Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] (надалі відповідач), в якому просить рішення Рівненського міського суду від 06 квітня 2018 року по цивільній справі №569/917/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно змінити та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого відповідно до віку дитини. Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2014 року\~. Під час перебування у шлюбі у них народився [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 06 квітня 2018 року шлюб між ними розірвано. Малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишено на проживання з матір"ю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50 %\~\~ прожиткового мінімуму\~\~ на дитину відповідного віку, починаючи з 22.01.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідач сплачує аліменти із запізненням та має заборгованість по аліментах. Враховуючи, що з часу ухвалення рішення минуло майже 6 років, відповідно з досягненням дитиною старшого віку, вона потребує більших витрат на своє матеріальне забезпечення, розвиток, освіту. Відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, інших аліментних зобов`язань не має, може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. Крім того, зазначає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішення суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З урахуванням цієї норми вона має правову підставу звернутись до суду з позовом щодо зміни способу стягнення аліментів з твердої суми на частку від доходу відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 14 березня 2024 року представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач двічі подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи 13.02.2024 р. та 01.03.2024 р., при цьому не долучивши доказів підтвердження поважності причин відкладення та враховуючи строки розгляду справи такої категорії справ та те, що про причини неявки в судове засідання 14.03.2024 року відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, сторони перебували в шлюбі з 25 липня 2014 року, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2018 року в справі №569/917/18, яке набрало законної сили 08 травня 2018 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 08 грудня 2016 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2018 року в справі №569/917/18, яке набрало законної сили 08 травня 2018 року, стягнуто з [PERSON] користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи із 22 січня 2018 року до досягнення повноліття сином. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 906 від 02.01.2024 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 569/917/18, виданого 12 червня 2018 року Рівненським міським судом Рівненської області за період з 01.02.2022 року по 01.01.2024 року становить 19 083,90 грн. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1\~211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved