Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «Котельня північного промислового вузла» (ТОВ «КППВ») визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, у тому числі і за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований та проживає [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] . Співвласники багатоквартирного будинку за вказаною адресою не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин у строк, встановлений законодавством, а тому у відповідності до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», з усіма співвласниками було автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. У період з листопада 2021 року по квітень 2023 року ТОВ «КППВ» надавалися послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , якими користувався відповідач, проте оплату за встановленими тарифами своєчасно не здійснював, внаслідок чого утворилася заборгованість з: постачання теплової енергії в сумі 13 884,53 грн, з оплати абонплати за період з грудня 2021р. по квітень 2023р. в сумі 527,63 грн. Крім того, рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 та № 322 від 18.06.2019 АТ «Сумське НВО» визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в межах території обслуговування, у тому числі для житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до Договору про відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021, укладеного між АТ «Сумське НВО» і АТ «Сумське НВО - Інжиніринг», а також Договору про відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021, укладеного між АТ «Сумське НВО - Інжиніринг» і ТОВ «»Котельня північного промислового вузла», АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «Сумське НВО - Інжиніринг», яке в свою чергу передало ТОВ «Котельня північного промислового вузла» право вимоги по оплаті фізичними особами, які проживають в м. Суми, грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» боржникам, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, зокрема щодо [PERSON] по оплаті послуг за адресою: [ADDRESS] , на суму 45 356,86 грн за період, з жовтня 2015 р. по квітень 2021 р. У зв`язку з невиконанням обов`язку по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КППВ» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 45 356,86 грн. грн. за період з жовтня 2015 р. по квітень 2021 р.; заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 13 884,53 грн. за період з листопада 2021 р. по квітень 2023 р.; заборгованість з абонплати у розмірі 527,63 грн. за період з грудня 2021 р. по червень 2023 р., 3 % річних в розмірі 2 939,91 грн за період з 21 березня 2017 р. по 23 лютого 2022 р. та 8 508,32 грн. інфляційних нарахувань за період з 21 березня 2017р. по 23 лютого 2022 р; вирішити питання розподілу судових витрат, у тому числі понесених на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 08.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток про виклик за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, відзив на позовну заяву не надав, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність на підставі наявних доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази і пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «Котельня північного промислового вузла» визначено виробником та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої воді (централізованого постачання гарячої води) у межах території обслуговування, зокрема за адресою: [ADDRESS] . Нарахування плати за надані послуги здійснюється відповідно до тарифів, встановлених рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради № 727 від 19.11.2021 та № 476 від 27.10.2022, на рівні 1 352,47 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). Співвласники багатоквартирного будинку в [ADDRESS] не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин у строк, встановлений законодавством, а тому у відповідності до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», з усіма співвласниками було автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Як вбачається з Довідки МЄІРЦ № 348/21062023-12:19:55, власником особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.30). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.09.2023 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] з 21.12.2003 року. Згідно Довідок про заборгованість, виготовлених ТОВ «КППВ», борг за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.11.2021 по 30.04.2023 складає 13 884,53 грн., з абонплати - 527,63 грн. (а.с.32,33). Між сторонами виникли зобов`язальні житлово-комунальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 322 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ст. 156 ЖК УРСР). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Пунктом 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно положень ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, крім іншого, комунальні послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За правилом ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати регламентовані Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМ України № 830 від 21 серпня 2019 року. Відповідно до п. 5 Правил, виконавець забезпечує безпечне постачання теплоносія відповідно до цих Правил та умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії. У разі укладення публічних договорів приєднання детальні вимоги до якості послуги та іншу необхідну інформацію (адреса, опалювана площа (об`єм) будинку, максимальне теплове навантаження будинку, наявність чи відсутність індивідуального теплового пункту, наявність чи відсутність вузла (вузлів) комерційного обліку тощо) для кожного багатоквартирного будинку окремо виконавець розміщує на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. За змістом п.п. 31, 35, 36, 37 Правил, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення позивача, як споживача, від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За правилом ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). За результатом судового розгляду вбачається доведеним факт надання ТОВ «КППВ» послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.11.2021 по 30.04.2023, які залишаються неоплаченими за встановленими тарифами зі сторони споживача [PERSON] . Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, не спростованих жодними належними аргументами відповідача, суд приходить до висновку, що [PERSON] отримав послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , однак плату за них по встановленим тарифам своєчасно не здійснив, в результаті чого за період з 01.11.2021 по 30.04.2023 виникла заборгованість в сумі 13 884,53 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «КППВ». Крім того, рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 та №322 від 18.06.2019 року ВАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе», правонаступником якого є АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та гарячої води в межах території, визначеної Додатком № 1, у тому числі для житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Нарахування плати за надані послуги проводилося Товариством згідно тарифів, затверджених рішеннями Виконавчого комітету СМР № 831 від 28.12.2010, № 426 від 23.07.2019, № 436 від 18.08.2020 та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. З Довідок про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , слідує, що заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2015 року по квітень 2021 року складає 45 356,86 грн. (а.с.31). Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 29.11.2021 між АТ «Сумське НВО», в якості Первісного кредитора, і АТ «Сумське НВО - Інжиніринг», в якості Нового кредитора, було укладено Договір про відступлення права вимоги № 108/2100069, за умовами якого право вимоги по оплаті фізичними особами, які проживають в м. Суми, грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» боржникам, серед яких [PERSON] , перейшло до нового кредитора АТ «Сумське НВО - Інжиніринг» (а.с.57-60). У відповідності до Договору про відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021, укладеного між АТ «Сумське НВО - Інжиніринг» і ТОВ «Котельня північного промислового вузла», останнє отримало право грошової вимоги до [PERSON] по оплаті за надані АТ «Сумське НВО» послуги з централізованого опалення та абонплати за адресою: [ADDRESS] , на суму 45 356,86 грн. (а.с.54-56). За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Однак, лише частково [PERSON] здійснював погашення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , що враховано позивачем при пред`явленні позовних вимог. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого представником позивача Розрахунку розміру штрафних санкцій вбачається, що за період з 21 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, у зв`язку з простроченням виконання боргових зобов`язань по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням постанови КМУ від 05.03.2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», тобто до 23.02.2022 року, нараховано: 3% річних - 2 939,91 грн. та інфляційні втрати - 8 508,32 грн., які, з урахуванням встановлених вище обставин, підлягають стягнення з [PERSON] на користь позивача (а.с.11-28). Щодо заявлених вимог в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 27.06.2022 між АО «Група правової допомоги» і ТОВ «КППВ» було укладено Договір № 177 про надання правової допомоги, за умовами якого Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту за його дорученням на умовах і в порядку, визначених Договором, а Клієнт зобов`язався прийняти та оплатити надану правову допомогу (а.с.61-63). Додатком № 1 від 27.06.2022 до Договору № 177 про надання правової допомоги від 27.06.2022 сторони погодили, що розмір винагороди за надання правової допомоги за представництво інтересів Клієнта при розгляді однієї судової справи про стягнення з боржників заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, заборгованості з абонплати, неустойки, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, є фіксованим і становить 2 500,00 грн. Розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. 11.12.2023 року, на виконання умов Договору, ТОВ «КППВ» сплатило на користь АО «Група правової допомоги» грошові кошти в сумі 47 500,00 грн., згідно переліку судових справ, у яких здійснюється представництво, зокрема щодо стягнення боргу з [PERSON] . Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання ТОВ «КППВ» послуг адвоката та понесення витрат на професійну правничу допомогу. За правилом ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі задоволення позовних вимог інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «КППВ» судовий збір в розмірі 2 147,20 грн., а також 2 500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved