Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів: 1. [PERSON] , 2. [PERSON] , 3. [PERSON] , 4. [PERSON] , 5. [PERSON] , 6. [PERSON] , 7. [PERSON] , 8. [PERSON] , 9.Овруцької міської ради Житомирської області, в якій просить виділити йому в натурі 1/20 ідеальну частину з спільної часткової власності на нежитлове приміщення, бокси, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , площею 109,96 кв.м. дві секції боксів та визначити частку 1/1; виділити йому в натурі 22/100 ідеальних частки з спільної часткової власності на нежитлове приміщення, бокси, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , площею 481,5 кв.м. вісім секцій боксів та визначити частку 1/1, мотивуючи тим, що нежитлове приміщення боксів по [ADDRESS] , знаходиться у спільній частковій власності сторін; позивач є власником 1/20 та 22/100 частин боксів на підставі договорів дарування; відповідач 3 - співвласник [PERSON] , якому належали 5/100 частки у спільній власності, виділив належну йому частку в окремий об`єкт і тепер при складанні решти часток співвласників загальна обсяг часток становить 95/100, тобто все нежитлове приміщення вже не складає цілого, що перешкоджає в добровільному порядку нотаріально посвідчити договір про поділ майна та здійснити співвласнику юридично значимі дії щодо належного йому майна. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 24.10.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.01.2024 року закрито підготовче провадження\~ та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.02.2024 року. У встановлений судом строк відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. Відповідач 9 подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути без його участі за\~ наявними у ній матеріалами. Сторони, будучи належно повідомленими, в судове засідання не прибули. Позивач у позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Відповідачі про поважність причини неявки не повідомили. Відповідачі 1-8 заяв чи клопотань не заявляли. Неявка сторін не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання. Нежитлове приміщення, бокси, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності декількох фізичних та юридичних осіб сторін у справі. Зокрема позивач [PERSON] є власником приміщень 1-5 площею 481,5 кв.м., що складає 22/100 частин нежитлового приміщення, боксів, розташованих по [ADDRESS] , на підставі договору дарування частини нежитлового приміщення, боксів, від 05.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області Шваб О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 780, та 1/20 частин нежитлового приміщення, боксів, загальною площею 2118,50 кв.м., розташованих по [ADDRESS] , на підставі договору дарування частини нежитлового приміщення, боксів, від 24.01.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області Шваб О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 13, що згідно з технічним паспортом становить приміщення площею 109,96 кв.м. Згідно з інформацією, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право спільної часткової власності на нежитлове приміщення боксів за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 2118,5 кв.м., зареєстровано у розмірі 22/100 частки площею 481,5 кв.м. та у розмірі 1/20 частки (згідно з технічним паспортом 109,96 кв.м.) за позивачем [PERSON] , у розмірі 1/20 частки за відповідачем 1 [PERSON] , у розмірі 1/20 частки відповідачем 2 [PERSON] , у розмірі 2/25 та 1/20 частки за відповідачем 3 [PERSON] , у розмірі 2/25 частки за відповідачем 4 [PERSON] , у розмірі 2/25 частки за відповідачем 5 [PERSON] , у розмірі 1/20 частки за відповідачем 6 [PERSON] , у розмірі 1/20 частки за відповідачем 7 [PERSON] , у розмірі 22/100 частки за відповідачем 8 [PERSON] , у розмірі 1/50 частки за відповідачем 9 територіальною громадою в особі Овруцької міської ради Житомирської області. Судом встановлено, що сторони фактично володіють та користуються окремими частинами нежитлового приміщення боксів по [ADDRESS] і між ними протягом тривалого часу склався фактичний порядок користування приміщенням, який відповідає ідеальним часткам співвласників, будь-яких претензій між сторонами щодо користування приміщенням не існує. Маючи намір реалізувати своє право на поділ нерухомого майна шляхом виділення своїх часток в натурі із спільного майна та припинення режиму спільної часткової власності, сторони не досягнули домовленості в позасудовому порядку. Відтак, належним способом захисту прав співвласника позивача є виділення часток у натурі із спільного майна у відповідності до розміру ідеальних часток у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення та фактичного користування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві ; чільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Згідно з ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмові формі і підлягає нотаріальному посчядченню. Згідно з ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є спільній частковій власності, укладається у письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20). Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 2-413/11 (провадження № 1-17672св18). У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 127/28684/18 провадження № 61-17068св19) зазначено, що за відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного рухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення. Схожий за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 344/8200/14-ц (провадження № 14-302цс19). Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки. У постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року в справі № 6-4цс14 зроблено висновок, що при вирішенні справи слід враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття З ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суту за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи і законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цивільного процесуального законодавства, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (cт.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, трава та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (cт.5 ЦПК України). За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, застосувавши при цьому найбільш ефективний спосіб захисту інтересів сторін, який відповідно до викладених позовних вимог узгоджується із законом і йому не суперечать, виходячи з того, що вимога позивача визначити частку 1/1 є юридично неспроможною і не відповідає закону. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3306,30 грн. Тому

Outcome: dismissed