Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 693/490/23 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Адвокат Ульченко С.О. просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Жильнельфа Вельє» судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 гривень. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Забродця С.В. надійшла заява, в якій просив оголосити перерву в судовому засіданні, оскільки основне рішення у даній справі оскаржено в апеляційному порядку. Також заявив про недовіру складу суду. Оскільки учасники справи не з`явися у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали та цивільну справу, приходить до наступного висновку. Частинами 2,3 ст. 246 ЦПК України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. В свою чергу, за приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За таких обставин, суд позбавлений права оголосити перерву чи відкласти ухвалення додаткового рішення. Щодо висловлення недовіри складу суду, суд звертає увагу, що протягом розгляду справи позивач (його представник) відводу суду не заявляли, жодної недовіри не висловлювали. Відвід суду на стадії ухвалення додаткового рішення діючими нормами ЦПК України не передбачений. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2024 року в справі № 693/490/23 позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишено без задоволення. 13 листопада 2023 року представник відповідача - адвокат Ульченко С.О. подав заяву про намір подати суду докази про розмір судових витрат. Частиною 2 ст. 270 ЦПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 19 лютого 2024 року складено повний текст рішення та 12 лютого 2024 року, тобто в межах строку, до суду скерована заява про ухвалення додаткового рішення. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). Договір про надання правої допомоги укладено між відповідачем та адвокатом Ульченком С.О. 12 травня 2023 року, п. 3.1. якого визначено, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 10000,00 грн (арк. с. 185-186). 24 травня 2023 року на підставі вказаного договору виданий ордер на надання правничої (правової) допомоги (арк. с. 129). 8 листопада 2023 року складений рахунок-фактура № 131123 (арк. с. 187) та 8 листопада 2023 року відповідачем на рахунок адвоката Ульченка С.О. сплачено 10 000 грн із призначенням платежу «Правнича допомога по справі № 693/490/23, рах. 131123 від 08.11.2023 р. Без ПДВ» (арк. с. 188). 12 лютого 2024 року складено акт прийому-передачі правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги, яким підтверджено надання адвокатом правової допомоги в рамках сплаченого авансу гонорару в розмірі 10000 гривень та надано перелік правової допомоги, наданої клієнту в період з 12.05.2023 по 07.02.2024 року із зазначенням годин витраченого часу. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа № 922/1964/21) встановлено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Позивач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Визначивши витрати, що мають бути компенсовані за рахунок позивача, враховуючи їх підтвердженність, суд приходить до висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що резолютивну частину рішення у вказаній цивільній справі слід доповнити та вирішити питання про стягнення з позивача судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката.

Outcome: approved