Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: збільшити, шляхом зміни способу стягнення, розмір аліментів стягнутих з [PERSON] , заочним рішенням Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2017 р. у справі № 214/4596/16-ц на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , на її користь [PERSON] , з визначеної у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 серпня 2016 року, на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягувати щомісячно з відповідача - [PERSON] , на її користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування\~своїх\~позовних\~вимог вказала.\~\~ 14.08.2010\~року вона,\~ [PERSON] (дівоче\~прізвище [PERSON] ),\~зареєструвала шлюб\~з [PERSON] \~(далі\~-\~відповідач)\~у Довгинцівському\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Криворізького\~міського управління\~юстиції Дніпропетровської\~області,\~про що\~було складено\~актовий запис\~№ 362.\~Від вказаного\~шлюбу у\~них є\~неповнолітня дитина\~ [PERSON] [INFO] .\~21.06.2018\~р.\~Саксаганським районним\~судом Дніпропетровської\~області ухвалено\~рішення по\~цивільній справі\~№ 214/3212/18\~яким шлюб\~укладений між\~нею та\~відповідачем розірвано.\~Зазначене рішення\~набрало законної\~сили 24.07.2018р.\~12.01.2017\~року Саксаганським\~районним судом\~Дніпропетровської області\~ухвалено заочне\~рішення по\~цивільній справі\~№ 214/4596/16-ц\~за її\~позовом до\~відповідача про\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої доньки.\~Вказане рішення\~набрало законної\~сили 01.02.2017\~року.\~ \~Відповідно до\~вказаного судового\~рішення,\~її позовні\~вимоги задоволені\~повністю,\~а саме:\~стягнуто з\~відповідача на\~її користь,\~аліменти на\~утримання дитини,\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~1000\~(одна\~тисяча)\~гривень щомісячно,\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~початковий року.\~Рішення в\~частині стягнення\~аліментів підлягало\~негайному виконанню\~у межах\~один місяць.\~На виконання\~зазначеного судового\~рішення було\~видно виконавчий\~лист від\~ 08.09.2023р.\~Постановою державного\~виконавця \~Центрально-Міського\~відділу державної\~виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.09.2023р. відкрито виконавче провадження № 72843743, про примусове виконання заочного рішення Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2017 року по цивільній справі № 214/4596/16-ц про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисячи) гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 серпня 2016 року. Рішення, в межах місячного платежу, допущено до негайного виконання. На момент звернення з цим позовом до суду дитині виконалося 12 років, а розмір аліментів, який стягується з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму, є недостатнім для її матеріального забезпечення і духовного розвитку. Зазначена обставина ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки вона самостійно доглядає та виховує дитину, яка потребує великих матеріальних затрат на утримання, а саме придбання одягу, канцтоварів, організацію дозвілля, участь у різноманітних заходах під час навчання. Крім того, відповідно до змін, внесених до ч. 2 ст. 182 СК України Законом України № 2037 від 17.05.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку, відповідач перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, регулярно отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, тому вважає за доцільне просити суд збільшити розмір аліментів та стягувати їх з відповідача саме у частці від його заробітної плати (доходу) у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Зазначена обставина підтверджується довідкою виданою командиром відповідної військової частини вих. № 126 від 16.03.2023р. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27.09.1991р.) (далі - Конвенція) та ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 8 Закону України № 2402 від 26.04.2001р. «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють , несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини,, відповідно до законів Україні. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про й здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, відповідним позовом. ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом. Пунктом 23 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України передбачає два способи визначення розміру аліментів: у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України) та у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому, право застосування норми закону належить виключно суду (зазначений висновок узгоджується з практикою Верховного Суду України викладеною в його постанові № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). За наведених вище обставин та правових підстав, вважає, що її вимога про збільшення розміру аліментів на утримання дитини шляхом зміни способу їх стягнення є правомірною і підлягає задоволенню. У судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с. 10), свідоцтво про народження (а.с. 11), рішення про розірвання шлюбу (а.с. 12), рішення про стягнення аліментів (а.с. 13), виконавчий лист (а.с. 14), постанова (а.с. 15), довідка (а.с. 16) . Суд,

Outcome: approved