Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація), Державного агентства лісових ресурсів України 13.06.2022 року звернувся до суду з позовом до відповідачів Харківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійним державного акту, зобов`язання повернення земельної ділянки. У обґрунтування позовних вимог зазначив, що Харківською міською радою незаконно передано у власність [PERSON] спірну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначив, що вилучення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користування ДП «Харківська ЛНДС», а також передача її у власність належала до повноважень Харківської обласної державної адміністрації. Відповідно до установчих документів ДП «Харківська ЛНДС» засноване на державній власності, а також входить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. Рішенням 23 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 20.06.2008 за №166/08 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Враховуючи чинність зазначеного вище рішення КП «Міськроект» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , а земельній ділянці кадастровий номер 6310137200:13:001:0168. Згідно з актом встановлення ( відновлення) та погодження меж земельної ділянки від 03.09.2008 межі земельної ділянки, яка підлягала відведенню [PERSON] , з Данилівським дослідним держлісгоспом не погоджувались. Також у землевпорядній документації відсутня довідка за формою 6-зем щодо спірної земельної ділянки, що свідчить про не дослідження категорії земель, за рахунок яких вона відводиться, що призвело до невірного визначення її цільового використання. Отже, розробку землевпорядної документації здійснено неналежним чином. У подальшому, рішенням 25 сесії скликання Харківської міської ради Харківської області від 10.09.2008 №238/08 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель та споруд та передано [PERSON] земельну ділянку площею 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також передано зазначену земельну ділянку в приватну власність останнього. На підставі даного рішення на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до планово - картографічних матеріалів лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168 повністю вкрита лісовими насадженнями та відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення. При цьому, вилучення земельних лісових ділянок з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу, розроблення проекту відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, його погодження та затвердження не проводилось. Збитки та втрати лісогосподарського виробництва, спричинені вилученням лісових земель і чагарників для використання їх у цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, не нараховувались та не сплачувались. Згідно інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 10.12.2023 №537 розмір втрат лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, складав 11120 грн, а також 25500 грн. збитків лісогосподарського виробництва. Посилався на те, що з питань погодження меж земельної ділянки по [ADDRESS] , яка відводилась [PERSON] , до постійного користування - Данилівського дослідного держлісгоспу ніхто не звертався. Таким чином, Харківською міською радою вилучено з постійного користування Данилівського дослідного державного лісгоспу та змінено цільове призначення спірної земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення та безоплатно передано її у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, передача земельної ділянки, яка розташована у виділі 6 кварталу №341 Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу, у власність [PERSON] відбулася без дотримання порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, без проведення державної експертизи землевпорядної документації. Посилався на те, що рішення Харківської міської ради слід вважати незаконними, оскільки прийняті в порушення вимог чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню у судовому порядку. Чинність вказаних рішень сприяло неправомірному набуттю [PERSON] права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення державної форми власності. Просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 23 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 20.06.2008 за №166/08»Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» в частині ( п.п.1.94 п.1 Додатку 1)щодо надання [PERSON] дозволу на розробку проектів відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 10.09.2008 №238/08 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині ( п.229 Додатку 1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 1000, 0 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка). Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168 площею 1000,0 кв.м. серії ЯЖ №461847, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №510867100188, скасувавши його державну реєстрацію з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168. Зобов`язати [PERSON] повернути у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 6310137200:13:001:0168, шляхом скасування кадастрового номеру та перенесення відомостей про неї до архівного шару даних геоінформаційної системи. 16.03.2023 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Зазначив, що після звернення прокурора до суду із даним позовом, [PERSON] продано спірну земельну ділянку [PERSON] , а тому остаточно просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 23 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 20.06.2008 за №166/08 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» в частині ( п.п.1.94 п.1 Додатку 1)щодо надання [PERSON] дозволу на розробку проектів відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 10.09.2008 №238/08 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині ( п.229 Додатку 1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 1000, 0 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка). Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168 площею 1000,0 кв.м. серії ЯЖ №461847, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №510867100188, скасувавши його державну реєстрацію з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168. Визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки від 18.08.2022, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Прокопенко А.В. ( номер у реєстрі нотаріальних дій 583),згідно з яким [PERSON] від імені [PERSON] ( на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прокопенко А.В., 08.08.2022 за реєстровим №503) передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168, площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2623846763120), з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168. Зобов`язати [PERSON] повернути у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 6310137200:13:001:0168, шляхом скасування кадастрового номеру та перенесення відомостей про неї до архівного шару даних геоінформаційної системи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 14 жовтня 2022 року відкрито провадження в даній справі. 10.01.2023 року до суду від третьої особи державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надійшли пояснення по справі, зазначили, що всупереч вимогам Конституції України, Земельного та Лісового кодексів, Харківською міською радою вилучено з постійного користування Данилівського дослідного державного лісгоспу та змінено цільове призначення спірної земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення та безоплатно передано її у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , Держгеокадастр погоджується з вимогами прокурора та підтримує позовні вимоги у повному обсязі. 03.04.2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності. Вказував, що з 06.06.2014 року державі, в особі її виконавчих органів, а також органу прокуратури стало відомо про порушення прав власності держави на землі лісогосподарського призначення. Саме з цієї дати має починатися відлік строку позовної давності для звернення держави до суду із відповідним позовом для поновлення порушених прав. Граничний строк подачі позову сплинув 06.06.2017 року, прокурор не звертався до суду із заявою про поновлення строків позовної давності, а тому просив суд застосувати строк позовної давності по даній справі. 04.04.2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Зазначила, що по даній справі №552/2493/22 позовні вимоги заявлені прокурором не відповідають належному способу захисту, оскільки він звернувся до суду із негаторним, а не віндикаційним позовом. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку з невірним способом захисту. Застосувати до позовних вимог строки позовної давності. 10.10.2023 року до суду від відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що твердження прокурора і позивачів про те, що в силу закону спірна земельна ділянка належала до земель державної власності та розпоряджатись нею Харківська міська рада не мала повноважень, є хибними, не доводяться ніякими доказами, а протилежне прямо випливає з діючих на той час норм законодавства. При цьому Харківська міська рада мала повноваження розпоряджатись і лісами, якщо такі перебували в межах населених пунктів ( спірна земельна ділянка на момент прийняття рішень знаходилась в межах м. Харкова). Також зазначив, що Харківська міська рада не погоджується з твердженням прокурора і позивачів про те, що спірні земельні ділянки на момент прийняття оскаржуваних рішень належали до земель лісогосподарського призначення. Крім того, прокурором та позивачем у даній справі не надано доказів того, що спірні земельні ділянки були дійсно передані згідно з рішенням уповноваженого органу виконавчої влади в постійне користування ДП «Харківська лісова науково - дослідна станція». Вважають, що земельна ділянка була надана у приватну власність правомірно, а тому не повинна вилучатись із володіння [PERSON] .. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Крім того, звернулись до суду із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2023 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні прокурор Ганзенко О.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні представник третьої особи Муха А.І. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач Харківська міська рада свого представника у судове засідання не направили, були належним чином повідомлені про день і час розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день і час розгляду. Треті особи державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прокопенко А.В. своїх представників у судове засідання не направили, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення прокурора, відповідача, представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням 23 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 20.06.2008 за №166/08 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . /т.1 а.с. 96-97/ КП «Міськроект» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , а земельній ділянці кадастровий номер 6310137200:13:001:0168./т.1 а.с.89-112/ Рішенням 25 сесії скликання Харківської міської ради Харківської області від 10.09.2008 №238/08 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель та споруд та передано [PERSON] земельну ділянку площею 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також передано зазначену земельну ділянку в приватну власність останнього./т.1 а.с.121/ На підставі даного рішення [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №461847 на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка)./т.1 а.с.87/ За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 18.08.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу спірної земельної ділянки, кадастровий номер 6310137200:13:001:0168. Власником земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168 є [PERSON] / т.2 а.с.136-140/ За фактом службової недбалості, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам було розпочато досудове розслідування відомості до ЄРДР внесені за №12014220510001330 від 06.06.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] ( кадастровий номер 6310137200:13:001:0168) площею 0,1 га повністю вкрита лісовими насадженнями та знаходиться на території кварталу № [NUMBER] Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу виділи 3,6. При цьому, вилучення земельних ділянок з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу, розроблення проекту відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, його погодження та затвердження не проводилось. Із листа Секретаріату КМУ №36493/0/2-21 від 11.11.2021 року вбачається, що Кабінетом Міністрів рішень про погодження зміни цільового призначення, вилучення з постійного користування державного підприємства «Харківська лісова науково - дослідна станція» ( Данилівського дослідного державного лісгоспу) земельних ділянок із зазначеними у запиті кадастровими номерами ( у тому числі спірна земельна ділянка) не приймалося./т.1.а.с.48/ Згідно повідомлення ГУ Держгеокадастру у Харківській області №10-20-14-8929/0/19-21 від 02.12.2021 року встановлено, що за інформацією наданою юридичним департаментом Харківської обласної державної адміністрації , станом на 16.11.2021 запитувана інформація щодо погодження Харківською обласною державною адміністрацією зміни цільового призначення земельних ділянок з кадастром номером 6310137200:13:001:0168 та вилучення їх з постійного користування ДП «ХЛНДС», а також документи, що свідчать про порушення вимог законодавства з питань, викладених у листі, в юридичному департаменті відсутні. Згідно інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 10.12.2023 №537 розмір втрат лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, складав 11120 грн., а також 25500 грн. збитків лісогосподарського виробництва./т.1 а.с.69-71/ Відповідно до листа ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» 789 від 23.12.2021 року, встановлено, що земельна ділянка з кадастром номером 6310137200:13:001:0168 знаходиться в межах кв.341 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково - дослідна станція» площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168 з межами кв.341 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково - дослідна станція» становить 0,1000 га з загальної площі ділянки 0,1000 га. До ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» не надходили рішення органів державної влади та місцевого самоврядування, з питань вилучення, обміну, припинення права постійного користування тощо, по даних земельних ділянках. /т.1 а.с.72-82/ Згідно листа Харківського державного проектно - вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» №526 від 30.01.2014 року встановлено, що за результатами суміщення матеріалів зйомки та координат земельних ділянок з кадастровими номерами ( у тому числі) кадастром номером 6310137200:13:001:0168 встановлено, що площі земельних ділянок в межах лісового фонду, які вкриті лісовою рослинністю становлять: ділянка з кадастром номером 6310137200:13:001:0168 площею 0,1 га повністю знаходиться на території кварталу №341 Дергічівського лісництва виділа 3,6./т.1 а.с.85/ Щодо цільового призначення спірної земельної ділянки, суд зазначає наступне. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 ЛК України). В Україні ліси та землі лісогосподарського призначення є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (частина третя статті 1 ЛК України). Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі (частина четверта статті 1 ЛК України). За змістом частини другої статті 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу. Самостійною категорією земель за основним цільовим призначенням є землі лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України). До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (частина перша статті 5 ЛК України). Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України). Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України). Оскільки, земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин треба визначати згідно з нормами земельного та лісового законодавства про використання й охорони лісового фонду (див. постанови Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14 та Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 40)). До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів (пункт «а» частини другої статті 55 ЗК України). До одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (пункт 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України). Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168, яка передана у власність [PERSON] , відноситься до земель лісогосподарського призначення. У позовній заяві прокурор стверджував, що повноваження стосовно розпорядження спірною земельною ділянкою належать до компетенції Харківської ОДА. Відповідно до ст. 8 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (абзац перший пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону (пункт 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»). Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території: передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території; передають у власність, надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припиняють права користування ними(пункти 4, 5 частини першої статті 31 ЛК України). Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (частини перша та друга статті 149 ЗК України). Обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті (частина шоста статті 149 ЗК України). Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті (частина п`ята статті 149 ЗК України). Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (частина дев`ята статті 149 ЗК України). З огляду на наведені приписи вилучення для нелісогосподарських потреб і передання у власність спірної земельної ділянки державної власності, яка віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП «Харківська лісова науково дослідна станція», належить до повноважень саме Харківської ОДА. Щодо позовних вимог прокурора про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним та скасування державного акту, визнання недійсним договорів купівлі - продажу, суд зазначає таке. Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження№ 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження№ 14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі№ 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 34), від 22 червня2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74) та інших. Так, для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження№ 14-208цс18, пункт 86)). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)). Визнання недійсним державного акта також не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 94). З огляду на вищевикладене, позовні вимоги прокурора про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним та скасування державного акту, не є ефективним способом захисту права власника. Крім того, відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема і державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган. На віндикаційні позови держави в особі органів державної влади поширюється загальна позовна давність (пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). В разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17). При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган(пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справі № 362/44/17)». Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). Під час розгляду справи відповідачами було заявлено про застосування до позовних вимог прокурора строку позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи до суду із даним позовом прокурор звернувся у червні 2022 року. Особа, за захистом інтересів яких звернувся прокурор, зокрема, Харківська обласна державна адміністрація, знали або мали можливість дізнатися про порушення їх прав до 2014 року. Зі змісту позовної заяви та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що про вибуття земельної ділянки лісового фонду з володіння ДП «Харківська ЛНДС» прокурору було достовірно відомо у 2014 році. Зокрема з копії обвинувального акту, затвердженого старшим прокурором прокуратури Ленінського району м. Харкова від 1 липня 2014 року в межах кримінального провадження № 12014220510001330, порушеного 06.06.2014 за ч. 2 ст. 367 КК України (службова недбалість, що завдало тяжких наслідків державним інтересам за фактом незаконного розпорядження земельними ділянками лісогоспосподарського призначення), слідує, що в ньому зазначається про незаконність вибуття з володіння держлісгоспу земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:13:001:0168. /т.1 а.с. 123-129/ В ході судового розгляду справи прокурором не надано жодних доказів, які б підтвердили об`єктивну неможливість прокурора звернутися до суду протягом трьох років з моменту коли прокурору стало відомо про порушення прав держави, тобто з 2014 по 2017 рік. Враховуючи вищевикладені обставини,суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даних позовних вимогах у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Щодо позовних вимог прокурора до [PERSON] повернути земельну ділянку у власність держави, суд зазначає наступне. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56)). Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387-388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов). Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 11 цього кодексу у редакції, чинній на час звернення до суду; аналогічний припис є у частині першій статті 13 ЦПК Україну у редакції, чинній на час розгляду справи судами). Для відновлення порушеного права власності на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення прокурор заявив вимогу про її повернення від кінцевого набувача [PERSON] , у відання держави, тобто звернувся до суду з негаторним позовом. Проте витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з володіння кінцевої набувачки треба розглядати як віндикаційний позов, заявлений на підставі статей 387-388 ЦК України власником з метою введення його у володіння цією ділянкою, тобто з метою внесення запису (відомостей) про державну реєстрацію за власником права власності на відповідну ділянку («книжкове володіння»). Такий висновок відповідає правій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 56). Тоді як вимога про повернення у відання держави спірної земельної ділянки спрямована на усунення власнику перешкод у фактичному користуванні та розпорядженні цим майном і є окремою від вимоги про витребування останнього. Така вимога є різновидом негаторного позову та відповідає способу захисту, передбаченому статтею 391 ЦК України та пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а не для захисту права володіння, яке належить власнику незалежно від вчинених щодо нього порушень (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 71)). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав(пункт «б» частини третьої статті 152 ЗК України). Держава, в інтересах якої прокурор звернувся до суду, не є володільцем спірної земельної ділянки, але як власник має право володіння нею (частина перша статті 317 ЦК України). Тому може просити про захист цього права шляхом витребування такої ділянки з володіння кінцевої набувачки. Статус володільця у держави буде відновлений у разі задоволення вимог у частині витребування на її користь спірної земельної ділянки та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на цю ділянку. Після того власник може ставити питання про захист прав від порушень, які не пов`язані із позбавленням його володіння спірною земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог про зобов`язання [PERSON] повернути спірну земельну ділянку, слід відмовити у зв`язку з обранням неналежного способу захисту. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог керівника Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація), Державного агентства лісових ресурсів України до Харківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійним державного акту, зобов`язання повернення земельної ділянки необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed