Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~зазначивши,\~що 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір №413586183. Відповідно до умов кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін та пароль Особистого кабінету. Правила надання грошових коштів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 28.11.2018 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Відповідно до реєстру боржників №155 від 12.10.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", відповідно до якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №413586183. 20.10.2022 року між ТОВ "Таліон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах, права вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 43648.22 Відповідно до договору факторингу ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язалось протягом 10 робочих днів з дати відступлення вимоги за договором позики повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Проте, всупереч умовам кредитного договору та незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу. Крім того, з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №413586183 в розмірі 43648.22 грн, з яких: 11412 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 32236.22 грн. сума заборгованості за відсотками. Вказану суму заборгованості за кредитним договором №413586183 в розмірі 43648.22 грн, та понесені судові витрати просить стягнути з відповідача. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, адвокат Бугайов Д.М., подав відзив на позов , в якому вважає позовні вимоги частково необгрунтованими, оскільки відповідно до умов укладеного договору розмір кредиту становить 14000 грн., строк кредитування складає 29 днів, за користування яким клієнт сплачує Товариству 292% річних від суми кредиту в розрахунку 0,80% за один день користування кредитом, до даних розрахунку заборгованості сума боргу відповідача становить 11412 грн.. Так як відповідач частково повернула суму основного боргу, таким чином з відповідачки підлягає стягненню 11412 грн. основного боргу та 2900 грн. процентів за користування кредитом, виходячи з розрахунку 12500/100х0,80%х29, а всього 14312 грн.. Крім того, позивачем не надано графіку платежів, що є його невід`ємною частиною, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на користь позивача за договором кредитної лінії №413586183 від 14.06.2021 року- 11412 грн. основного боргу та 2900 грн. процентів, а всього 14312 грн. Судові витрати стягнути пропорційно задоволеним вимогам. 29.01.2024 року через систему "Електронний суд" представник позивача подав відповідь на відзив, в якій просив відзив на позовну заяву відповідача залишити без розгляду та задоволення, оскільки останній був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, при цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідно до умов договору за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8. договору з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 584,32 процентів річних, що становить 1,60 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена ст.6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора протягом 90 днів, починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання нарахувати відсотки у визначеному договорами розмірі. Враховуючи вказане та беручи до уваги принцип свободи договору просить тлумачити нараховані первісним кредитором відсотки поза межами кредитування (30 днів), але в строк передбачений п.п.1.12.1 договору (90 днів) як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, оскільки вони мають чіткі, розумні строки та фіксовану ставку, тому нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості. Факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим як визнання вищенаведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ, передбачених кредитними договорами. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо виконання кредитного договору, який регулюється положеннями глави 71 Цивільного кодексу України. 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №413586183, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін та пароль Особистого кабінету. Правила надання грошових коштів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до договору сума кредиту склала 14000 грн., строк кредитування, 29 днів. За нормою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначено моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не передбачено договором. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається, з п.п.1.9.1 Договору укладеного 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] , на період\~строку договору\~нарахування процентів\~за користування\~кредитом здійснюється\~щоденно за\~дисконтною процентною\~ставкою в\~розмірі 292%\~річних,\~що становить\~0,80%\~від суми\~кредиту за\~кожний день\~користування кредитом. При цьому, суд звертає увагу, що згідно умов кредитного договору відповідачу було надано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 14000 гривень, кредитодавець надав транш за договором в сумі 12500 грн. одразу після укладення договору, строк договору 29 днів. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другоїстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду у справах №643/16336/16ц, №473/825/16ц, №186/1974/14, від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та з \~ [PERSON] \~на користь ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», заборгованість за кредитним договором в розмірі 14312\~грн. (з розрахунку сума боргу (12500 грн.)*денну % ставку (0,80 %)/100%*кількість днів (29)= 14312 грн.). За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню у порядку \~ст.141 ЦПК України\~ пропорційно розміру задволених вимог.

Outcome: partial