Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 591060291 від 21.11.2019. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2019 відповідачкою [PERSON] було подано до АТ«АЛЬФА-БАНК» оферту про надання кредиту № 591060291 відповідно до якої Банк надав позичальниці кредит у сумі 29 912,50 грн, строк кредиту 29 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18,99% річних. Кредитний договір укладено з відповідачкою у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК›› виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідачки безготівковим шляхом кошти в розмірі 29 912,50 грн, в свою чергу остання умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала внаслідок чого виникла заборгованість. У подальшому 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛІТ ФІНАНС» за кредитним договором № 591060291 від 21.11.2019, станом на 20.12.2021 в сумі 40396,50 грн, з якої просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, що складається із: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 21829,27 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 18567,23 грн, також просить стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6500,00 грн. Від представника позивача за договором № 02/10-23 про надання юридичних послуг від 02.10.2023 (а.с.34-36) адвоката Плачінди К.О., який діє на підставі довіреності (а.с.47), надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, складу суду довіряє, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.46). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , яка була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку (а.с.45, 52,48) у судові засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила. Заяви та клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду від останньої не надходили. Зі згоди представника позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідачка не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачкою заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що 21.11.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 591060291, відповідно до якого Банк після акцептування оферти надав позичальниці кредит в сумі 29912,50 грн, а позичальниця зобов`язалась повернути отриману суму на наступних умовах: сума кредиту 29912,50 гривень, 18,99 %, тип ставки фіксована, строк кредитування 29 місяців, за обслуговування кредиту 2,75 % від суми кредиту, дата повернення кредиту 21.04.2022. Всі інші умови Викладені в правилах надання грошових коштів та викладені на сайті Банку: www.alfabank.com.ua\~ (а.с.5-5 зворот). 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 4, у відповідності до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛІТ ФІНАНС» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за договором № 591060291 від 21.11.2019 (а.с.9-13). Відповідно до витягу з додатку 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 відповідачка мала загальну заборгованість у розмірі 40396,50 грн (а.с.14). Пунктом 2.4 зазначеного договору факторингу передбачено, що з моменту переходу до Фактора Права Вимоги, всі гарантії, надані Боржниками щодо заборгованості за Основними договорами, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правом Вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, право на звернення до суду за встановленою в Основному договорі підсудність спорів, право на всі суми, які Фактор одержить від Боржників на виконання його вимог, та інші з врахуванням обмежень встановлених цим договором. Із виписок по особовим рахункам [PERSON] № рахунку [NUMBER] від 21.11.2019 (а.с.15-31) вбачається, що 21.11.2019 було здійснено безготівкове перерахування коштів у сумі 29912,50 грн та дії [PERSON] щодо користування зазначеними коштами, які полягали у списанні із зазначеного рахунку відповідних сум та поповненні вказаного рахунку. Із наданих позивачем розрахунків заборгованості станом на 20.12.2021 заборгованість за кредитним договором № 591060291 від 21.11.2019\~ становить 40396,50 грн (а.с.32), з яких: - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 21829,27,00 грн, - заборгованість за відсотками та комісіями на дату відступлення права вимоги 20.12.2021 - 18567,23 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи положення ст. ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач набув право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 591060291 від 21.11.2019. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Із матеріалів справи вбачається, що факт отримання коштів відповідачкою не оспорювався, договір нею частково виконувався (частина перша статті 82 ЦПК України) однак, як встановлено у судовому засіданні відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від виконання зобов`язання (а.с.15-32) у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. Згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відтак, відповідачка уклавши кредитний договір, отримавши грошові кошти на відповідний рахунок та скористувавшись ним, вчинила дії, що свідчать про визнання існування боргу за кредитним договором. У постанові від 26 грудня 2019 року № 467/555/19 Верховний Суд, виснував, що «враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на зазначене, відповідачка, підписанням кредитного договору та подавши до банку оферту, яку останній акцептував шляхом надання кредитних коштів на умовах відновлювальної кредитної лінії, висловила своє волевиявлення та визначилась із зазначеними в оферті умовами, як прийнятними для неї. Про прийняття відповідачкою усіх умов договору свідчить також те, що остання не скористалась своїм правом, передбаченим ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» та не відмовилась від його умов. Згідно умов споживчого кредиту запропонованих позивачкою та акцептованих АТ «АЛЬФА БАНК» Банк надав позичальниці кредит на споживчі потреби № 591060291 на наступних умовах: сума 29 912,50 грн, строк кредиту 29 місяці з відсотковою ставкою 18,99% річних. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на отримання кредиту шляхом подання до банку оферти, в результаті чого в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 29 912,50 грн. Таким чином, відповідно до умов оферти, яку було акцептовано АТ «АЛЬФА БАНК» та на підставі, якої відповідачці видано кредитні кошти, сторони погодили, що позичальниця перед укладанням угоди у письмовій формі надала власну згоду, а також ознайомлена зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; в додатку № 1, що є невід`ємною частиною угоди, визначаються такі деталі: складова загальної вартості кредиту; графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування; суми комісійної винагороди та інші платежі за угодою. Всі відносини між позичальницею та банком, що не врегульовані цією Угодою, регулюються договором. Договір визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в угоді. Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписанням банком акцепту та надання кредиту відповідно до умов угоди та договору. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Подані позивачем документи підтверджують укладення з відповідачкою кредитного договору та отримання останньою коштів для власних потреб. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Враховуючи те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у строки передбачені договором належним чином не виконала, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 6 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію Договору про надання юридичних послуг з ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» № 02/10-23 від 02.10.2023 (а.с.34-35), копію додаткового договору № 1 до договору № 02-10/23 від 02.10.2023 (а.с.36), копією акту №1 приймання-передачі виконаних робіт від 04.12.2023 (а.с.37), копією платіжної інструкції від 05.12.2023 (а.с.38), а тому з урахуванням вимог ст.137 ЦПК України суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 6500,00 грн. витрат на правову допомогу. Клопотань про зменшення суми витрат на правничу допомогу в порядку ч.5 ст. 137 ЦПК України від відповідачки на адресу суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог, таким чином сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 23013 від 21.12.2023 (а.с.1), стягнути з відповідачки на його користь.

Outcome: approved