Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

08.01.2024 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від 01.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що 25.02.2017 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Рішенням суду від 17.11.2023 р. шлюб між сторонами розірвано. З початку лютого 2022 р. сторони проживають окремо. Позивачка разом із дитиною знаходяться за кордоном. Відповідач має стабільний дохід, має можливість сплачувати аліменти на дитину. Вважає обґрунтованим розмір аліментів частину доходів відповідача, що є найбільш прийнятним для дитини такого віку. 17 січня 2024 року судом по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи на 07 березня 2024 р. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі з позиції викладеної у позові. Відповідач позов не визнав, зазначив, що він є військовослужбовцем та добровільно через роботодавця відраховує аліменти з грудня 2023 року по частини від заробітної плати. Тому, вважає обґрунтованою частку 1/4. Також, не згодний з нарахуванням аліментів за минулий період. Судом під час засідання за згодою представника позивача приєднано до справи звіт про відрахування і виплати відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Документи на підтвердження укладення між сторонами шлюбу і його розірвання суду не надавались. Дитина проживає разом з позивачкою, на даний час перебувають за кордоном, що не заперечується сторонами. Відповідно до Звіту про здійснені відрахування та виплати військової частини від 06.03.2024 р., відповідач перераховує аліменти на утримання дитини за грудень 2023 р., січень, лютий 2024 р. по 25 % від заробітної плати щомісячно. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Дослідженими судом доказами підтверджено право позивачки на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати кошти на утримання дитини, і доказів на спростування цього суду не надано. Обставини того, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання дитини, не обмежують позивачку у праві на звернення до суду для визначення аліментів за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, суд зазначає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження обґрунтованості заявленого нею розміру аліментів як частина від доходів позивача, а тому присуджує до стягнення частину заробітку відповідача. Вказані аліменти підлягають стягненню, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, як це передбачено частиною 1 ст. 191 СК України, оскільки жодних доказів на підтвердження підстав для стягнення аліментів за минулий час, відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, суду не надано. Суд роз`яснює відповідачу, що добровільно перераховані ним аліменти за період, з якого вони стягненні рішенням суду, можуть бути враховані відповідним державним (приватним) виконавцем. Також, позивачкою заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження таких витрат надано: копію квитанції про оплату на користь АО «Загальський, Трофімов та партнери» суми 15 000,00 грн. Водночас, договір про надання правничої допомоги з вказаним адвокатським об`єднанням суду не надавався, так само відсутній опис наданих адвокатом послуг. Також, суд звертає увагу, що у позові вказано АО «Райченко, Журавльов та партнери», та ордер адвоката Журавльова О.М. виданий цим же об`єднанням, що є відмінним від отримувача коштів за наданою суду квитанцією. Тому, у відшкодування витрат на правничу допомогу слід відмовити за недоведеністю. На підставі ст. 141 СК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: partial