Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово - комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі є споживачами житлово - комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , та, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг. 05.08.2014 у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованого у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за вищевказаною адресою на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті, жодних заяв або повідомлень про відмову від надання послуг та договору від відповідача не надходило. 31.05.2021 на офіційному сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та або/централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021 та від 31.12.2021), у зв`язку із чим, 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Однак, відповідачі, в порушення умов договору та в порушення зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з 01 грудня 2016 року по 31 жовтня 2023 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконали належним чином, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 71999 грн. 81 коп., яка складається із: заборгованості з оплати за централізоване водопостачання та водовідведення у розмірі 71002 грн. 82 коп., заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку у розмірі 9 грн. 64 коп., заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 987 грн. 35 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Також, на підставі ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання боржниками оплати спожитих житлово-комунальних послуг, позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних від простроченої суми в розмірі 7363 грн. та інфляційні втрати у розмірі 33960 грн. 80 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 09 січня 2024 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк, встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної заяви, останній просить справу слухати у його відсутність, у разі неявки відповідачів у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомили, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористались. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду сторони позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами житлово - комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 05.08.2014 у газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПрАТ «АК «Київводоканал» як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (далі - Договір 1). Зі змісту повідомлення вбачається, що фізична особа, яка користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов`язався надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно з п. 3.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води та водовідведення на підставі Договору, оскільки після розміщень Повідомлення та Договору-1 у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило. Так, судом встановлено, що позивач належним чином виконував свої договірні зобов`язання шляхом надання відповідачам послуг централізованого постачання з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Водночас, відповідачі, всупереч взятих на себе зобов`язань, порушили умови договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 грудня 2016 року по 31 жовтня 2023 року послуг з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 71999 грн. 81 коп., яка складається із: заборгованості з оплати за централізоване водопостачання та водовідведення у розмірі 71999 грн. 81 коп., яка складається із: заборгованості з оплати за централізоване водопостачання та водовідведення у розмірі 71002 грн. 82 коп., заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку у розмірі 9 грн. 64 коп., заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 987 грн. 35 коп., що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення наданими стороною позивача. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до переліку житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Так, відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц). У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання за договором про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювали платежі за житлово-комунальні послуги, що не спростовано і відповідачами відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. Отже, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 грудня 2016 року по 31 жовтня 2023 року в сумі 71999 грн. 81 коп. підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, слід зауважити, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (Соvid-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Соvid-19», з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин. Крім того, Постановою КМУ № 206 від 05.03.2022 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Починаючи з 24.02.2022 та на час звернення з даним позовом до суду в Україні запроваджено воєнний стан. Отже, з урахуванням наведених положень закону, вбачається, що з 17.03.2020 заборонено нарахування та стягнення судом неустойки (штрафів, пені), 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне здійснення особою платежів за житлово-комунальні послуги. Нарахування таких штрафних санкцій на суму боргу за надані послуги є помилковим та порушує норми чинного законодавства. Аналіз наданих позивачем розрахунків розміру інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних на суму заборгованості свідчить, що такий розрахунок арифметично здійснений вірно, оскільки відповідні компенсаційні нарахування обчислені позивачем окремо щодо кожного місяця періоду надання послуг. Натомість, з огляду на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020 та Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 стягненню з відповідачів підлягають відповідні нарахування, обчислені за період з 01 грудня 2016 року по 17 березня 2020 року. Таким чином, розмір інфляційних втрат за період з грудня 2016 року по березень 2020 року складає 22985 грн. 23 коп., а трьох процентів річних 7117 грн. 28 коп., а отже відповідні суми також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в межах заявлених позивачем розміру позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово - комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову даної категорії позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 22 грудня 2023 року № 9242, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 536 грн. 80 коп. з кожного, а також витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав по 7 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial