Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулася\~ до\~ Ужгородського міськрайонного суду\~\~ з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА-АГРО» про стягнення заборгованості та розірвання договорів оренди земельних ділянок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.05.2017 року та 16.08.2017 року між [PERSON] (Орендодавець) та ТОВ «АКВА-АГРО» (Орендар) укладено договори земельних ділянок. 16.08.2017 року Орендодавець передав Орендареві в оренду земельну ділянку за кадастровим номером 2124886300:10:011:0010, що підтверджується актом приймання-передачі орендованих земельних ділянок від 16.08.2017 року,а 23.05.2017 року передав земельні ділянки за кадастровими номерами 2124886300:10:011:0006, 2124886300:10:011:0007. 16.08.2017 року та відповідно 23.05.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи, згідно яких за ТОВ «АКВА-АГРО» зареєстровано право оренди на всі три земельні ділянки. Позивач вказує на те, що умовами договорів передбачено, що договори оренди укладено на три роки, але не більше ніж до моменту подання засновником/учасником орендаря [PERSON] заяви про вихід з складу засновників ТОВ «АКВА АГРО» в порядку , визначеному пунктом 12.4. цих договорів. Строк дії цих договорів становить строк оренди земельних ділянок, яка є предметом оренди відповідно до цих договорів. Позивач зазначає, що сторони погодили, що орендна плата за один рік щодо оренди земельної ділянки становить 600,00 гривень у відношенні земельної ділянки за кадастровим номером 2124886300:10:011:0010 та 1 200,00 гривень у відношенні до земельних ділянок за кадастровими номерами 2124886300610:011:0006, 2124886300:10:011:0007. Орендна плата сплачується орендарем на поточний рахунок орендодавця щомісячними рівними платежами у розмірі 1/12 річного розміру орендної плати, встановленого у пункту 4.2. цих договорів, до 5-го числа кожного місяця користування орендованими земельними ділянками . Разом з тим, позивач вказує на те, що не дивлячись на закінчення строку договору оренди та вихід [PERSON] з складу засновників, ТОВ «АКВА-АГРО» продовжує користуватись об`єктом оренди та всупереч вимогам національного законодавства та договірним зобов`язанням, починаючи з моменту укладання договорів , а саме: 16.08.2017 року та 23.05.2017 року, останнім жодних коштів на поточний рахунок Орендодавця за користування об`єктом оренди сплачено не було, у зв`язку із чим у ТОВ «АКВА-АГРО» за період з травня 2017 року по грудень 2020 року наявна заборгованість у розмірі 6450,00 грн. Відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками та систематично нехтував термінами з виплати орендної плати , у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з травня 2017 року по грудень 2020 року у розмірі 6450,00 грн. Станом на момент подання позову сума заборгованості за договорами у розмірі 6450,00 грн. відповідачем не погашена, у зв`язку із чим [PERSON] завдано збитків, які проявились в неодержанні прибутку, на який позивач, як сторона договору, мав право розраховувати у разі належного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. Позивач вказує на те що основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Крім цього, позивач зазначає, що систематична несплата ТОВ «АКВА АГРО» орендної плати за договорами, а саме: в період з 23 травня 2017 року по грудень 2020 року, свідчить про істотне порушення відповідачем умов договорів, а відтак є підставою для їх розірвання. Наявність у ТОВ «АКВА АГРО» заборгованості з орендної плати за землю на суму 6450,00 грн. та договірного зобов`язання про щомісячне внесення орендної плати за землю, відсутності проплат з орендної плати за оренду земельних ділянок, свідчить про систематичне порушення відповідачем умов договорів в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати , що за твердженням позивача є самостійною підставою для розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості в судовому порядку. На підставі викладеного позивч просить суд: стягнути з ТОВ «АКВА-АГРО» на користь [PERSON] суму заборгованості за договорами оренди земельних ділянок від 23.05.2017 року та 16.08.2017 року у розмірі 6450,00 грн.; договір оренди земельних ділянок укладений 23.05.2017 року між [PERSON] та ТзОВ «АКВА-АГРО» - розірвати; договір оренди земельних ділянок укладений 16.08.2017 року між [PERSON] та ТзОВ «АКВА-АГРО» - розірвати. Позиція сторін справи : Позивач в\~судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та провести розгляд справи без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~ не забезпечив явку свого представника в судове засідання повторно , будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи за місцем знаходження юридичної особи . Відповідно до ч.4\~ ст.12\~ ЦПК\~ України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4\~ ст.223\~ ЦПК\~ України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд\~вважає\~за\~необхідне\~звернути\~увагу\~на\~тому,\~що\~застосовуючи\~відповідно\~до\~ч.\~4\~\~ст.\~10 \~Цивільно-\~процесуального\~кодексу\~України, \~ст.\~17\~Закону\~України \~"Про\~виконання\~ рішень\~ та\~ застосування\~практики\~Європейського\~суду\~з\~прав\~людини"\~при\~розгляді справи \~ч.\~1\~ст.\~6 Конвенції про\~захист\~прав \~людини\~і\~основоположних\~ свобод,\~право\~ особи\~ на \~справедливий\~і публічний\~ розгляд\~його\~справи\~ упродовж\~ розумного\~ строку\~ кореспондується\~з\~обов`язком\~ добросовісно\~ користуватися наданими\~ законом\~ процесуальними\~ правами, \~утримуватись\~від\~ дій,\~ що \~ зумовлюють затягування\~ судового\~ процесу,\~та\~ вживати\~надані\~ процесуальним\~ законом\~ заходи \~для\~ скорочення\~ періоду\~ судового\~провадження \~(п.\~35\~рішення\~від\~ 07.07.1989\~ р.\~ Європейського \~ суду\~з\~ прав\~людини\~у \~справі\~ "Юніон \~Еліментарія\~ Сандерс\~проти\~ Іспанії"\~ (Alimentaria\~ Sanders\~S.A.\~ v.\~Spain).\~Обов`язок \~швидкого \~здійснення\~ правосуддя\~ покладається,\~в першу\~чергу,\~ на\~відповідні\~ державні \~судові\~органи.\~ Розумність\~ тривалості\~ судового провадження\~ оцінюється\~в\~ залежності\~ від\~обставин\~справи\~ та\~з\~ огляду\~ на\~ складність справи,\~ поведінки\~ сторін,\~ предмету\~ спору.\~ Нездатність\~ суду\~ефективно\~ протидіяти\~ недобросовісно\~ створюваним\~ учасниками справи \~перепонам\~ для\~ руху\~справи\~ є\~ порушенням\~ ч.\~1\~ст.\~6\~ даної\~ Конвенції \~(§\~66\~-\~69\~\~рішення\~ Європейського\~ суду \~з\~прав\~ людини \~від\~ 08.11.2005р. \~ у\~справі\~ "Смірнова\~проти\~України"). Зважаючи на викладене, суд розглянув справу у відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази поважності причин неявки не надав, мав можливість подати відзив на позовну заяву, проте не скористався наданим йому процессуальним правом. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання: 27.04.2021 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. 29.09.2021 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. 04.04.2023 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. 19.07.2023 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 31.03.2021 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження по цивільній справі за № 308/3339/21 за правилами загального позовного провадження. 03.10.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і\~вирішення спору\~по суті суд приходить до наступного. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~справи\~не\~інакше\~як\~за\~зверненням\~особи,\~подани-ми\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~ заявлених\~ нею\~вимог\~і\~на\~підставі\~ доказів,\~ поданих\~ учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~судом\~ у\~передбачених\~цим\~ Кодексом\~ випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~ обставини,\~ на\~які\~ вона\~ посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~ або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~ встановлених \~ цим\~Кодексом.\~Частиною 5.\~даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~ подаються\~ сторонами\~та\~іншими\~ учасниками\~справи\~,\~ а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ ґрунтуватися\~ на\~припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~власноїініціативи,\~крім\~витребування\~доказів\~судом\~у\~випадку,\~коли\~він\~має\~сумніви\~у\~добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~процесуальних\~ прав\~або\~виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~ доказів,\~а\~також\~інших\~випадків,\~передбачених\~цим\~Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~ наявність\~або \~відсутність\~ обставин\~ (фактів),\~ що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших обставин,\~ які\~мають\~ значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Фактичні обставини справи: Судом встановлено,\~що 23.05.2017 року між [PERSON] (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКВА - АГРО» (Орендар) укладено договір оренди земельних ділянок за кадастровими номерами 2124886300:10:011:0006, 2124886300:10:011:0007. Відповідно до акту приймання-передачі орендованих земельних ділянок 23.05.2017 року Орендодавець [PERSON] передала Орендареві ТзОВ «АКВА-АГРО» , а орендар прийняв в строкове платне користування земельні ділянки за кадастровими номерами 2124886300:10:011:0006, 2124886300:10:011:0007, що підтверджується актом приймання - передачі орендованих земельних ділянок від 23.05.2017 року. Судом встановлено,\~що 16.08.2017 року між [PERSON] (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКВА - АГРО» (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 2124886300:10:011:0010. Відповідно до акту приймання-передачі орендованих земельних ділянок 16.08.2017 року Орендодавець [PERSON] передала Орендареві ТзОВ «АКВА-АГРО» , а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку за кадастровим номером 2124886300:10:011:0010, що підтверджується актом приймання - передачі орендованих земельних ділянок від 16.08.2017 року. Згідно пунктів 1.1., 1.2. вказаних договорів оренди земельних ділянок, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з цільовим призначенням - «для ведення особистого селянського господарства», які знаходяться на території Сторожницької сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області, за межами населеного пункту, відповідно до Акту про передачу та приймання земельної ділянки, та Акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), які є невід`ємними додатками договорів оренди земельних ділянок. Кадастрові номери земельних ділянок: 2124886300:10:011:0006, 2124886300:10:011:0007, 2124886300:10:011:0010. Судом встановлено, що 16.08.2017 року та відповідно 23.05.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи, згідно яких за ТзОВ «АКВА-АГРО» зареєстровано право оренди на три земельні ділянки 2124886300:10:011:0006, 2124886300:10:011:0007, 2124886300:10:011:0010, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №95031758 від 18.08.2017 року, №88046219 та №88050329 від 25.05.2017 року. ( а.с. 25-27) Пунктом 3.1 Договорів передбачено, зокрема, що Договори укладено на три роки, але не більше ніж до моменту подання засновником/учасником орендаря - [PERSON] , заяви про вихід з складу засновників ТОВ «АКВА - АГРО» в порядку, визначеному пунктом 12.4. цих Договорів. Строк дії цих договорів становить строк оренди земельних ділянок, які є предметом оренди відповідно до цих договорів. Відповідно до пунктів 4.2., 4.4. Договорів, сторони погодили, що орендна плата за один рік щодо оренди земельної ділянки становить 600,00 гривень у відношенні земельної ділянки за кадастровим номером 2124886300:10:011:0010 та 1 200,00 гривень у відношенні до земельних ділянок за кадастровими номерами 2124886300:10:011:0006, 2124886300:10:011:0007. Орендна плата сплачується Орендарем на поточний рахунок Орендодавця щомісячними рівними платежами у розмірі 1/12 річного розміру орендної плати, встановленого у пункті 4.2 цих Договорів, до 5-го числа кожного місяця користування орендованими земельними ділянками. Пунктом 9.4. Договорів передбачено, зокрема, що Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ТзОВ «АКВА-АГРО» є [PERSON] . Також кінцевим бенефіціарним власником даного товариства є [PERSON] . Відсоток частки статутного капіталу в юридичній особі або відсоток права голосу в юридичній особі - 100 відсотків. Нормативно-правове обґрунтування : Правовідносини між сторонами по справі є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК\~ України. Згідно із частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений\~законом\~або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. Відповідно до\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із\~статтею 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином , відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч.1\~статті 759\~ЦК України,\~за договором\~найму (оренди)\~наймодавець передає\~або зобов`язується\~передати наймачеві\~майно у\~користування -за плату на певний строк. Згідно ч. 1 статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно ч.1 ст.\~530\~ЦК\~України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.\~610\~ ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно пункту 1 частини першої ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі\~статтею 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк,\~а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. Відповідно до\~статті 409 ЦК України\~власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно правил ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій, натуральній та відробітковій ( надання послуг орендодавцю) формах. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі статтями 3, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Відповідно дост. 31 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених устатті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно з частиною другою\~статті 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Частиною першою ст. 43 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення\~ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду\~ у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої\~статті 141 ЗК України, частини другої\~статті 651 ЦК України\~свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~-\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 01.07.2020 року по справі №183/3653/16 зазначено, що: «...підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Відповідно до 6\~ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»\~висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що не дивлячись на закінчення строку договору оренди та вихід [PERSON] з складу засновників, ТзОВ «АКВА - АГРО» продовжує користуватись об`єктом оренди та всупереч вимогам національного законодавства та договірним зобов`язанням, починаючи ще з моменту укладання договорів а саме: 16.08.2017 року та 23.05.2017 року, жодних коштів на поточний рахунок Орендодавця за користування об`єктом оренди сплачено не було, у зв`язку з чим за період з травня 2017 року по грудень 2020 року наявна заборгованість в розмірі 6450,00 грн., а сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Тобто позивач як власник земельних ділянок не отримала вчасно того, на що вона розраховувала при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення\~статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому. Відтак, систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, може бути підставою для розірвання такого договору. Разове порушення умов договору оренди не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення\~ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. Відповідно до змісту ст. ст. 629, 526, 530 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом, установленим ч.1 ст. 651 ЦК, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Таким чином, для вирішення спору у наданій справі необхідно встановити наявність або відсутність систематичного (неодноразового) порушення зобов`язань орендаря щодо виплати орендної плати та істотність цього порушення в аспекті такого обмеження права орендодавця на одержання благ, визначених договором, яке призводить до втрати інтересу з його сторони на підтримання договірних правовідносин. Судом на підставі наявних доказів встановлено систематичне порушення ТзОВ «АКВА - АГРО» умов сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє сторону договору можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Судом встановлено, що відповідач протягом з травня 2017 року по грудень 2020 року не виплачував орендну плату, визначену договором, а відтак дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати протягом з травня 2017 року по грудень 2020 року, оскільки неналежне виконання умов договору зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки позивач мотивував позовні вимоги тим, що\~Товариство з обмеженою відповідальністю «АКВА - АГРО» не сплачено орендну плату протягом з травня 2017 року по грудень 2020 року, тому відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати. Отже, суди дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачу орендної плати за договорами оренди землі від 16.08.2017 року та від 23.05.2017 року. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81ЦПК\~України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, встановивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АКВА - АГРО» допустило порушення строків виплати орендної плати, що порушило передбачене договором право орендодавця на її своєчасне отримання, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довела ті обставини на які посилалася, як на підставу своїх вимог. Щодо розподілу судових витрат Частинами першою-другою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно\~до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~у\~разі\~задоволення \~позову,\~судові\~ витрати\~ покладаються\~ на\~відповідача.\~ Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved