Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2012 року, актовий запис №5. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, мотивуючи свої вимоги тим, що за час спільного проживання їхні відносини почали поступово погіршуватись. Кожний із них має різні погляди на шлюб та сімейне життя, що в свою чергу призводило до постійних конфліктів. Все це призвело до того, що позивач втратила до відповідача почуття розуміння, поваги та любові. З 29 листопада 2023 року вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство та проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб, оскільки такий існує лише формально, термін на примирення не надавати. Ухвалою судді, постановленою 25 грудня 2023 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом учасників справи на 05 березня 2024 року о 09 год. 30хв. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 05 лютого 2024 року подала до суду заяву (вх.№950) в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання подав до суду заяву (вх.№1652), в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовну вимогу щодо розірвання шлюбу визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Щодо стягнення судових витрат заперечує та вказав, що він не є ініціатором судового процесу і не зацікавленою особою в цій справі. Таким чином у судове засідання не з`явились всі учасники процесу. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Виходячи з\~вищенаведеного та\~враховуючи те,\~що позивач наполягає на розірванні шлюбу, не бажає проживати з відповідачем однією сім`єю, проживають як дві різні сім`ї та не підтримують шлюбних відносин протягом тривалого часу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, відтак суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам позивача, сім`я розпалась остаточно й поновлена бути не може, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Щодо стягнення з відповідача судових витрати у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з позовною заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послу і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат, а саме: договору на правову допомогу, розрахунку наданої професійної правничої допомоги, акту приймання-передачі виконаних робіт, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивачем не доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу (адвоката) в сумі 1500 грн., а тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved