Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулась в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Борковський Андрій Вікторович про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно. Позивачка [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що з 1998 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за її зареєстрованою адресою, тобто перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах. У період фактичних шлюбних відносин, які тривали 24 роки, вона та її померлий чоловік - [PERSON] , не перебували у інших шлюбах, однак постійно проживали спільно, піклувались один про одного, спільно забезпечували себе всім необхідним для життя, вели спільне господарство, повністю об`єднували та витрачали свої кошти, мали взаємні права та обов`язки притаманні чоловіку та дружині. Зазначене не заперечується відповідачами та підтверджується показами свідків. За час проживання однією сім`єю подружжям був у 2007 році придбаний автомобіль марки Mitsubishi Outlander 3.0 AT, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я померлого [PERSON] . [INFO] [PERSON] раптово і неочікувано помер. Зазначає, що після похорону, під час спілкування з батьками свого померлого чоловіка, позивачка дізналась, що 31 січня 2022 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борковським А.В. була відкрита спадкова справа номер у Спадковому реєстрі 69064734 (номер у нотаріуса 1/2022) відносно майна [PERSON] . Разом із батьками, свого померлого чоловіка, [PERSON] та [PERSON] позивачка звернулась до вказаного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Під час прийняття зазначених заяв нотаріус повідомив, що спадкова справа була відкрита на підставі заяви рідної доньки померлого [PERSON] - [PERSON] . З огляду на наведене, позивачка вважає, що з метою визначення її спадкоємцем четвертої черги у встановленому законом порядку, а також захисту її права, як співвласника вказаного вище автомобіля існує необхідність в судовому порядку встановлення факту проживання позивачки [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] , а також визнання права власності на частину спільного сумісного майна набутого за час проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Ухвалою судді від 05.06.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 22 серпня 2023 року було відкрите загальне позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копії позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. Ухвалою суду від 16.10.2023 витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борковського Андрія Вікторовича належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №1/2022, після смерті [PERSON] , [INFO] . 01.11.2023 на виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борковського Андрія Вікторовича надійшла копія спадкової справи №1/2022. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] до суду надійшли заяви про визнання позовних вимог позивачки [PERSON] у повному обсязі. 16 січня 2024 року від представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, який містив заперечення на заявлені позивачкою позовні вимоги, а також клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов. Свої заперечення відповідачка [PERSON] обґрунтовує тим, що на її думку матеріали справи не містять вичерпних доказів перебування її померлого батька [PERSON] та позивачки [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, при цьому ставить під сумнів існування викладених у позові обставин та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 23.01.2024 надійшла від представника позивача - [PERSON] відповідь на відзив. Протокольною ухвалою суду від 23.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Позивачка [PERSON] , звертаючись до суду з позовом зазначає, що проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 1998 року за її зареєстрованою адресою: [ADDRESS] , тобто перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах. У період фактичних шлюбних відносин, які тривали 24 роки, позивач та її померлий чоловік - [PERSON] , не перебували у інших шлюбах, постійно проживали спільно, піклувались один про одного, спільно забезпечували себе всім необхідним для життя, вели спільне господарство, повністю об`єднували та витрачали свої кошти, разом працювали та піклувались про своїх дітей від попередніх шлюбів, мали взаємні права та обов`язки притаманні чоловіку та дружині. За час проживання однією сім`єю, ними, у 2007 році, був придбаний автомобіль марки Mitsubishi Outlander 3.0 AT, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я померлого [PERSON] та на даний час знаходиться у її користуванні та володінні. Зазначене підтверджується Договором № 0712-03012 від 03.12.2007 та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . На що суд зазначає наступне. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 лютого 2022 року, актовий запис №555 від 08.01.2022 . 31 січня 2022 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борковським А.В. була відкрита спадкова справа номер у Спадковому реєстрі 69064734 (номер у нотаріуса 1/2022) щодо майна померлого [PERSON] . З матеріалів спадкової справи номер у Спадковому реєстрі 69064734 (номер у нотаріуса 1/2022) за померлим [PERSON] вбачається, що вона була відкрита за заявою рідної доньки померлого [PERSON] - [PERSON] , а також містять відповідні заяви про прийняття спадщини за законом від батьків померлого - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами частини другої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (пункт 5 частини першої статті 256 ЦПК України в редакції, чинній на час подання позову до суду та розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій; пункт 5 частини першої статті 315 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду). Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до статті 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України). Згідно частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям; що якщо особи прожили спільно близько 24 років, вони складають сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Крім цього, пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено у судовому засіданні, відповідачі [PERSON] , [PERSON] визнали позов та пояснили, що вони є батьками померлого [PERSON] .. Протягом довгого часу, починаючи з 1998 року їх син та позивачка проживали однієї сім`єю, вели спільне господарство, разом працювали, мали спільний бюджет та разом, за власні кошти їх сім`ї придбали спірний автомобіль. Вказали, що позивачка ставилася і ставиться до них як до своїх батьків, поважає їх, як і вони поважають її та ставляться як до дочки. Зазначили, що ці всі обставини відомі і [PERSON] , дочці померлого, їх онуці, яка спілкувалася з батьком. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вказали, що протягом довгого часу, з кінця минулого століття, підтримували дружні стосунки з сім`єю [PERSON] - [PERSON] , разом святкували, відпочивали, відвідували Плескановську -Рапуту за місцем їх постійного проживання у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , крім того свідок [PERSON] пояснила, що працює разом з позивачкою на ринку «Троєщина» там же працював разом з позивачкою і покійний [PERSON] , які вели спільно бізнес, пояснила, що з саме з пропозиції її сім`ї [PERSON] та [PERSON] придбали такий же автомобіль, як і вони, для своїх потреб. Свідок [PERSON] пояснив, що йому достовірно відомо, що [PERSON] - [PERSON] було здійснено ремонт за місцем їх проживання у квартирі, що належала [PERSON] та який йому особисто показував [PERSON] . Вказані свідки також зазначили, що вважали [PERSON] - [PERSON] сім`єю, якій були притаманні ознаки сім`ї як- то: ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільне проживання та наявність взаємних прав та обов`язків. У суду відсутні підстави ставити під сумнів їх показання, а тому судом вони приймаються до уваги. Суд також звертає увагу на показання відповідачки [PERSON] . Допитана у судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що спілкувалася з батьком [PERSON] поза межами його місця проживання, обставин його особистого життя майже не знає. У дідуся з бабусею, за місцем реєстрації останніх та [PERSON] , за весь час була близько десяти разів і батька там не бачила. Також суд зазначає, що відповідачкою будь -яких доказів на спростування позиції позивачки не надано. З огляду на досліджені обставини справи, наявні та підтверджуються усі ознаки фактичних шлюбних відносин (проживання однією сім`єю) позивачки [PERSON] та її померлого чоловіка [PERSON] з 1998 року до 7 січня 2022 року, тобто позивачка та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина, оскільки впродовж указаного періоду вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Щодо визнання за позивачем права власності на частину спільного сумісного майна набутого за час проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] суд зазначає наступне. Позивачка просить визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на автомобіля марки Matsubishi Outlander 3.0 AT, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Згідно договору № 0712-03012 від 03.12.2007 та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля марки Matsubishi Outlander 3.0 AT, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України внормовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною третьою статті 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки статтею 74 відповідного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс 12). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2253цс15 від 08 червня 2016 року. До того ж, за змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Частиною першою статті 61 СК України внормовано, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною третьою статті 61 СК України визначено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно положень частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на наведене, позовна вимога щодо визнання за позивачкою в порядку поділу майна подружжя права власності на частину автомобіля, який був придбаний в період її проживання з померлим [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оцінюючи матеріали справи суд приходить до висновку, що досліджені обставин є підтвердженими належними та допустимими доказами, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими положеннями чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved