Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом посилаючсь на те, що 18 жовтня 2001 року між ним та [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна 52/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Договір було посвідчено Криворізькою універсальною товарною біржею. Умови договору повністю виконані сторонами. Позивач зареєстрував право власності на 52/100 частки квартири в КП «Криворізьке БТІ». Право власності на 48/100 частки спірної квартири підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.09.2006. Вказана частка квартири перебуває у спільній частковій власності позивача 12/100 частки, третьої особи [PERSON] 12/100, [PERSON] 12/100, [PERSON] 12/100. У грудні 2023 року у позивача виникла необхідність у продажу належної йому частки спірної квартири та дізнався, що укладений договір не є дійсним, оскільки не був нотаріально посвідчений. Просить відновити пропущений строк для звернення до суду з даним позовом та визнати дійсним та виконаним договір купівлі-продажу нерухомого майна. В судове засідання учасники справи не викликались. Відповідач відзив не надав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не надав заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі. 08 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 18 жовтня 2001 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого продавці [PERSON] , яка діяла за себе та свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] продали, а [PERSON] придбав 52/100 частки п`ятикімнатної квартири, загальною площею 52,49 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, зареєстровано на Криворізькій універсальній товарній біржі, реєстраційний номер 001/940-Н. Біржова угода укладена відповідно до діючого на той час законодавства. 52/100 вказаної квартири зареєстрована за позивачем в Криворізькому БТІ. 27 вересня 2006 року видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло, відповідно до якого 48/100 частки в квартирі за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної часткової власності: [PERSON] - 12/100, [PERSON] 12/100, [PERSON] 12/100, [PERSON] 12/100. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням органу приватизації- І 384 від 04.09.2006. Із витягів з Державного реєстру речового права видно, що за вказаними особами зареєстроване право власності на їх частки квартири [ADDRESS] . Вказано, що загальна площа об`єкта нерухомості складає 100,3 кв.м., житлова площа 70,8 кв.м. [PERSON] є батьком повнолітніх осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що видно із копій свідоцтв про їх народження. [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , що видно із копій свідоцтв про смерть. Відповідно до технічного паспорта на вказану вище квартиру, виготовленого КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР 15.11.2023, 6-кімнатна квартира розташована на 2 поверсі 5поверхового житлового будинку. Загальна площа приміщень 100,3 кв.м., житлова площа приміщень 70,8 м2. В примітках зазначено, що за рахунок перепланування в квартирі без втручання в огороджувальні та несучі конструкції, 5-кімнатна квартира стала 6-кімнатною та житлова площа змінилась з 73,1 м2 на 70,8 м2. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини щодо належного оформлення договору купівлі-продажу нерухомості. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини щодо набуття квартири у власність позивачем виникли у 2001 році, відповідно до п. 4\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення\~ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. За змістом ст. ст.8, 128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Відповідно до ст.\~224 ЦК\~УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). \~ Разом з тим, статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991 року (в редакції чинної на час укладення договору) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Приписами ч.2\~ст.47 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Аналогічне положення містить ч. 2\~ст. 220 Цивільного кодексу України\~(в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина друга\~ст. 47 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року і частина друга\~ст. 220 ЦК України\~застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам. В укладеному договорі купівлі-продажу нерухомого майна сторони повністю погодили усі істотні умови. Згідно договору продавець \~отримав обумовлену\~сторонами суму\~за продаж\~квартири до\~підписання цього\~договору та\~в подальшому\~покупець \~ позивач\~у справі\~ зареєстрував\~придбану квартиру\~на своє\~ім`я в\~КП ДОР\~«Криворізьке БТІ».\~ Реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості на товарній біржі не суперечила діючому на час його укладання законодавству та не вимагала нотаріального посвідчення. Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири перешкоджає позивачу у здійсненні права розпорядження своїм майном. Також встановлено, що нотаріальне посвідчення договору на даний час неможливе, оскільки один із продавців [PERSON] померла. Оскільки укладення договору відповідало волі сторін, зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна виконані сторонами, позивач набув право власності на спірний об`єкт нерухомості, договір не визнавався недійсним, позивач фактично володіє та користується об`єктом нерухомості, його місце проживання зареєстровано за адресою квартири, а тому його порушене право підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 18 жовтня 2001 року дійсним. Таким чином позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved