Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, просила позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою та призначено справу до судового розгляду. Від позивача, представника третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради та третьої особи у судове засідання надішли заяви про розгляд позову без їх участі, просилили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибув, до матеріалів справи долучена нотаріально посвідчена заява про визнання позову. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав У статті 164 Сімейного кодексу України є вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 150 Сімейного Кодексу України закріплені, наступні обов`язки батьків по вихованню дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Судом встановлено, що згідно із свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданого 23.05.2013 Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, а також [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 11.10.2011 Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, батьками дітей є: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18 липня 2016 року [PERSON] , [INFO] було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.02.2019 серії [NUMBER] , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції у Львівські області. Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 02 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України і призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна. На підставі ст. 71 КК України до даного покарання, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.10.2015 і остаточно призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією належного майна. Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №463 від 23.09.2016 неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Встановлено піклування над [PERSON] та [PERSON] та призначено [PERSON] піклувальником. Крім того, розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №121 від 06.04.2023 вирішено вважати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Припинено над ними опіку та звільнено [PERSON] від обов`язку опікуна у зв`язку із передачею дітей для подальшого виховання батькові [PERSON] . Як вбачається з висновку органу опіки і піклування №260001-вих-40006 від 03.04.2023 щодо повернення малолітніх [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2013 р.н., батькові [PERSON] для виховання та спільного проживання, Личаківська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне повернути малолітніх [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2013 р.н., на виховання і спільне проживання батькові [PERSON] . Відповідно до довідки №205 від 02.11.2023, затвердженої директором Ліцею №21 Львівської міської ради та класними керівниками [PERSON] та [PERSON], встановлено, що [PERSON] протягом навчання доньок [PERSON] , учениці 7-А класу та [PERSON] , учениці 5-А класу не був присутнім на батьківських зборах, не приходив до школи, не телефонував поцікавитись їх успіхами. Крім того, [PERSON] підтвердила, що [PERSON] не з`являється вдома та не приймає участі у вихованні двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Повним вихованням дітей займається бабця [PERSON] . Як вбачається з висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Личаківська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 04.09.2023, останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Факт ухилення батька від виконання батьківського обов`язку підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Ці обов`язки виконувала [PERSON] . Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що слід позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому, стаття 166 Сімейного кодексу України, визначає правові наслідки позбавлення батьківських прав, а саме: особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або з власної ініціативи. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Так, судом встановлено, що регулярного стабільного доходу відповідач не отримує. Враховуючи наведене вище, а також обов`язок батька по утриманню дітей суд вважає за можливе стягувати кожного місяця з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину з урахуванням індексації, починаючи з 24 листопада 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач при пред`явленні позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved