Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2012 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-09860-111012, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту 14 900,00 грн., строк кредитування - 36 місяців, річні проценти 9,99% за користування кредитом, комісія 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно із умовами договору відповідач повинен погашати кредитну заборгованість не пізніше 11 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів 1001,00 грн. у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернув. 02 червня 2020 року права вимоги за цим кредитним договором були відступлені ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» на підставі договору про відступлення права вимоги № 2253/К. Відповідно до умов цього договору, позивач є кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № 001-09860-111012 від 11 жовтня 2012 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором № 001-09860-111012 від 11 жовтня 2012 року у розмірі 15 175 грн.92 коп., з яких: 6278 грн.89 коп. - основна сума заборгованості, 8148 грн.29 коп. - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, 325 грн. 86 коп. - 3% річних від основної заборгованості за період прострочення повернення кредиту (за період із 2 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року), 422 грн. 88 коп. - 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків (за період із 2 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року), а також судові витрати. 08.11.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання (а.с.37). В судове засідання представник позивача не з`явився, 12.12.2023 року через «Електронний суд» направив заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.36,37). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ЦПК України. Також, відповідач був викликаний до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2012 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 001-09860-111012, відповідно до умов якого останній отримав кредит на власні потреби, не пов`язані із підприємницькою діяльністю у сумі 14 900,00 грн. на строк 36 місяців зі сплатою 9,99% річних та зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,49% в місяць. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язався погашати кредитну заборгованість частинами не пізніше 11 числа кожного місяця шляхом зарахування суми грошових коштів в сумі 1001,00 грн. у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок (а.с. 6-7). Із інформації (довідки) про кредит № 001-09860-111012 від 11 жовтня 2012 року вбачається, що [PERSON] , підписавши його, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.11). 12 жовтня 2012 року на рахунок [PERSON] було перераховано 14 900,00 грн. згідно із умовами кредитного договору № 001-09860-111012 від 11 жовтня 2012 року (а.с.12). 02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» укладено договір про відступлення права вимоги №2253/К, згідно із яким банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до боржників за кредитними договорами. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. За цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком в повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами. Сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору, новий кредитор сплачує банку 2 488 200 грн. (а.с. 13-15). Відповідно до витягу (додаток №1 до договору 2253/К про відступлення права вимоги від 2 червня 2020 року) ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 001-09860-111012 від 11 жовтня 2012 року у сумі 14 427,18 грн., з яких: 6278 грн.89 коп. основна сума заборгованості, 8148 грн.29 коп. заборгованість за нарахованими процентами по кредиту (а.с. 16). Згідно з платіжними інструкціями банку № 48 від 26 травня 2020 року та № 49 від 27 травня 2020 року ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» перерахувало ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» 2 488 200 грн. (а.с. 18,19). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 24 жовтня 2023 року становить 15 175 грн.92 коп., з яких: 6278 грн.89 коп. основна сума заборгованості, 8148 грн.29 коп. заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, 325 грн. 86 коп. 3% річних від основної заборгованості за період прострочення повернення кредиту, 422 грн. 88 коп. 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків. Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Не зважаючи на те, отримав боржник повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи не отримав, ця обставина не позбавляє його обов`язку повернення боргу, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. У такому випадку боржник лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Однак, доказів того, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній сплачував кредитну заборгованість на рахунки фактора або на рахунки попереднього кредитора, суду не надано. Судом встановлено, що відповідачем порушені умови укладеного кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, розрахунки позивача щодо заборгованості за кредитом є обґрунтованими. У разі порушення зобов`язання відповідно до статті 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що не повернувши борг за кредитним договором, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання (тіло кредиту та проценти за користування) на загальну суму 14 427,18 грн. (6278,89 грн.+ 8148,29 грн.), тому до нього можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 625 ЦК України із урахуванням змін до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, якими доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року. У зв`язку з цим, 24.02.2022 року відповідач звільнений від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитора (нового кредитора) неустойки (штрафу,пені) за таке прострочення. Водночас в постанові від 16 січня 2019 року у справі 373/2054/16-ц Велика палата Верховного суду прийшла до висновку, що оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року N 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Три проценти річних розраховується за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, та за період із 2 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року становлять 325 грн. 86 коп. - 3% річних від простроченої суми кредиту, 422 грн. 88 коп. - 3% річних від простроченої суми процентів, згідно висновку Постанови Верховного Суу України від 06.06.2012 по справі № 6-49цс12. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за кредитом (тіло кредиту), процентами за користування кредитом, а також трьома процентами річних за період із 2 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 2684 грн. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано. Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, при цьому, позивач не надав жодного доказу в підтвердження даної вимоги, відсутній розрахунок, сума, підстави та ін.

Outcome: partial