Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Адвокат Янчук Максим Олександрович в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, укладений 22 травня 2016 року і зареєстрований виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про що зроблено запис №35, та залишити їх спільну дитину проживати разом з позивачем. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. Обоє втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим між ними виникають постійні непорозуміння. Протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають між сторонами, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між сторонами на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Подальше сумісне життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 16.01.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Янчука М.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Представником відповідача адвокатом Калинич О.І. 20.02.2024 через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач щодо вимоги про визначення місця проживання дитини заперечує з тих підстав, що позивач з відповідачем, а також їх спільна дитини, яка народжена в Чехії, проживають за кордоном в м. Прага. Крім того, 29.01.2024 року в Чеській Республіці відкрито провадження у справі щодо врегулювання відносин неповнолітнього сина [PERSON] , відповідно до Чеського законодавства, в окружному суді м. Праги 5. У підтвердження наведеного подав нотаріально завірену позовну заяву та підтвердження про хід справи в суді. Також відповідач наголошує, що позивач проживає в Чеській Республіці в м. Прага 5 з липня 2015 року. На основі постійного проживання позивач отримала посвідку постійного проживання з присвоєнням ідентифікаційного номеру від 24.08.2022 року. [PERSON] народився [INFO] в Чеській Республіці. Зареєстрований у педіатра [PERSON] , АТ «MediClinic», вул. Островскего, 253, 150 00 Прага 5-Сміхов. Також він зареєстрований у стоматолога [ADDRESS] . У зв`язку з наведеним просить передати справу до Верховного Суду щодо визначення підсудності справи про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. 08 березня 2024 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог в якій позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] 13.12.2019 разом з позивачкою [PERSON] та залучити до участі у справі службу у справах дітей Великоберезнянської селищної ради для надання висновку щодо розв`язування спору. Вказану заяву, яку судом оцінено як збільшення позовних вимог та подання додаткових доказів, протокольною ухвалою залишено без розгляду у зв`язку із закінченням строку, встановленого для вчинення відповідних процесуальних дій. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотань позивача та відповідача про залучення до участі у справі служби у справах дітей Великоберезнянської селищної ради. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити. Повідомила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відповідача, який шантажував її, погрожував, застосовував фізичне та психологічне насильство. З цього приводу вона змушена була звертатися до компетентних органів Чеської республіки, де на той час проживала. Стверджує, що відповідними органами здійснюється розгляд справи про притягнення відповідача до відповідальності за домашнє насильство. У лютому місяці цього року повернулась з дитиною до України. На даний час проживає у Великому Березному по місцю реєстрації разом з дитиною. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад за місцем проживання. Представник відповідача просила передати справу до Верховного Суду щодо визначення підсудності справи. У випадку відмови у задоволенні вказаного клопотання не заперечувала проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Стосовно вимоги про залишення дитини проживати разом з позивачем заперечувала посилаючись на те, що у провадженні суду міста Праги розглядається спір про визначення місця проживання дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 22 травня 2016 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №35, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У шлюбі у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Магістратом міської частини Прага 2 06.01.2020 року, серії [NUMBER] , що засвідчується ідентифікаційним номером 19 12 13/1298. Позивачка звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. У відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні представник відповідача просила передати справу до Верховного Суду щодо визначення підсудності справи у зв`язку з тим, що сторони проживають за межами України, однак, у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити з огляду на таке. Відповідно до положень статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та\~іноземцем або особою без громадянства, які\~ проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово. Отже, Верховний Суд визначає підсудність справ за участю громадян України або громадянина України та іноземця, якщо обидві сторони проживають за межами України. У судовому засіданні з`ясовано, що сторони є громадянами України та дійсно тривалий час проживали в Чеській Республіці, де і народився їх син, мають посвідки на постійне проживання у вказаній країні. На даний час позивачка проживає в Україні, а відповідач у Чеській Республіці. Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Згідно з п.10 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача в Україні - [ADDRESS] . Враховуючи наведене, а також те, що провадження у справі на момент встановлення вказаних обставин було відкрито та розпочато судовий розгляд, оскільки такий здійснюється в порядку спрощеного провадження, у суду відсутні підстави передачі справи для визначення її підсудності Верховним Судом. Відповідний висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 06.11.2023 у справі 308/6021/23 (провадження № 61-181вп23). Згідно зі ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами існує непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, обоє втратили почуття взаємної любові, поваги один до одного та дружби між ними. Відносини між подружжям зіпсовані, проживають кожен своїм особистим життям, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу є неможливими. Сторони не підтримують шлюбних відносин, такі фактично припинились. Отже, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 1 ст.160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №\~\~200/952/18 (провадження №61-14859св19) колегією суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказано, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. У судовому засіданні встановлено, що між батьками існує спір щодо того з ким буде проживати дитина, а відтак питання про визначення місця проживання дитини не може бути вирішено в межах даної справи. Судом також роз`яснено сторонам, що відповідно до\~статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved