Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що їхня з відповідачем сім`я розпалася через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя між сторонами припинено з липня 2023 року, на переконання позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Збереження сім`ї позивачка вважає неможливим та на примирення не згодна. У судове засідання позивачка не з`явилася, проте безпосередньо у позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.4). Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином (а.п.14), а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 11.12.2018, про що Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було складено відповідний актовий запис за №374 (а.п.5). З копії свідоцтва про народження (а.п.6) вбачається, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ч.3,4 ст. 56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, у даному випадку інтересам позивачки. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також те, що сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, беручи до уваги наявність у них неповнолітньої дитини, та зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою сторона позивача наполягає на розлученні, а відповідач не надав заперечень проти позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивачка в позовній заяві не просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище, то суд вважає за можливе залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі\~ст.55,\~56,\~104,\~105,\~112-113\~СК України,\~

Outcome: approved