Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] : - право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу з подальшою його реєстрацією права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, яка передана згідно з рішенням Смідинської сільської ради від 18.11.1996 р. № 7/2 в розмірі 0,40 га. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті батька залишилося спадкове майно, частиною якого є земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, яка йому була передана рішенням Смідинської сільської ради від 18.11.1996 р. № 7/2. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. Вказуючи, що вона є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, отримала свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на частину\~спадкового майна, однак реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, просить позов задовольнити. У підготовчому засіданні позивач та її представник позов підтримали з викладених у ньому підстав та просять його задовольнити. Смідинською сільською радою подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності її представника, проти задоволення позову заперечень немає, з позовом згідні (а.с. 36). Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] , який помер [INFO] був батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки (а.с.7). За життя [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується копією рішення Смідинської сільської ради від 18.11.1996 р. № 7/2, копією додатку до рішення сесії про приватизацію земельних ділянок (а.с. 20-21). Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 135/2001 заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач [PERSON] прийняла спадщину (а.с. 38 на звороті). Згідно з заповітом посвідченим Смідинською сільською радою 24.05.2000 р., [PERSON] заповів усе своє майном в тому числі жилий будинок з надвірними будівлями [PERSON] (а.с. 11-12). 27.06.2001 р. та 23.03.2006 р. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з права на майновий пай у ТзОВ «Надія» та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності бувшого КСП ім. Суворова Старовижівського району Волинської області (а.с. 14-15). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, крім [PERSON] , з матеріалів спадкової справи № 135/2001 заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не встановлено. Державні акти на право приватної власності на землю для ведення особистого селянського господарства на ім`я [PERSON] не видавалися (а.с. 22). Смідинською сільською радою у наданні послуги 07-33 «Надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» позивачу відмовлено через неподання повного пакету документів для надання такої послуги в тому числі документи про право власності на об`єкт нерухомого майна (а.с. 23). Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, враховуючи дату смерті [PERSON] , до спірних правовідносин у цій справі підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963 р. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. П.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У справі встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла. Факт прийняття позивачем спадщини у встановленому порядку був предметом перевірки нотаріуса при заведенні спадкової справи і це доводиться дослідженою копією матеріалів спадкової справи. Як встановлено у справі за життя спадкодавцю [PERSON] безплатно була передана у приватну власність земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.11.1992 р. "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У постанові Верховного Суду від 30.06.2020 р. у справі № 623/633/17 зроблено висновок, що особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. У постанові Верховного Суду від 13.06.2018 р. у справі № 128/1911/15-ц зроблено висновок, що у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 р. у справі № 350/67/15-ц, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 р. у справі № 723/1061/17 викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Отже, особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , то вважається, що вона набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю за життя. Таким чином, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. П.«а» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Свої спадкові права позивач намагалась реалізувати у встановленому порядку, однак враховуючи законність підстав відмови відповідача захист цього права можливий лише в судовому порядку. Таким чином, зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення законодавства, суд з викладених вище підстав та мотивів вважає заявлені позовні вимоги доведеними, обґрунтованими і законними, через що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved