Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

В провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, третя особа: [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів оформлених протоколом проведення електронних торгів. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: 1. Визнати недійсними електронні торги від 05.12.2019 з реалізації нерухомого майна (лот №389223), а саме 1/5 частини житлового будинку загальною площею 388,1 кв.м., житловою площею 91,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , проведені Державним підприємством «СЕТАМ», оформлені протоколом проведення електронних торгів №450782 від 05.12.2019 року, відповідно до якого переможцем торгів став [PERSON] . 2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51215504 від 19.02.2020 14:08:15, приватний нотаріус Жидков Володимир Юрійович, 5RRP-4HIHUA250 Кам?янський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл. Форма власності: приватна Вид спільної власності: спільна часткова Розмір частки: 1/5 Власники: [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська перебувала справа №209/752/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , державного реєстратора, третя особа [PERSON] , про захист права власності. Дана позовна заява була прийнята до розгляду 03.04.2020р., тоді ж і відкрито провадження по справі. З цієї позовної заяви позивач дізнався про перехід права власності на 1/5 частку житлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] від [PERSON] , до її сина [PERSON] . Такий перехід права власності відбувся в результаті продажу частки житлової будівлі на прилюдних торгах, номер лоту: 389223. У мережі Інтернет за посиланням https://setam.net.ua/auction/390587, на сайті ДП «СЕТАМ» позивачем було виявлено оголошення про торги, які відбулися 05 грудня 2019 року. За результатами проведення торгів було складено протокол №450782 від 05.12.2019, лот №38922, переможцем торгів став [PERSON] , з ціновою пропозицією 172 000.00 грн. Дані торги були проведені в межах виконавчого провадження №60405040, відкритого 24.10.2019 року приватним виконавцем Щигарцевим І.В., за виконавчим листом 173/614/16-ц про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] . Позивач вказує, що на торгах була продана частка жилого будинку, якої вже не існувало. Вказане твердження позивач пояснює тим, що відповідно до договору купівлі-продажу ВАР №837431 реєстр №3708 від 12.11.2003 року, батько позивача, [PERSON] , став власником нежитлової будівлі розташованої за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер 3299504). Після чого, 29.12.2004 року [PERSON] , відповідно до договору дарування, подарував позивачу [PERSON] - 2/3 частку, та його брату [PERSON] - 1/3 частину даної нежитлової будівлі. Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське БТІ» 05.04.2007 року було видано свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на 2/3 та 1/3 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] . В 2015 році, позивач дізнався про перехід права власності на вищезгадане нерухоме майно до [PERSON] на підставі заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2007 року, яким визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.07.2007 року дійсним. Після чого обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське БТІ» 10.10.2007 року [PERSON] було видано свідоцтво про реєстрацію 1/1 частки права власності на нерухоме майно. Дане заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2007 року, на підставі якого [PERSON] зареєструвала за собою право власності на вказану нерухомість, було оскаржене позивачем і 24.11.2015 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області вказане рішення було скасовано. Позивач зазначає, що [PERSON] , знаючи про перегляд рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2007 року, та скоріше за все передбачаючи його скасування Апеляційним судом Дніпропетровської області, відповідно до договору купівлі-продажу серія та номер 578 від 28.07.2015 року, продала 3/5 частки спірного житлового будинку - [PERSON] , та 2/5 частки - [PERSON] . Після чого, право спільної часткової власності на вказаний будинок зареєстровано за покупцями в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В березні 2016 року, позивач звернувся з позовом до суду про витребування майна з незаконного володіння. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 лютого 2018 року по справі №209/696/16 на користь позивача витребувано з незаконного володіння [PERSON] 1/15 частку житлового спірного будинку; витребувано з незаконного володіння [PERSON] 3/5 частки спірного будинку; скасовано запис №10578795 від 28.07.2015 року про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] в частці розміром 2/5; скасовано запис №10578815 від 28.07.2015 року про проведення державної реєстрації прав власності за [PERSON] в частці розміром 3/5; скасовано запис №10577674 від 28.07.2015 року про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на спірне нерухоме майно, житловий будинок; скасовано запис про проведення до 01.01.2013 державної реєстрації права власності за [PERSON] на спірне нерухоме майно. 31.05.2019 року державним реєстратором Сігало Є.В., на підставі рішення суду по справі №209/590/18 від 05.07.2018 року за [PERSON] було зареєстровано спільну часткову власність на 1/5 частину будинку [ADDRESS] , про що винесено рішення індексний номер 47148086 від 31.05.2019, номер запису про право власності 31811042. Відповідно до даного рішення, 2/5 частки [PERSON] було визнано спільною сумісною власністю та розділено навпіл з [PERSON] , внаслідок чого з 1/5 часткою будівлі з?явився ще один власник ( [PERSON] ). Після чого, позивачем було оскаржено судове рішення, відповідно до якого [PERSON] , стала власником 1/5 частки будівлі і 02.09.2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду було скасовано рішення по справі №209/590/18 від 05.07.2018 року. Також позивач посилається на те, що приватним виконавцем проігноровано зареєстроване 28.12.2017 року державним реєстратором Коноплянка В.М. на підставі ухвали Дніпровського районного суду від 27.12.2017 року по справі №209/696/16 обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS] . Дана ухвала була винесена в межах розгляду справи №209/696/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] , та [PERSON] , про скасування реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на дане нерухоме майно. Представник позивача адвокат Зарудній І.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Надав усні пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Переверзев І.В., надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заперечення обґрунтовані тим, що [PERSON] придбав спірне нерухоме майно, а саме 1/5 частку в праві власності на житловий будинок на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження. Послався на ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якою відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Так, як вбачається із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №189015670 від 15.11.2019р., доданої виконавцем до заявки на реалізацію арештованого майна, станом на 15.11.2019р. право власності на спірне майно було зареєстроване за [PERSON] , тобто боржником у виконавчому провадженні №60405040. Таким чином, як вказує відповідач, виконавцем було вчинено всі необхідні заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності. Так, на дату передачі спірного майна на реалізацію (15.11.2019р.) право власності на спірне майно було зареєстровано за боржником, а отже, виконавець вчинив дії з реалізації майна відповідно до вимог законодавства України. Відповідач послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №925/1351/19 (провадження №12-35гс21), в якій зроблено висновок про те, що добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. В даному випадку, як зазначає відповідач, [PERSON] не був учасником справи №209/696/16, і позивач [PERSON] не довів, що відповідачу було відомо про наявність спору, який розглядався у зазначеній справі, та про результати розгляду справи. Також відповідач вказав, що позивачем не наведено наявності підстав для задоволення позову про визнання електронних торгів недійсними, а саме не доведено порушення норм закону при проведенні торгів і порушення прав і законних інтересів позивача. Дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Надав усні пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] направив до суду відповідь на відзив відповідача [PERSON] . У відповіді позивач частково продублював зміст позовної заяви, а також вказав, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , а [PERSON] є вітчимом для нього. Вказані особи приймали участь у всіх спорах пов`язаних з даним майном, тому [PERSON] знав про постійні судові спори щодо визначення часток у праві власності на вище зазначений будинок та й в взагалі, [PERSON] та [PERSON] постійно намагаються різними методами та способами чинити позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю, про що, як вказує позивач, можна зробити висновок, проаналізувавши рішення суду по справі №209/752/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , державного реєстратора, третя особа [PERSON] , про захист права власності. Відповідач Державне підприємство «СЕТАМ» направило до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що ДП «CETAM» вважає вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року (у редакції, чинній на момент передачі спірного майна на реалізацію), організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора, передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. 05.12.2019 року ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги за лотом №389223 з реалізації 1/5 частини житлового будинку загальною площею 388,1 кв.м., житловою площею 91,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить визнати недійсними зазначені торги, посилаючись на те, що на них була продана частка жилого будинку, якої вже не існує. Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 4 розділу ІІ Порядку Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Отже, як зазначає відповідач, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов?язку Організатора торгів перевіряти законність дій ДВС чи приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна. До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Так, як вбачається із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна №189015670 від 15.11.2019 року, доданої виконавцем до заявки на реалізацію арештованого майна, станом на 15.11.2019 року право власності на спірне майно було зареєстроване за [PERSON] , тобто боржником у виконавчому провадженні №60405040. Таким чином, відповідач зазначає, що виконавцем було вчинено всі необхідні заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності. Так, на дату передачі спірного майна на реалізацію (15.11.2019 року) право власності на спірне майно було зареєстровано за боржником, а отже, виконавець вчинив дії з передачі спірного майна на реалізацію відповідно до вимог законодавства України. Стосовно тверджень позивача про те, що приватним виконавцем проігноровано зареєстроване 28.12.2017 року на підставі ухвали Дніпровського районного суду від 27.12.2017 у справі №209/696/16 обтяження у вигляді арешту будинку [ADDRESS] , ДП «СЕТАМ» зазначило у відзиві на позов, що відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року у справі №209/696/16, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.05.2019 у справі №209/696/16, позов про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, визнання права власності на нерухоме майно та відшкодування завданих збитків задоволено частково. Отже, заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Дніпровського районного суду від 27.12.2017 року у справі №209/696/16, продовжували діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 лютого 2018 року законної сили (22.05.2019), тобто до 20.08.2019 року включно. Як вбачається із роздруківки із офіційного Веб-сайту ДП «СЕТАМ», інформаційне повідомлення про реалізацію спірного майна було опубліковано 15.11.2019 року. Станом на цю дату заходи забезпечення позову відповідно до ували Дніпровською районного суду від 27.12.2017 у справі №209/696/16, вже не діяли. Також відповідач ДП «СЕТАМ» вказав на те, що [PERSON] обрав неефективний спосіб захисту, оскільки визнання недійсними спірних торгів жодним чином не поновить прав позивача. Крім того, відповідач зазначив про те, що позивач не зазначив та не довів наявності порушень правил проведення електронних торгів, а також впливу таких порушень на результат торгів. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор В`ячеславович надав суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути за його відсутності. Зазначив, що проти позову заперечує, оскільки він є безпідставним, так як виконавчі дії проведені в межах виконавчого провадження, електронні торги ДП «СЕТАМ» повністю відповідають вимогам чинного законодавства. Просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] , адвокат Шипиленко Р.О., надав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник [PERSON] в поясненнях зазначив, що [PERSON] повністю заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими і безпідставними, а позивача - особою, чиї права та інтереси жодним чином не порушені. Вказані висновки представник третьої особи обґрунтував правовими позиціями Верховного Суду. Зокрема, посиланнями на постанову Касаційного цивільного суду від 30.10.2023 №278/1419/21 (провадження №61-2768св23), а також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12 (провадження №14-624цс18). У поясненнях зазначив, що для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за №745/4038. Третя особа вказала, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. В той же час, як зазначає представник третьої особи в поясненнях, права та інтереси позивача [PERSON] не порушені проведеними ДП «СЕТАМ» спірними торгами, оскільки внаслідок їх проведення належна позивачу на праві власності 2/3 частка будинку за адресою [ADDRESS] , не змінилась; ніяких обмежень або обтяжень, пов`язаних з набуттям [PERSON] права власності внаслідок проведених торгів, або інших перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні позивачем належним йому майном не виникло.\~ Також представник третьої особи зазначив, що позивач не навів жодної підстави недійсності електронних торгів стосовно невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів згідно Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5. Обставини, на які посилається [PERSON] , не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів позивача унаслідок проведення електронних торгів. Отже, наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними позивачем, на переконання третьої особи, не доведено. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Надав усні пояснення, які відповідають змісту письмових пояснень. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З аналізу змісту частини 1 статті 650, частини 1 статті 655 та частини 4 статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами такого договору є продавець і покупець. Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: -пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; -наявність підстав для оспорення правочину; -встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікти порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18)). Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює (див. постанову Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18 (провадження № 61-86св20)). У постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі №6-112цс12 зроблено висновок, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12 (провадження №14-624цс18) зазначила, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за №745/4038. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до пункту 3 Розділу III Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5 організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо). Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За закріпленим у статті 81 ЦПК України загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України). Як вбачається із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна №189015670 від 15.11.2019 року, доданої виконавцем до заявки на реалізацію арештованого майна, станом на 15.11.2019 року право власності на спірне майно було зареєстроване за [PERSON] , тобто боржником у виконавчому провадженні №60405040. Таким чином, виконавцем було вчинено всі необхідні заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності. Так, на дату передачі спірного майна на реалізацію (15.11.2019 року) право власності на спірне майно було зареєстровано за боржником, а отже, виконавець вчинив дії з передачі спірного майна на реалізацію відповідно до вимог законодавства України (ар.с.51-58). Встановлені судом обставини проведення торгів Державним підприємством «СЕТАМ» не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів [PERSON] унаслідок проведення електронних торгів. Отже, суд доходить висновку про те, що наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними позивачем не доведена. Суд зауважує, що дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів (оцінка нерухомого майна, визначення черговості звернення на майно боржника), мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Крім того, суд погоджується з позицією відповідачів та третьої особи про те, що позов не підлягає задоволенню і через відсутність факту порушення прав чи законних інтересів [PERSON] , оскільки внаслідок їх проведення належна йому на праві власності частка будинку ( [ADDRESS] , не змінилась. Головною умовою, яку повинен встановити суд в даному спорі, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 лютого 2018 року по справі №209/696/16 витребувано на користь [PERSON] з незаконного володіння [PERSON] 1/15 частку житлового спірного будинку та з незаконного володіння [PERSON] 3/5 частки спірного будинку (ар.с.15-18). Цим же рішенням визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі\~рішення Дніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська від\~02.02.2018\~року по\~справі №209/696/16\~(ар.с.19-25)\~згідно рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~№50946892\~від 03.02.2020 Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради в Реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис №35311701 про право власності [PERSON] на 2/3 частки будинку за адресою [ADDRESS] (ар.с.27). Вказане речове право [PERSON] на момент розгляду справи є зареєстрованим. Суд, проаналізувавши вказані обставини та матеріали справи, дійшов висновку, що позивач не зазнав ніяких обмежень або обтяжень, пов`язаних з набуттям [PERSON] права власності частки (1/5) внаслідок проведених торгів. Позивачем не доведено наявності виникнення будь-яких перешкод у користуванні, володінні чи розпорядженні позивачем належним йому майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 року у справі №761/45721/16-ц. Також суд погоджується з позицією відповідача ДП «СЕТАМ» щодо втрати чинності на момент проведення спірних торгів обтяження у вигляді арешту спірного будинку на підставі ухвали Дніпровського районного суду від 27.12.2017 у справі №209/696/16. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 лютого 2018 року у справі №209/696/16 набрало законної сили 22.05.2019, одночасно з винесенням постанови Дніпровського апеляційного суду у справі №209/696/16. Таким чином, заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Дніпровського районного суду від 27.12.2017 року у справі №209/696/16, продовжували діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у справі №209/696/16 законної сили (22.05.2019), тобто до 20.08.2019 року включно. Як вбачається із роздруківки із офіційного Веб-сайту ДП «СЕТАМ», інформаційне повідомлення про реалізацію спірного майна було опубліковано 15.11.2019 року (ар.с.51-52). Станом на цю дату заходи забезпечення позову відповідно до ували Дніпровською районного суду від 27.12.2017 року у справі №209/696/16, вже не діяли. Аналогічного висновку щодо застосування приписів ч. 7 ст. 158 ЦПК України дійшов Касаційний цивільний суд в постанові від 22 серпня 2022 року по справі №450/4271/19. Резюмуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не довів ані факту порушення його прав, ані факту порушення процедури проведення прилюдних торгів. Таким чином, позивач не довів наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed