Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 16.10.1999 р. між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу мають доньку: [PERSON] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та почуття любові один до одного. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинені, а шлюб існує формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. 20.02.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та просила розгляд справи проводити без її участі. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки учасники справи не з`явися у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16.10.1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №103, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.10.1999 р. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.2015 р., вбачається, що позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовних вимог вбачається, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить інтересам позивача, примирення не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, а також те, що відповідач позов визнала та погоджується на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їх інтересам. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, що визначено ч. 2 ст. 114 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 - 115 СК України та

Outcome: approved