, не бере участі у його вихованні, не бере участі у його житті, здобутті освіти, не цікавиться ані фізичним, ані духовним здоров`ям, не намагається спілкуватись з ним, позивачка вирішила звернутись до суду та офіційно позбавити його батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . Рух справи: 20.09.2023 позов надійшов до суду. 22.09.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 19.10.2023, відкладено на 22.11.2023 у зв`язку з неявкою всіх сторін у справі. 22.11.2023 ухвалою суду, за клопотанням позивача, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина, [PERSON] . Підготовче судове засідання відкладене на 29.01.2024 у зв`язку з неявкою всіх сторін у справі. 12.01.2024 позивач звернулась до суду із заявою про долучення до матеріалів справи висновку Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] та рішення Калинівської селищної ради від 26.12.2023 про його затвердження. 29.01.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 27.02.2024, явку всіх учасників справи визнано обов`язковою. 27.02.2024 у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 06.03.2024. Позиції сторін: Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень на зареєстровану адресу місця проживання: [ADDRESS] , які повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою проживання» та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади України. Відзиву на позов не надав, із заявами та клопотаннями щодо відкладення розгляду справи не звертався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце та час проведення повідомлені належним чином, звернулись до суду з листом, про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Встановлені судом обставини та застосовані норми права: Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 418 /а.с.8/). РішеннямВасильківського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2017 у справі № 362/1263/17 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1355 грн. починаючи з 17.03.2017 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття /а.с.9/. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.07.2017 у справі № 362/1262/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.10/. 09.04.2022 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 433, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] /а.с.14/. Згідно з доданими до позову Витягом з реєстру Калинівської територіальної громади від 20.07.2022 та Актом обстеження умов проживання від 09.08.2023, складеного комісією Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області, малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає разом з матір`ю, [PERSON] , [INFO] та її чоловіком, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним, умови проживання задовільні. Стосунки в сім`ї доброзичливі, турботливі /а.с.13, 19/. З доданих до матеріалів справи характеристик [PERSON] , [INFO] , виданих комунальним дошкільним навчальним закладом «Ясла-садок № 104 «Вербинка» Маріупольської міської ради Донецької області від 25.02.2022 № 2 та Плесецькою гімназією Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області від 24.08.2023, вбачається, що за час перебування та навчання у зазначених закладах, належну увагу розвитку та вихованню сина, приділяла його мати, [PERSON] , яка постійно цікавилася успіхами сина, відвідувала батьківські збори, підтримувала зв`язок з вихователями та вчителями. Батько, [PERSON] , успіхами сина не цікавився, батьківські збори не відвідував, зв`язок з вихователями та вчителями не підтримував. При цьому, вітчим [PERSON] , [PERSON] , забезпечував дитину всім необхідним для повноцінного розвитку, підтримував його спортивні інтереси, відвідував святкові ранки, спілкувався з вихователями та вчителями, активно займається вихованням дитини, допомагає йому у всьому. /а.с.11,12/. З характеристик [PERSON] , [INFO] , виданих Плесецьким закладом дошкільної освіти (ясла-садок) «Дюймовочка»Фастівського району Київської області від 21.08.2023 № 31 та Плесецького старостинського округу Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області від 09.08.2023 № 292/04.08-09, вбачається, що [PERSON] , працює практичним психологом у Плесецькому закладі дошкільної освіти (ясла-садок) «Дюймовочка» та зарекомендувала себе як компетентний, дисциплінований, відповідальний працівник. Характеризується позитивно, комунікабельна та ввічлива /а.с.15-18/. З довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої Іванківським відділом Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області від 18.08.2023 № 55933985 вбачається, що станом на 31.07.2023, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , складає 88 075, 00 грн. /а.с.9/. З дослідженого судом висновку Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 26.12.2023 № 328-25, вбачається, що відповідно до протоколу комісії з питань захисту прав дітей та опіки і піклування при виконавчому комітеті Калинівської селищної ради від 26.12.2023 № 13 служба у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] /а.с.61-64/. Судом також беруться до уваги додані позивачкою до матеріалів справи докази, які підтверджують, що відповідач неодноразово притягався Деснянським районним судом м. Києва до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у виді штрафу та позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (постанови суду від 15.12.2019 у справі № 754/14743 та від 02.08.2022 у справі № 754/5649/22), а також те, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24.06.2022, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (за зберігання психотропної речовини - амфетаміну) з призначенням покарання у вигляді штрафу /а.с.26-29/. Зазначене свідчить, що відповідач веде антигромадський спосіб життя, схильний до вчинення адміністративних правопорушень та кримінальних проступків. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У Постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справ № 459/3411/18, зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач не виконує покладені на нього законом обов`язки щодо виховання свого сина, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується та не цікавиться життям сина, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , а також долучені до матеріалів справи докази, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, не цікавиться його життям і здоров`ям та приходить до висновку, що позов слід задовольнити: судом достовірно встановлений той факт, що малолітній [PERSON] , [INFO] , позбавлений належного батьківського піклування зі сторони батька, [PERSON] . Судовий збір: Позивачем, при поданні позову до суду сплачено 1073,60 грн. судового збору (квитанція від 12.09.2023 /а.с.7/, який, у відповідності до п.1 ч.1 с.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved