Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

13.06.2023 ТОВ «Кредитпромінвест» звернулось до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором від 17.01.2023 року, яка становить 25\~700,00 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» та відповідачем у порядку Закону України «Про електронну комерцію» було укладено Договір позики «Мобільний» № 3486302899-2591822 (далі - Договір), за яким відповідач отримав грошові кошти (споживчий кредит). В подальшому, 31 березня 2023 року відбулась заміна сторони-кредитора у договорі з ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» на ТОВ «Кредитпромінвест» у порядку укладення договору про надання фінансових послуг факторингу № 2023-03-10К у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» передає (відступає) ТОВ «Кредитпромінвест» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Кредитпромінвест» приймає належні ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 3486302899-2591822 від 17.01.2023 у розмірі 25\~700,00 грн., що спонукало ТОВ «Кредитпромінвест» звернутися до суду із вказаним позовом, який за викладених обставин просить задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2023 дану цивільну справу передано на розгляд Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя. 21.12.2023 справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями передана в провадження судді Рибалко Н.І. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2023 позовна заява прийнята до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 29.01.2024, яке було відкладено, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання. Представник позивача в судове засідання 11.03.2024 не з`явився, разом з цим, в матеріалах цивільної справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, на підставі ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положеннями пунктів 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір-домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором-дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту)укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За правилами ч. ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. У п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 17.01.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ КОМ» та [PERSON] у порядку Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір позики «Мобільний» № 3486302899-2591822 у вигляді електронного правочину за допомогою офіційного веб-сайту https://e-groshi.com/ шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.2 договору відповідач підтвердив, що він усвідомлює наслідки підписання договору одноразовим ідентифікатором, погоджується з такою формою укладення договору, його наслідками, що підтверджується копією договору позики. Відповідно до п. 2.1 позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, що за вирахуванням комісії (п. 2.4.1) становило 14 625,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою, визначені цим договором, шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2 договору строк кредитування (строк позики) за договором складає 30 календарних днів, позика мала бути повернута у термін до 15.02.2023 року включно. Відповідно до п. 2.3.1 договору розмір процентів за користування коштами складав 1,90% від суми позики в день, що за календарний рік становить 693,5% річних. За користування позикою також передбачено комісії з супроводження обслуговування позики. 17.01.2023 року на рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 14\~625,00 грн (сума позики за вирахуванням комісії за видачу згідно п. 2.4.1 Договору). 15.02.2023 року відповідач не повернув позику, не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, між позикодавцем та позичальником було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, які оформлені в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 31.03.2023 року між ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» та ТОВ «Кредитпромінвест» укладено договір факторингу № 2023-03-10К, відповідно до умов п. 1.1. якого ТОВ «Кредитпромінвест» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ», а ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» відступити ТОВ «Кредитпромінвест» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ». Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 2023-03-10К від 31.03.2023 року ТОВ «Кредитпромінвест» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 3486302899-2591822 в сумі 24\~650,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 550,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за комісією. Згідно з копії розрахунку заборгованості за договором № 3486302899-2591822 від 17.01.2023 року станом на 09.06.2023 року, позивач просить стягнути з відповідача: 25 700,00 грн., що складає заборгованість за тілом 15 000,00 грн., нараховані відсотки 8550,00 грн., заборгованість у вигляді комісії 2150,00 грн. За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за договором та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитпромінвест» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у сумі 25\~700,00 грн., як про це у позові просить позивач. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2 684,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved