Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

В січня 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Осадько О.О. надійшла вищевказана заява, якій він просить встановити факт Встановити факт, неправильності запису в актовому записі № 218 від 14 листопада 1988 року зробленого виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області на ім`я [PERSON] , в частині запису дати народження дитини « [INFO] » замість вірного « [INFO] ». Зобов`язати Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 218 від 14 листопада 1988 року, зробленого виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області на ім`я [PERSON] , а саме в графі «Дата народження» дату народження дитини змінити з « [INFO] » на вірну « [INFO] ». Обгартовуючи вимоги заяви зазначив, що 18.12.2023 під час вчинення нотаріальних дій [PERSON] , [INFO] стало відомо, що у Державному реєстрі актів цивільного стану дата його народження зазначена невірно, а саме: [INFO] . Зазначена у Державному реєстрі актів цивільного стану дата народження [PERSON]. [INFO] - є некоректною, спростовується наявними документами (паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та військовий квиток), а також самим заявником. З метою доведення внесення некоректної інформації до Державного реєстру актів цивільного стану - [PERSON] звернувся до КНП ОМР «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» із заявою про надання довідки для уточнення дати народження. Однак, у відповіді від 22.12.2023 № 1349 КНП ОМР «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» повідомила, що в зв`язку з відсутністю Журналу обліку прийому вагітних, роділь і породіль за 1988рік, неможливо видати довідку для уточнення дати народження. Також, у відповіді від 26.12.2023 № 1226/30.26-32 Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Київ) повідомив, що не може задовольнити клопотання про щодо внесення змін до актового запису про народження № 218 від 14.11.1988, складеного виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, а тому він вимушений звернутися до суду з даною заявою. 23.01.2024 року винесено ухвалу про прийняття заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, призначення відкритого судового засідання. В судовому засіданні 05.02.2024 року заявник та представник заявника вимоги заяви підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. В судове засідання 07.03.2024 року заявник та представник заявника не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вимоги заяви підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи із наступного. Так в свої заяві заявник посилається на наступне. 18.12.2023 під час вчинення нотаріальних дій [PERSON] , [INFO] стало відомо, що у Державному реєстрі актів цивільного стану дата його народження зазначена невірно, а саме: [INFO] . Зазначена у Державному реєстрі актів цивільного стану дата народження [PERSON]. [INFO] - є некоректною, спростовується наявними документами (паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та військовий квиток), а також самим заявником. З метою доведення внесення некоректної інформації до Державного реєстру актів цивільного стану - [PERSON] звернувся до КНП ОМР «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» із заявою про надання довідки для уточнення дати народження. Однак, у відповіді від 22.12.2023 № 1349 КНП ОМР «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» повідомила, що в зв`язку з відсутністю Журналу обліку прийому вагітних, роділь і породіль за 1988рік, неможливо видати довідку для уточнення дати народження. Також, у відповіді від 26.12.2023 № 1226/30.26-32 Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Київ) повідомив, що не може задовольнити клопотання про щодо внесення змін до актового запису про народження № 218 від 14.11.1988, складеного виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області 21.01.2005 року в графі дата народження зазначено, що заявник [PERSON] народився, [INFO] , що підтверджується копією паспорту. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.11.1988 року в графі дата народження зазначено, що заявник [PERSON] народився, [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії військового квитка серії [NUMBER] виданого 23.01.2014 року в графі дата, місяць, рік народження зазначено, що заявник [PERSON] народився, [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії відповіді адміністрації КНП ОМР «Обухівська БЛІЛ» на звернення заявника повідомлено, що у зв`язку з відсутністю Журналу обліку прийому вагітних, роділь і породіль за 1988 рік, неможливо видати довідку для уточнення дати народження. Відповідно до листа Обухівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управлення Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання інформації Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), розглянувши заяву заявника щодо виправлення в актовому запису про народження № 218 від 14 листопада 1988 року, складеному виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, дати народження « [INFO] » на «[INFO]», повідомлено наступне: Заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку визначеному статтею 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (надалі - Закону) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 № 55/18793( зі змінами)( надалі - Правила внесення змін). Відповідно до пунктів 1.5, 2.1 Правил внесення змін заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану подаються до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за встановленою формою та при пред`явленні паспорта громадянина України. Разом із заявою про вчення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про реєстрації актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості, або відомості які підлягають заміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. У пред`явленій довідці № 1349 від 22.12.2023 року, виданій Комунальним некомерційним підприємством Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», зазначено про те, що у зв`язку з відсутністю Журналу обліку прийому вагітних, роділь і породіль за 1988 рік не можливо видати довідку для уточнення дати народження. З огляду на вищезазначене, заявнику відмолено щодо внесення змін до актового запису про народження № 218 від 14 листопада 1988 року, складеного виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, так як у зібраних та наданих документах відсутні підстави для внесення змін в актовому записі про народження Вирішуючи по суті заяву [PERSON] , суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. У ст. 318 ЦПК України визначено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пунктах 21, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 161/853/19 сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Тобто, за змістом наведених норм цивільного процесуального законодавства суди встановлюють факти лише у разі, якщо особою вжито всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у випадку наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження такого юридичного факту, відповідний факт може встановити суд у порядку окремого провадження. Із додатних до матеріалів справи доказів вбачається, що відповідно до копії паспорта заявника, копії свідоцтва про народження, копії військового квитка - дата народження заявника [PERSON] зазначена [INFO] . Також, під час судового розгляду заявник просив долучити до матеріалі справи, копію 1 (першої) сторінки повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, яким підтверджується факт неправильного зазначення в актовому запису дати народження заявника. З огляду на викладене, суд вважає переконливими аргументи заявника та його представника стосовно того, що помилка була допущена саме в актовому записі про народження внаслідок неправильного зазначення дати народження заявника. Таким чином, зі змісту окреслених документів вбачається невідповідність запису дати народження заявника Надаючи оцінку окресленим обставинам справи в контексті їх правового регулювання, суд виходить із того, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття ,зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI). Відповідно до п.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі Правила №96/5) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до п.1.1 Правил №96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011року за № 55/18793,внесення змін до актових записів цивільного стану,які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України,проводиться районними, районними у містах,міськими (містобласного значення),міськрайонними,міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції Україниу випадках,передбачених чинним законодавством.У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно із п. 2.12 Правил №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку. В силу підпункту 2.15.9 п.2.15 цих Правил №96/5 висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). Отже, чинним законодавством унормовано питання щодо внесення змін в актові записи цивільного стану у разі установлення розбіжностей у записах, зроблених у таких документах, чи помилки в інформації, внесеній до них. Разом із тим, відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. В яких, зокрема, зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Відповідно до абз. 2 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 17 липня 1995 року суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану, як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по- батькові, місця і дати народження). У пункті 11 вказаної постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. У відповідності з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до частин 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із п.2.13 Правил №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зі змісту заяви слідує, що метою звернення заявника до суду є необхідність внесення змін в актовий запис про його народження щодо дати його народження, оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовив йому у внесенні таких змін. Проте, заявник залишив поза увагою нормативні приписи частин 1, 2 ст.16 ЦК України та п. 2.13 Правил №96/5, за змістом яких особа, яка потребує захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч.1 ст.273 ЦК України) на відображення у актовому записі про своє народження правильної інформації про дату його народження, має звернутися до суду, зокрема, із вимогою про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та від 23 січня 2019 року у справі №807/45/17 сформульовано правовий висновок про те, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. В той же час, із висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №807/45/17, випливає, що у разі, якщо позивач оскаржує відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення зміни до актового запису про народження, однак не просить визнати неправомірними дії відповідача, а лише має намір вирішити питання про внесення змін щодо такого актового запису у вже існуючий запис про його народження, то такий спір не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Близькі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі № 635/4947/20. Зі змісту заяви та наданих в судовому засіданні пояснень заявника та його представника не вбачається можливим установити, чи вважає заявник згаданий висновок органу державної реєстрації актів цивільного стану правомірним чи неправомірним, що по суті позбавляє можливості суд визначитися із тим, який саме спір (публічно-правовий чи приватно-правовий) виник між учасниками справи в рамках установлених судом фактичних обставин та відповідних їм правовідносин. Крім тог слід також звернути увагу на те, що наведені в заяві обставини не підтверджені належними і допустимим доказами, оскільки заявником на підтвердження неправильності зазначених в актовому записі відомостей про його народження суду подано фотокопію частини витягу (зокрема тільки першу сторінку), з трьох, що свідчить про неповноту такого доказу, який не засвідчений належним чином, а тому не може бути взятий судом до уваги. З огляду на викладене суд позбавлений можливості як вирішити питання про залишення без розгляду заяви через існування спору про право цивільне, який має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, так і про закриття провадження у справі у зв`язку із існуванням публічно-правового спору, який має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення через обрання заявником неналежного та неефективного способу захисту його прав та законних інтересів, а викладені в заяві обставини не підтверджені належними і допустимими доказами. За таких обставин в задоволенні заяви слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed