Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

ТОВ «Агрікор Холдинг» у системі «Електронний суд» звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] , ФГ «Злагода-2016», в якому просить: 1/щодо обох відповідачів визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі, укладений 12.08.2021р. між [PERSON] та ФГ «Злагода-2016», який зареєстрований 27.08.2021р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 43656495, щодо передачі в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7420889600:08:001:0313, що розташована на території Ядутинської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області; 2/щодо відповідача [PERSON] визнати договір оренди землі від 09.03.2023р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7420889600:08:001:0313, що розташована на території Ядутинської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, укладеним на умовах, викладених в проекті договору від 09.03.2023р. у наведеній редакції. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 19 лютого 2009 року між ТОВ «Агрікор Холдинг» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7420889600:08:001:0313 строком на 10 років, який зареєстровано у відділі держземкадастру 03.06.2009р. Після закінчення строку дії даного договору товариство продовжувало користуватися земельною ділянкою й протягом одного місяця щодо цього не надходило ніяких заперечень. 13 лютого 2023 року до ТОВ «Агрікор Холдинг» звернувся [PERSON] із заявою від 09.02.2023р. про виплату недоотриманих коштів орендної плати за вказану земельну ділянку, надавши документи, підтверджуючі успадкування ним за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Дізнавшись 13.02.2023р. про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця [PERSON] , ТОВ «Агрікор Холдинг» направило йому 09.03.2023р. цінним листом повідомлення та проект договору про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Однак, 04.04.2023р. даний цінний лист був повернутий товариству по закінченню терміну зберігання, в зв`язку з чим 14.04.2023р. зазначені документи були повторно направлені [PERSON] на адресу його електронної пошти, але ніякої письмової відповіді від нього до ТОВ «Агрікор Холдинг» не надійшло. Натомість зі звернення ФГ «Злагода-2016» від 24.04.2023р. товариство дізналось про передачу [PERSON] фермерському господарству спірної земельної ділянки за договором оренди землі від 12.08.2021р., зареєстрованим 27.08.2021р. Відтак, одна і та ж земельна ділянка стала предметом договорів оренди землі, укладених із різними орендарями, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує гарантоване ст.33 Закону України «Про оренду землі» переважне право первісного орендаря ТОВ «Агрікор Холдинг» на поновлення договору оренди землі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі й пояснив, що про смерть орендодавця [PERSON] товариство дізналось у кінці 2013 року, коли повернувся поштовий переказ про перерахування коштів орендної плати. Надалі товариство продовжувало користуватись земельною ділянкою, акумулюючи орендну плату, виплативши її в повному обсязі за період 2013-2023 років [PERSON] . Про нього як спадкоємця товариству стало відомо після його відповідного звернення, яке було отримане у встановленому порядку та зареєстроване у журналі вхідної кореспонденції 13.02.2023р. Після цього ТОВ «Агрікор Холдинг» у межах встановленого законом місячного строку направило на вказані [PERSON] у заяві поштову та електронну адреси повідомлення з проектом договору про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, які адресатом залишені без реагування. Вважає, що в даній ситуації ТОВ «Агрікор Холдинг» діяло згідно встановленого чинним законодавством алгоритму, в зв`язку з чим порушене право позивача підлягає поновленню. Відповідач-1 [PERSON] відзиву на позов не подав; у судовому засіданні він, як і його представник, позовні вимоги не визнав і пояснив (у тому числі будучи допитаним у якості свідка), що в серпні 2021 року уклав договір оренди землі із ФГ «Злагода-2016р», оскільки не бажав продовжувати орендні відносини з ТОВ «Агрікор Холдинг», а що з цим товариством є чинний попередній договір оренди землі не знав, хоча від своєї баби [PERSON] був обізнаний про перебування належного їй земельного паю в оренді саме ТОВ «Агрікор Холдинг». Після переоформлення спадщини померлої [PERSON] у місячний строк не повідомив ТОВ «Агрікор Холдинг», так як юридично неосвічений. Заяву до ТОВ «Агрікор Холдинг» про виплату недоотриманої орендної плати подавав 09 лютого 2023 року у Ядутинському офісі товариства його представнику [PERSON], при цьому ніякої розписки від того не отримував, але був присутній його батько [PERSON] . Одночасно між ними йшла мова про продовження строку дії договору оренди землі, але вони не дійшли згоди з істотних умов, зокрема, він хотів орендну плату в сумі 5000 грн, а представник ТОВ «Агрікор Холдинг» на такий розмір не погоджувався. Після цього він від ТОВ «Агрікор Холдинг» ніяких повідомлень поштовим чи електронним зв`язком про поновлення договору оренди землі не отримував. Стверджує, що дізнавшись у кінці 2013 року про смерть орендодавця [PERSON] , ТОВ «Агрікор Холдинг» не скористалось у встановленому законодавством порядку передбаченим ст.33 Закону України «Про оренду землі» своїм переважним правом на переукладення договору оренди землі. Відповідач-2 ФГ «Злагода-2016» був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засобами електронного зв`язку (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на участь не скористався, про причини неприбуття повноважного представника не повідомив, відзиву на позов не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача-1 та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2009 року між [PERSON] й ТОВ «Агрікор Холдинг» було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка площею 1,71га (рілля) з кадастровим номером 7420889600:08:001:0313 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ядутинської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області. Додатками до цього договору є Акт приймання-передачі земельної ділянки (об`єкта оренди) та Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 19 лютого 2009 року. Даний договір зареєстрований у Борзнянському райвідділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2009р. за №0110984200647. Відповідно до п.8 вказаного договору строк його дії становить 10 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Оскільки державна реєстрація зазначеного договору оренди землі відбулась 03 червня 2009 року, то в силу вимог ст.18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на час укладення цього правочину) датою закінчення строку його дії є 03 червня 2019 року. Орендодавець [PERSON] померла [INFO] й згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Борзнянською районною державною нотаріальною конторою 09 серпня 2021 року (спадкова справа №62/2014), спадкоємцем спірної земельної ділянки площею 1,7083га з кадастровим номером 7420889600:08:001:0313 є її внук [PERSON] , зареєстрований у [ADDRESS] (відповідач-1 по справі). Ставши новим власником даної земельної ділянки, [PERSON] 12 серпня 2021 року уклав щодо неї з ФГ «Злагода-2016» договір оренди землі строком на 10 років, державна реєстрація речового права на яку була проведена державним реєстратором Борзнянської міської ради Чернігівської області Товстим С.А. 25.08.2021р., номер запису про інше речове право 43656495; при цьому, інформація про укладення попереднього договору оренди землі від 19.02.2009р. між [PERSON] і ТОВ «Агрікор Холдинг» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була відсутня, що підтверджується витребуваної за клопотанням позивача матеріалами реєстраційної справи з електронного реєстру на вищевказану земельну ділянку. У подальшому в своїй заяві до ТОВ «Агрікор Холдинг» від 09 лютого 2023 року, яка згідно вхідного штемпеля зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції товариства 13.02.2023р. за №54, [PERSON] просив виплатити йому недоотриману орендну плату, надавши правоустановлюючі документи, підтверджуючі перехід від [PERSON] до нього в порядку спадкування права власності на земельні ділянки. Згідно платіжних інструкцій ТОВ «Агрікор Холдинг» 22 грудня 2023 року перерахувало [PERSON] недоотриману орендну плату за користування земельними ділянками за період 2013-2023 років. Крім того, на вказану заяву [PERSON] ТОВ «Агрікор Холдинг» 09 березня 2023 року за вих.№330 підготувало йому лист-повідомлення про намір скористатися переважним правом щодо укладення договорів оренди землі на новий строк з проектами цих договорів та зазначенням їх істотних умов; роз`яснено вимоги чинного земельного законодавства, що стосуються процедури поновлення договору оренди землі; зазначено, що в разі виникнення питань щодо умов договорів необхідно звертатися до юрисконсульта Ядутинського відділення товариства [PERSON] Згідно відомостей поштового штемпеля АТ «Укрпошта» на описі вкладення та конверті зазначені лист-повідомлення з проектами договорів оренди землі були направлені ТОВ «Агрікор Холдинг» на поштову адресу проживання [PERSON] , вказану ним у заяві та яка відповідає місцю його реєстраційного обліку ( [ADDRESS] ), 10 березня 2023 року та повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Після цього, 12 квітня 2023 року [PERSON] від імені ТОВ «Агрікор Холдинг» на вказану [PERSON] у заяві адресу його електронної пошти було направлено повідомлення з пропозицією отримати повернуті до товариства документи в їх Ядутинському відділенні (с. Ядути, вул. Чернігівська, 74). Надалі з листа ФГ «Злагода-2016» від 19.04.2023р. щодо можливості обміну земельними ділянками, який ТОВ «Агрікор Холдинг» отримало 24.04.2023р., товариство дізналось про перебування спірної земельної ділянки одночасно в оренді фермерського господарства та листом від 25.04.2023р. за №626 повідомило його про чинність орендних відносин щодо даної земельної ділянки із ТОВ «Агрікор Холдинг» та намір оскаржити укладений з ФГ «Злагода-2016» договір оренди землі в суді. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він з сином [PERSON] 09 лютого 2023 року були в Ядутинському відділенні ТОВ «Агрікор Холдинг», щоб отримати недоплачені кошти орендної плати за землю [PERSON] та розірвати попередній договір, так як продовжувати його не бажали, а хотіли передати землю в користування ФГ «Злагода-2016». Які саме нові умови договору оренди для його продовження пропонував представник ТОВ «Агрікор Холдинг» [PERSON], він не знає. Разом із сином написали відповідні заяви й залишили їх в офісі відділення товариства, розписок про отримання заяв не брали. Згідно з ч.5 ст.31 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Приписами ст.148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки (ч.1). У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею (ч.2). Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих медіа місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки (ч.3). Відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч.1). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (ч.2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.5). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч.6). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч.7). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч.8). У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, п`ятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку (ч.9). З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення (ч.10). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.11). У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч.12). Базуючись на окреслених нормах земельного законодавства та усталених правових позиціях Верховного Суду й узагальнюючи їх, слід прийти до висновку, що алгоритм вирішення спорів щодо застосування ст.33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, що застосовується до спірних правовідносин) у контексті дій сторін договору є таким: - якщо орендар у строки, встановлені договором, або за відсутності інших строків, установлених договором, у строки, встановлені законом, не звернувся до орендодавця взагалі чи звернувся з їх порушенням та/або не надав проєкт договору, то суди повинні відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним незалежно від подальших дій орендодавця, оскільки саме орендар у цьому випадку не дотримав вимог договору й закону; - якщо орендар своєчасно, у строки, встановлені законом або погоджені сторонами в договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та водночас надав проєкт договору (незалежно від того, містив цей проєкт змінені умови чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився із запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, то в цьому випадку він діє в межах своїх повноважень, а отже суди повинні також відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним; - якщо орендар своєчасно, у строки, встановлені законом або погоджені сторонами в договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та водночас надав проєкт договору (незалежно від того, містив цей проєкт змінені умови чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі або відмовив із порушенням місячного терміну, однак при цьому протягом одного місяця після закінчення строку договору надіслав лист-повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди землі, то суди повинні також відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним, оскільки таке право орендодавця прямо передбачено ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі»; - якщо орендар своєчасно, у строки, встановлені законом або погоджені сторонами в договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проєкт договору (незалежно від того, містив цей проєкт змінені умови чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист-повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди землі, то суди повинні задовольнити позовні вимоги про визнання договору укладеним на той самий строк та на тих самих умовах. Водночас якщо орендодавець відмовляється укласти додаткову угоду до договору оренди землі, обов`язковість якої визначена в ч.8 ст.33 Закону України «Про оренду землі», чи ухиляється від її укладення, то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною такої угоди з викладенням її змісту в резолютивній частині судового рішення. Якщо орендодавець, заперечуючи проти позову про визнання укладеним договору за ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», посилається на неналежне виконання орендарем своїх обов`язків, то саме на нього покладається доведення таких обставин, а вони підлягають установленню судами. За умови їх підтвердження це є підставою для відмови в задоволенні позову. Наведене повністю відповідає правовій позиції, сформульованій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021р. у справі №903/1030/19. Як вбачається з матеріалів справи, після спливу строку дії договору оренди землі від 19.02.2009р., укладеного між [PERSON] і ТОВ «Агрікор Холдинг», товариство продовжувало користуватися спірною земельною ділянкою та належним чином виконувало свої обов`язки орендаря. Після звернення до них у лютому місяці 2023 року спадкоємця орендодавиці у повному обсязі за весь період (2013-2023 роки) в установлений п.11 договору термін (до 31 грудня поточного року) виплатило [PERSON] орендну плату, тоді як останнім не доведено належними, допустимими й достовірними доказами факт неналежного виконання ТОВ «Агрікор Холдинг» своїх договірних зобов`язань. Посилання представника відповідача на обізнаність позивача в кінці 2013 року про смерть орендодавця [PERSON] , що зобов`язувало ТОВ «Агрікор Холдинг» депонувати орендну плату й можливість раніше дізнатися про спадкоємця, є безпідставними, оскільки це не є обов`язком орендаря. Адже саме на нового власника землі (в даному випадку на [PERSON] ) вищеокреслені норми ч.5 ст.31 Закону України «Про оренду землі», ст.148-1 ЗК України покладали обов`язок у місячний термін повідомити чинного орендаря ТОВ «Агрікор Холдинг» про перехід права власності на спірну земельну ділянку, чого відповідачем своєчасно не було зроблено, й виключно відповідач має нести негативні наслідки такого прострочення. Внесення ж належних із ТОВ «Агрікор Холдинг» [PERSON] коштів орендної плати за землю в депозит нотаріуса на підставі ст.537 ЦК України також є правом, а не обов`язком боржника, про що виснував Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року в справі №709/1089/17. Суд погоджується з доводами представника позивача про дотримання ТОВ «Агрікор Холдинг» алгоритму вирішення з [PERSON] спору щодо реалізації переважного права на продовження строку договору оренди землі й відхиляє твердження відповідача про порушення товариством вказаної процедури. Так, про перехід права власності на спірну земельну ділянку від померлого орендодавця [PERSON] до спадкоємця [PERSON] ТОВ «Агрікор Холдинг» дізналось лише 13 лютого 2023 року із заяви [PERSON] , датованої 09 лютого 2023 року. Саме 13 лютого 2023 року дана заява [PERSON] була отримана в установленому порядку ТОВ «Агрікор Холдинг» за офіційним місцезнаходженням юридичної особи, що підтверджується відповідними записами в журналі реєстрації вхідної кореспонденції, який не містить щодо цього ніяких слідів виправлень чи підчисток. Надані ж у судовому засіданні показання відповідачем [PERSON] у якості свідка та свідком [PERSON] щодо передачі зазначеної заяви представнику ТОВ «Агрікор Холдинг» [PERSON] у Ядутинському відділенні товариства 09 лютого 2023 року не можуть бути допустимими доказами, оскільки згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Натомість допустимих доказів направлення вказаної заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу ТОВ «Агрікор Холдинг» чи вручення особисто уповноваженим особам товариства саме 09 лютого 2023 року в установленому ч.3 ст.148-1 ЗК України порядку [PERSON] суду не надав. Крім того, всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України відповідач не підтвердив належними, достатніми й допустимими доказами того, що працівник ТОВ «Агрікор Холдинг» [PERSON] є уповноваженою особою (має відповідний обсяг повноважень) на отримання й реєстрацію від імені товариства такого роду вхідної кореспонденції, адже зі змісту наявного в матеріалах справи листування в компетенцію юрисконсульта [PERSON] входить лише вирішення питань щодо умов договорів. Водночас, клопотань про витребування локальних документів щодо службових повноважень [PERSON] відповідачами не заявлялось. Відтак, отримавши 13 лютого 2023 року від [PERSON] повідомлення про перехід до нього права власності на орендовану в [PERSON] земельну ділянку та продовжуючи користуватись нею, ТОВ «Агрікор Холдинг» своєчасно в межах установленого п.8 договору оренди землі та ст.33 Закону України «Про оренду землі» 30-денного строку (10 березня 2023 року) направило на адресу місця проживання [PERSON] лист-повідомлення від 09.03.2023р. про продовження дії договору після його закінчення, надавши проект договору, а також додатково 12 квітня 2023 року продублювало на адресу електронної пошти відповідача. Однак, у визначений ст.33 Закону України «Про оренду землі» місячний строк [PERSON] на зазначену пропозицію ТОВ «Агрікор Холдинг» ніяк не відреагував (не прийняв рішення про поновлення договору оренди землі й не подав заперечень проти цього). Посилання відповідача на неотримання ним вищевказаних документів не заслуговують на увагу, оскільки кореспонденція направлялась товариством за поштовою та електронною адресою, вказаними самим [PERSON] у власноручній письмовій заяві від 09.02.2023р., а повернення рекомендованого поштового відправлення з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про невиконання чи неналежне виконання орендарем свого обов`язку. Напроти, ця обставина у сукупності з тим, що [PERSON] ще в серпні 2021 року уклав договір оренди спірної земельної ділянки з іншим орендарем ФГ «Злагода-2016» за чинного попереднього договору оренди землі з ТОВ «Агрікор Холдинг», приховав це від обох орендарів, у тому числі не вказав у заяві до позивача від 09.02.2023р., отримуючи від них подвійну орендну плату за одну й ту земельну ділянку, свідчить про недобросовісність дій відповідача. Разом з тим, у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України визначено таку загальну засаду цивільного законодавства як добросовісність - загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Не може суд погодитися й з твердженнями [PERSON] та його представника про незгоду щодо істотних умов запропонованого ТОВ «Агрікор Холдинг» проекту договору оренди землі, оскільки, як вищезазначалось, жодних заперечень на відповідне повідомлення позивача від відповідача не надходило. Не містить таких заперечень і заява [PERSON] до ТОВ «Агрікор Холдинг» від 09.02.2023р., а надані [PERSON] у судовому засіданні показання з цього приводу не можна вважати допустимим доказом. Більше того, такі показання [PERSON] є недостовірними, оскільки при спілкуванні в лютому місяці 2023 року з представником ТОВ «Агрікор Холдинг» [PERSON] відповідач вже мав укладений з ФГ «Злагода-2016» договір оренди землі на спірну земельну ділянку, про що не повідомив ТОВ «Агрікор Холдинг», а тому поведінка [PERSON] не була сумлінною та чесною. Посилання [PERSON] на правову неосвіченість в силу вимог ст.68 Конституції України не звільняє його від юридичної відповідальності. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі»); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019р. у справі №587/2110/16-ц, від 10.04.2019р. у справі № 587/2135/16-ц, від 02.10.2019р. у справі №587/2331/16-ц, від 15.01.2020р. у справі №587/2326/16-ц, від 01.04.2020р. у справі № 610/1030/18). Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч.1 ст.236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно правових позицій Великої Палати Верховного Суду, наведених у постановах від 20.03.2019р. у справі №587/2110/16-ц, від 19.02.2020р. у справі №387/515/18, крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (ч.3 ст.215 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020р. у справі №610/1030/18 конкретизувала власний правовий висновок щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права, визначивши, що якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, таку можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема, якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. За відсутності реєстрації права оренди первинного орендаря у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди землі за договором оренди, укладеним у період дії первинного договору, підлягають задоволенню, якщо на час ухвалення рішення суду первинний орендар матиме чинне право оренди та зможе його зареєструвати. У даній конкретній справі слід зазначити, що на момент звернення ТОВ «Агрікор Холдинг» з даним позовом до суду товариство продовжувало добросовісно користуватися спірною земельною ділянкою, належним чином виконуючи свої обов`язки орендаря, й переважне право позивача на продовження договору оренди земельної ділянки не припинилось, тоді як негативні наслідки несвоєчасного сповіщення ТОВ «Агрікор Холдинг» про перехід права власності на вказану земельну ділянку має нести відповідач [PERSON] , яким 12 серпня 2021 року всупереч вищенаведених вимог Закону України «Про оренду землі», ЗК України укладено оспорюваний договір оренди землі з ФГ «Злагода-2016» саме у вищеокреслений період. Посилання ж представника відповідача, що при реєстрації 25.08.2021р. права оренди на підставі цього договору оренди землі, укладеного 12.08.2021р. між [PERSON] та ФГ «Злагода-2016», іншого зареєстрованого права оренди в реєстрі виявлено не було, в тому числі, враховуючи відомості Державного земельного кадастру, є необґрунтованими, та не можуть нівелювати наявності законного права ТОВ «Агрікор Холдинг» на користування земельною ділянкою. Першим Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішенням Європейського суду з прав людини від 24.06.2003р. «Стретч проти Сполученого Королівства» (Stretch vs. The United Kingdom, заява №44277/98) встановлено, що «правомірні очікування» мають статус майна і позбавлення сторони правовідносин її правомірних очікувань є неприпустимим. Отже, ТОВ «Агрікор Холдинг», як сторона договору оренди землі від 19.02.2009р., після його укладення першою отримує легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури, а також реалізацію переважного права на продовження користування земельною ділянкою протягом усього погодженого строку за умови належного виконання сторонами договору його умов. Тому суд констатує, що у виниклій ситуації одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно та є порушенням чинного земельного законодавства й інтересів позивача, за яким право оренди спірної земельної ділянки виникло у 2009 році та не припинялось у встановленому законом порядку, тобто є первинним, порівняно із зареєстрованим 25.08.2021р. правом оренди ФГ «Злагода-2016» на ту ж саму земельну ділянку. Відтак, обраний ТОВ «Агрікор Холдинг» спосіб захисту свого права відповідає вимогам чинного законодавства та усталеній практиці касаційної інстанції, підстав для відступу від якої не вбачається. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов ТОВ «Агрікор Холдинг» є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача підлягає стягненню 5368,00 грн сплаченого ним судового збору: з відповідача-1 [PERSON] - 4026,00 грн (2684 : 2 + 2684), з відповідача-2 ФГ «Злагода-2016» - 1342,00 грн (2684 : 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved