Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 54134 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24.05.2022 у справі №716/159/22 було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, яким вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Після набрання даним рішенням законної сили було видано виконавчий лис, на підставі якого 19.08.2022 Заставнівським ВДВС у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження за № 69675916. Відповідач здійснював часткові платежі по аліментах на суму 18000 грн. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 08.12.2023 борг становить 54134 грн. Пеня за прострочення [PERSON] сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON] згідно розрахунку становить 107141,26 грн. У відповідності до вимог ч.1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може бути більшим за 100% розміру заборгованості по сплаті аліментів. У зв`язку із вказаним позивачка просить стягнути із [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 54134 грн. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в заяві до суду просять справу розглядати у її відсутності, позов підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи, у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, однак до суду\~повернувся поштовий конверт із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України\~\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10\~ст. 130 ЦПК України\~якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу зі згоди позивачки та її представника розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Врахувавши заяву позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст.11,\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги\~ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24.05.2022 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів , яким збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.03.2018 у справі №716/129/18. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 30.06.2022 (а.с. 6-9). Згідно постанови головного державного виконавця Заставнівського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Вікірюка М.М. за № 69675916 від 19.08.2022 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №716/159/22 виданого 30.06.2022 Заставнівським районним судом Чернівецької області (а.с.10). Частиною 2\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.180 СК України\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8\~ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч.1\~ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9\~ст.7 СК України). Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (ч.1, 4\~ст.15 СК України). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із ч.4\~ст.155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3\~ст.181 СК України). Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і не договірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку. У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (ст.534 ЦК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3\~ст.195 СК України). Відповідно до положень\~ст.196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня)\~це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання\~сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.12) відповідач був обізнаний про необхідність утримування дитини, оскільки він здійснював часткові платежі зі сплати аліментів на загальну сумі 18000 грн. Доказів, які б підтвердили відсутність вини у останнього щодо неможливості сплати аліментів в суді відсутні. У пункті 4 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, визначено, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач по справі [PERSON] виконував в повному обсязі покладений на нього обов`язок зі сплати аліментів, а також вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, що могло б бути правовою підставою для відмови у стягненні неустойки (пені), подавав державному виконавцю докази повної сплати аліментів. Крім того, відповідно до ч.2\~ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів»\~судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Суд також вважає за необхідне вказати, що відповідно до\~ст.447 ЦПК України\~сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Частиною 8\~ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження»\~визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом, а згідно з ч.1\~ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження»\~рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Матеріали справи також не містять відомостей, що [PERSON] оскаржував дії виконавця щодо нарахування йому заборгованості по сплаті аліментів. Отже, наявність судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину вже свідчить про наявність у останнього відповідного зобов`язання, яке передбачено нормами сімейного законодавства та спрямовано на забезпечення належного утримання та розвитку дитини. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14\~ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених цією статтею. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі №569/14819/19 зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц». Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Встановлено, що за період з серпня 2022 року по червень 2023 року відповідач частково здійснював платежі по сплаті аліментів на загальну суму 18000 грн. Згідно правового висновку, зробленого у Постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21 «положення ЦК України субсидіарно застосовуються для врегулювання сімейних відносин. В СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме ст.534 України. При здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Оскільки часткові платежі на суму 18000 грн зараховані на погашення заборгованості, яка виникла в попередніх місяцях, то пеню слід рахувати, починаючи з місяця, з якого почала утворюватись заборгованість, а саме: у листопаді 2022 року виникає борг та відповідно пеня нараховується на недоплачену суму аліментів: 4000-1866=2134 грн. Згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Вікірюка М.М. зі сплати аліментів від 08.12.2023 за ВП №69675916 вбачається, що у боржника [PERSON] станом на вказану дату існує заборгованість по сплаті аліментів за період з червня 2022 року по грудень 2023 у розмірі 54134 грн. (а.с.12). Позовна заява також містить розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період із 15.11.2022 по 08.12.2023: листопад 2022 року - 2134 (сума заборгованості) х 1% х 389 (днів) = 8301,26 грн; грудень 2022 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 373 (днів) = 14920 грн; січень 2023 року 4000 (сума заборгованості) х 1% х 342 (днів) = 136809 грн; лютий 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 311 (днів) = 12440 грн; березень 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 283 (днів) = 11320 грн; квітень 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 252 (днів) = 10080 грн; травень 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 222 (днів) = 8880 грн; червень 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 191 (днів) = 7640 грн; липень 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 161 (днів) = 6440 грн; серпень 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 130 (днів) = 5200 грн; вересень 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 99 (днів) = 3960 грн; жовтень 2023 року - 4000 (сума заборгованості) х 1% х 69 (днів) = 2760 грн; листопад 2023 року - 4000 (сума заборгованості)х 1% х 38 (днів) = 1520 грн. Загальна сума заборгованості складає 107141,26 грн. Згідно ч.1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може бути більший за 100 відсотків розміру заборгованості по сплаті аліментів. У зв`язку із вищенаведеним, оскільки загальний розмір заборгованості боржника по сплаті аліментів становить 54134 грн., суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими. Тому із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 54134 грн. Згідно зі\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 10:00 год. 26.02.2024 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 04.03.2024 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України з врахуванням вихідних днів), то датою ухвалення даного судового рішення є 04.03.2024 . На підставі викладеного та

Outcome: approved