Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє адвокат Айвазян Ю.К., звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] у якому просить суд стягнути з останньої заборгованість у розмірі 150,00 грн (сто п`ятдесят гривень). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у березні 2023 позивачем надано у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 50 грн, та у липня 2023 року в розмірі сто грн, про що вказують скріншоти переписки у месенджері та квитанція про перерахування 100 грн на рахунок. Позивач вказує, що [PERSON] зобов`язалася повернути грошові кошти до кінця липня 2023 року, проте узазначений строк грошові кошти не були повернуті. Ухвалою суду від 09.01.2024 було прийнято позовну заяву до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, просили справу розглянути без їх участі, просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази на які посилається позивач, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Позивачем як доказ наданні відповідачці у борг 150 грн покликався на скріншоти переписки у месенджері та платіжну інструкцію. З переписки у месенджер встановлено, що особа під ніком « [PERSON] » запитала у [PERSON] чи не буде в нього 50 грн. Як встановлено, позивач відправив кошти, вказавши «отправил чуть». На що 12.03.2023 о 13:05 годин « [PERSON] » відповіла «Спасибо большое» /а.с.9/. 01.03.2023 також особа під ніком « [PERSON] » запитала у [PERSON] чи не буде в нього позичити 50 грн /а.с.9/. 25.07.2023 особа під ніком « [PERSON] » запитала чи не буде до четверга 100 грн та дала номер картки [NUMBER] . З платіжної інструкції № ЕСМ_Р24А1493928286D8728 вбачається, що позивач [PERSON] 25.07.2023 о 14:45 годин переказав грошові кошти в сумі 100 грн на рахунок одержувача - [NUMBER] , тобто номер картки, який надала особа під ніком « [PERSON] ». Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1ст. 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, договір позики як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/11670/17. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Таким чином, наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідач грошові кошти не повернув. До такого ж висновку, зокрема дійшов й Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 липня 2021 року у справі №522/31737/13. З матеріалів справи можливо дійти висновку, що позивач переписуючись з особою під ніком «Екатерина Авадани» переслав грошові кошти в розмірі 100 грн на наданий останньою номер картки, що підтверджується платіжною інструкцією. Проте з переписки не можливо дійти висновку, що вона містить умови щодо зобов`язання повернути грошові кошти у розмірі 100 грн у певний строк. Вказівка «до четверга» не є достатньою умовою зазначення строку повернення. Водночас, а ні переписка, а ні платіжна інструкція, яка не містить жодних даних про особу одержувача, окрім номера картки, наданою під час переписки, не підтверджують ту обставину, що саме відповідачка [PERSON] , з урахуванням схожості нік нейма « [PERSON] », є особою яка отримала грошові кошти у розмірі 100 грн у борг та відповідно виникнення у неї договірних зобов`язань перед позивачем. Інших доказів, які б дали суду дійти іншого висновку, матеріали справи не містять. Щодо грошових коштів у розмірі 50 грн, то вказана сума, окрім як переписки з вказівкою «отправил чуть», не підтверджена жодним належним та допустимим доказом. У справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем та відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту і достовірності документа, на підставі якого доводиться факт укладення договору позики та його умов, що у даному випадку, з наданих позивачем доказів, неможливо. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю.

Outcome: dismissed