Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила Визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] : будинок [ADDRESS] ; грошові кошти за проданий відповідачем автомобіль в розмірі 106\~839 гривень. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частини вартості відчуженого автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1596 см. куб, який був проданий за 106\~839 грн. 15.02.2023 року в розмірі 53\~419 грн. 50 коп. Стягнути судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що з 19 квітня 2003 року вони з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Її чоловік проживає окремо від неї з 10 лютого 2023 року. Під час шлюбу вона разом з відповідачем за спільні кошти придбали: будинок за адресою: [ADDRESS] вартістю 160 000 грн; автомобіль «ВАЗ 111930», державний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1 596 см. куб. Їхні шлюбні відносини фактично припинились. Їй стало відомо, що відповідач продав їхній автомобіль без її згоди в період окремого проживання 15 лютого 2023 року, а всі грошові кошти, які отримав від продажу автомобіля забрав собі. Вартість продажу становить 106 839 грн. Спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її та відповідача. Проте фактично цим майном заволодів відповідач, майно перебуває у його фактичному володінні та користуванні. На її неодноразові звернення до відповідача про поділ майна шляхом укладення договору в досудовому порядку, відповідає відмовою. Тому вона змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. Ухвалою від 21 серпня 2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання. У судове засідання позивач та її представник адвокат Голіцин О.М. не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовну заяву підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити. Представник відповідача адвокат Євдокимова Ю.В. у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд вважає\~за можливе\~на підставіч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч. 1ст. 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що з 19 квітня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . (а. с. 12) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 31 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] придбав будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку (а. с.14), Витягом з Державного реєстру правочинів № 2233734 від 31 березня 2006 року (а. с. 13), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10401717 від 14 квітня 2006 року. Крім того, за період шлюбу, а саме 02.04.2021 року подружжям було придбано транспортний засіб ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , даний факт визнаний відповідачем. Згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1247 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області № 31/4-1247/422 від 22 червня 2023 року автомобіль марки ВАЗ 111930, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1596 см. куб., 02 квітня 2021 року був зареєстрований на ім`я громадянина [PERSON] , [INFO] . 15 лютого 2023 року автомобіль перереєстрований на іншого власника фізичну особу. Вартість продажу становить 106\~839 грн. (а. с. 7) Як зазначає позивач у позові їх сім`я розпалася, проживають окремо. Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громадян виконавчого комітету Богданівської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області № 02-14/2-154 від 19 липня 2023 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 19) Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що між ними не досягнуто згоди про визначення розміру часток у праві власності на придбану квартиру. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364\~Цивільного кодексу\~України (далі -ЦК України). Оскільки у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 77, 78ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В даному випадку у суду відсутні правові підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільному майні. Таким чином, оскільки будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] були набуті у власність під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст.\~61\~СК України вони є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі, а тому вказане майно подружжя підлягає поділу. \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи,\~що транспортний\~засіб на\~час звернення\~позивача до\~суду вже\~був реалізований\~відповідачем і\~згідно інформації\~Територіального сервісного\~центру МВС\~№ 1247\~Регіонального сервісного\~центру МВС\~в Дніпропетровській\~області №\~31/4-1247/422\~від 22\~червня 2023\~року вартість\~продажу становила\~106\~839,\~00\~грн.,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню 1/2\~вартості проданого\~майна -\~53\~419,\~50\~грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 067,36 грн.

Outcome: approved