Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

В позові йдеться про те, що 11 грудня 2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народились двоє синів: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом останніх років сімейні стосунки погіршувались, що призвело до постійних безпричинних сварок, свідками яких були їх діти. Вказані обставини призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Внаслідок чого, між ними зникло взаєморозуміння та вони байдужі до життя та проблем один одного. Будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки в сторін різні погляди на сімейне життя, обов`язки та цінності. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Таким чином, подружні відносини між ними припинилися більше року до дня подання позову. Спільне господарство не ведуть та не підтримують подружніх стосунків. Відповідач не займається життям сім`ї, не переживає за фізичний та духовний розвиток дітей. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачкою пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Після розірвання шлюбу діти й надалі будуть проживати разом з позивачем. Претензій щодо визначення місця проживання дітей та участі у їх вихованні у позивача і відповідача не має, так як дійшли згоди, що діти будуть проживати з батьком з огляду на наступне. У зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації до України відповідачка має намір виїхати за кордон і бажає дітей залишити на вихованні та утриманні батька, так як діти не бажають виїжджати за кордон. Діти навчаються в Волосянківському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в 10 та 11 класах. Мають своє коло друзів, певні звички і не бажають змінювати місце проживання та навчальний заклад. Довідки про навчання Волосянківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Шоляк Дмитра Володимировича від 27.12.2023 року № 96 та [PERSON] від 27.12.2023 року № 95. Щоб не травмувати дітей дружина тимчасово залишила їх з позивачем, вихованням та утриманням дітей займатись не може, тому діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] будуть проживати з батьком, [PERSON] , [INFO] . Таким було волевиявлення дітей. Зважаючи на зазначені обставини, позивач просить розірвати шлюб між ними одночасно, просив суд залишити неповнолітніх дітей проживати з ним. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Моняк О.В. подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просила такі задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідачка, також в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, також відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України не заперечила проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 11 грудня 2006 року виконкомом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 15. Дана обставина стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб від 02.02.2016 р. серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народились сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 24 січня 2007 року серії [NUMBER] , від 15 грудня 2022 року серії [NUMBER] , які є неповнолітніми. З довідок виданих Волосянківським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Ставненської сільської ради від 27.12.2023 №95, №96, вбачається що діти [PERSON] [INFO] , навчається в 10 класі даного закладу, [PERSON] , [INFO] , навчається в 11 класі даного закладу. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В силу положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Вирішуючи заяву позивача про залишення після розірвання шлюбу дітей на подальше проживання із батьком, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дітей з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Однак, як зазначалось вище, у сторін народились двоє синів: син - [PERSON] , [INFO] (17 років) та син - [PERSON] , [INFO] (15 років). Згідно ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У зв`язку із вказаним, після досягнення дитиною 14 років, суд не може визначати з ким з батьків залишаться проживати діти, оскільки, з досягненням даного віку, при визначенні такого судом, будуть порушенні права дитини на вибір місця проживання. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст.142 ЦПК України). Враховуючи визнання позову відповідачем, за позовну вимогу про розірвання шлюбу, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 605,60 грн. Інші 50%, тобто 605,60 грн., слід повернути позивачу безпосередньо із бюджету.

Outcome: approved