Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

10 червня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказував, що відповідно до укладеного кредитного договору №CVBHAE00000837 від 25 березня 2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 31 325,54 (доларів США) на термін до 23 березня 2013 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитом. Зокрема, відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Також умовами договору визначено, що у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При цьому, позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Разом з тим, відповідач у порушення умов кредитного договору, не здійснив погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №CVBHAE00000837. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 28 травня 2015 року на підставі рішення Герцаївського районного суду м. Герца з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанку» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 372 182 гривень 24 копійок, а також витрати по сплаті судового збору. Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав позичальнику обумовлену суму коштів, однак відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконує, у тому числі й не виконав рішення суду, яким на користь банку стягнуто суму боргу за кредитом, просив стягнути з [PERSON] борг в розмірі 2 196 (долар США) грн. 59 коп. за період з 10.12.2015 по 16.03.2022 року, який складається із 3 % річних від простроченої суми та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справа міститься заява, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення, а також до матеріалів справи долучив додаткові письмові пояснення, відповідь на відзив. В інтересах Відповідача [PERSON] у цивільній справі № 714/584/22 діє адвокат діє Бурлака Віталій Степанович, повноваження якого підтверджуються копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЧЦ №000585 від «27» травня 2022 р. та ордером про надання правничої (правової) допомоги СЕ №1058883 від 20.03.2023 року. Представник позивача в судовому засіданні просила вимоги задовольнити та додала, що позивачем не було порушено строк позовної давності. 19.06.2023 року у справі зареєстровано відзив на позов. Відповідач вважає зазначений позов необґрунтованим та безпідставним в частині позовних вимог про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором №CVBHAE00000837 від 25 березня 2008 року, яка складається із 3 % річних від простроченої суми, за період з 10.12.2015 року по 10.06.2019 року у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду із цими позовними вимогами за вказаний період, зокрема. 10.06.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до Відповідача посилаючись на те, що 25.03.2008 року із відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № СVBHAE 00000837, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в доларах США зі сплатою останнім відсотків за користування кредитом терміном повернення до 23.03.2013 року. Оскільки Відповідач\~свої зобов`язання\~за договором\~належним чином\~не виконував,\~Рішенням Герцаївського\~районного суду\~Чернівецької області\~28.05.2015\~року у\~справі №714/278/15-ц\~стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~заборгованість по\~кредитно-заставному\~договору №СVBHAE\~00000837\~від 25.03.2008\~року на\~загальну суму\~17\~688\~(\~сімнадцять тисяч\~шістсот вісімдесят\~вісім)\~Доларів США\~19\~центів, що по\~курсу Національного\~банку України, станом на\~28.05.2015\~року відповідають 372182,24 грн., з яких 11685,69 Доларів США - заборгованість за кредитом, що по курсу Національного банку України, станом на 28.05.2015 року відповідають 245881,93грн.; 2,50 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом що по курсу Національного банку України, станом на 28.05.2015 року відповідають 52,69грн., 6000 Доларів США- неустойка що по курсу Національного банку України, станом на 28.05.2015 року відповідають 126247,71 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача в частині задоволених вимог витрати по сплаті судового збору в розмірі 1041 (одну тисячу сорок одну ) грн. 87 коп. Позивач зазначає, що прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 11685,69 доларів США. У зв`язку із тим, що з Відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28.05.2015 року, тобто за період 25.03.2008 року по 03.03.2015 року, то за період після подання позовної заяви від 11.03.2015 року, з 10.12.2015 по 16.03.2022 року Відповідач має заборгованість у розмірі - 2196,59 (Долар США) - 3 % річних від простроченої суми, що нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак, Відповідач зауважує суду, що Позивач у справі № 714/584/22 звернувся з позовом до Герцаївського районного суду Чернівецької області 10.06.2022 року,\~проте нараховує 3\~%\~річних від\~простроченої суми аж\~з 10.12.2015 р., пропустивши трирічний строк позовної давності щодо нарахування 3\~%\~річних від\~простроченої суми за період з 10.12.2015 р. по 10.06.2019 р. (3 роки 6 місяців). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Така ж позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018р. у справі №922/4099/17. Трирічний строк звернення щодо нарахування 3\~%\~річних від\~простроченої суми при поданні цього позову до суду 10.06.2022 р., обмежується 10.06.2019\~р., і саме із зазначеної дати обчислюються 3\~%\~річних від\~простроченої суми в межах строку позовної давності. Оскільки позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, і така заява «Про застосування строку позовної давності» від 31.03.2023 року була зроблена Відповідачем подана до суду разом із заявою Відповідача про перегляд заочного рішення та приєднана до матеріалів судової справи № 714/584/22, тому, в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] , який змінив своє ім`я на [PERSON] , в частині вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №CVBHAE00000837 від 25 березня 2008 року, яка складається із 3 % річних від простроченої суми, за період з 10.12.2015 р. по 10.06.2019 р. слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду із цими позовними вимогами за вказаний період. В частині позовних вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми за період з 10.06.2019 р. по 16.03.2022 року у сумі 970,07 доларів США, що еквівалентно 28 374,55 грн. згідно офіційного курсу НБУ (29,25 грн. за 1 долар США), яка утворилася за періоди: -з 10.06.2019 р. по 31.12.2019 р. у розмірі 196,89 доларів США (розрахунок - 11685,69доларів США * 3%річних : 365 * 205днів прострочки), -з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. у розмірі 350,57 доларів США (розрахунок -11685,69доларів США * 3%), -з 01.01.2021 р. по 16.03.2022 р. у розмірі 422,61 доларів США (розрахунок -11685,69доларів США * 3%річних : 365 * 440днів прострочки), відповідач позов визнає та не заперечує проти їх задоволення судом. В судове засідання відповідач особисто не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, причина неявки перебування за кордоном. Представник відповідача 12.07.2023 р. приймав участь\~у судовому\~засіданні по\~справі №714/584/22,\~призначеному на\~10\~годину 00\~хвилин 12.07.2023\~року в\~режимі відеоконференції\~поза межами\~приміщення суду\~з використанням\~власних технічних\~засобів з\~використанням системи\~відеоконференцзв`язку ЄСІТС\~на сайті\~за посиланнямvkz.court.gov.ua. 10.07.2023 року представник відповідача в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи по суті, а судове засідання в режимі відеоконференції не проводилося. Ураховуючи зазначене, суд вважає, що справу можливо розглянути за відсутності позивача та відповідача їх представників, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. На підставі\~ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають\~право обґрунтовувати\~належність конкретного\~доказу для\~підтвердження їхніх\~вимог або\~заперечень.\~Суд не\~бере до\~розгляду докази,\~що не\~стосуються предмета\~доказування (ч.ч.3,\~4 ст.77 ЦПК України).\~Крім того,\~обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування\~(ч.2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи,\~суд вирішує\~відповідно до\~свого внутрішнього\~переконання (ст.80\~ЦПК України). Як убачається\~з матеріалів\~справи,\~відповідно до\~укладеного в\~розумінні положень ст.634\~ЦК України кредитного договору №CVBHAE00000837 від 25 березня 2008 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з умовами сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитом. Умовами укладеного між сторонами договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Однак, відповідач [PERSON] у порушення умов кредитного договору, зобов`язання за вказаним договором не виконав, і відповідно на спростування вказаного суду належних та допустимих доказів не надав. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 28 травня 2015 року на підставі рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанку» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 372 182 гривень 24 копійок, а також витрати по сплаті судового збору. Дане рішення суду набрало законної сили, однак не було виконано та сума заборгованості не була погашена. Оскільки Постевка (Григореску) станом на 16.03.2022 року свої зобов`язання зі сплати суми боргу за рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконав й відповідно його зобов`язання на даний час є діючими та таким, що не припинилося його виконанням, позивач просив стягнути з відповідача на користь банку три проценти річних на суму простроченої заборгованості за період з 10.12.2015 року по 16.03.2022 року в розмірі 2 196,59 (долар США), що еквівалентно 64 250 грн. 26 коп. Судом встановлено, що Відповідач у справі - [PERSON] , що народився [INFO] Україна, Чернівецька область, Герцаївський район, село Хряцька змінив ім`я, про що 30 липня 2015 р. складено відповідний актовий запис № 31, прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про зміну імені, виданим 30 липня 2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Герцаївського районного управління юстиції у Чернівецькій області, серія [NUMBER] . Зазначена обставина підтверджується також Довідкою Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Чернівецькій області від 21.10.2022 р. (а.с.37), наданої на запит Суду (а.с.36), згідно якої зазначено, що [PERSON] змінив фамілію та ім`я (30.07.2015 р.) на [PERSON] . Так,\~згідно з\~ч.1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також,\~згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ч.1 ст.598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється\~виконанням,\~проведеним належним\~чином (стаття 599 ЦК України). При цьому,\~згідно із ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625\~ЦК України). Таким чином,\~правовий аналіз\~положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає\~підстави для\~висновку,\~що наявність\~судового рішення\~про стягнення\~суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.\~Наявність судового\~рішення про\~дострокове задоволення\~вимог кредитора\~щодо всієї\~суми заборгованості,\~яке боржник\~виконав не\~в повному\~обсязі,\~не є\~підставою для\~нарахування процентів\~та пені\~за кредитним\~договором,\~який у\~цій частині\~змінений кредитором,\~що засвідчено\~в судовому\~рішенні.\~Якщо за\~рішенням про\~звернення стягнення\~на предмет\~застави заборгованість\~за кредитним\~договором указана\~в такому\~рішенні у\~повному обсязі,\~кредитор має\~право на\~отримання гарантій\~належного виконання\~зобов`язання відповідно\~до частини\~другої статті 625 ЦК України. Крім того, у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг\~протягом певного\~часу врегульовані\~частиною першою\~статті 1048\~ЦК України.\~Такі проценти\~є звичайною\~платою боржника\~за право\~тимчасово користуватися\~наданими йому\~коштами на\~визначених договором\~та законодавством\~умовах,\~тобто у\~межах належного\~та добросовісного\~виконання сторонами\~договірних зобов`язань,\~а не\~у випадку\~їх порушення.\~Натомість наслідки\~прострочення грошового\~зобов`язання (коли\~боржник повинен\~сплатити грошові\~кошти,\~але неправомірно\~не сплачує\~їх)\~також урегульовані\~законодавством.\~У випадках,\~коли боржник\~порушив умови\~договору,\~прострочивши виконання\~грошового зобов`язання,\~за частиною\~першою статті 1050\~ЦК України застосуванню\~у таких\~правовідносинах підлягає\~положення статті 625 цього Кодексу.\~За наведеним\~у цій\~статті регулюванням\~відповідальності за\~прострочення грошового\~зобов`язання на\~боржника за\~прострочення виконання\~грошового зобов`язання\~покладається обов`язок\~сплатити кредитору\~на його\~вимогу суму\~боргу з\~урахуванням установленого\~індексу інфляції,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом.\~Проценти,\~встановлені статтею 625 ЦК України,\~підлягають стягненню\~саме при\~наявності протиправного\~невиконання (неналежного\~виконання)\~грошового зобов`язання.\~Тобто,\~проценти,\~що стягуються\~за прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання за\~частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048\~ЦК України і\~охоронна норма\~частини другої статті\~625\~цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048\~ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Таким чином, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України,\~то такими\~діями кредитор\~на власний\~розсуд змінив\~умови основного\~зобов`язання щодо\~строку дії\~договору,\~періодичності платежів,\~порядку сплати\~процентів за\~користування кредитом.\~Кредитодавець втрачає\~право нараховувати\~передбачені договором\~проценти за\~користування кредитом,\~а також\~обумовлену в\~договорі неустойку\~у разі\~пред`явлення вимоги\~до позичальника\~про дострокове\~погашення боргу\~на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже,\~з ухваленням\~рішення про\~стягнення боргу\~зобов`язання відповідачів\~сплатити заборгованість\~за Кредитним\~договором не\~припинилося та\~триває і\~на даний\~час,\~тобто до\~моменту фактичного\~виконання грошового\~зобов`язання.\~Відтак кредитор\~має право\~на отримання\~сум,\~передбачених статтею 625 цього Кодексу, оскільки на підставі вимоги банку про дострокове повернення всієї суми позики, поданої у 2012 році настав строк виконання зобов`язань за кредитними договорами і банк після постановлення рішення суду у лютому 2013 року не мав права нараховувати проценти, визначені умовами договору й відповідно має право на захист своїх порушених прав шляхом звернення до суду з вимогами про стягнення з боржника 3 відсотків річних інфляційних витрат, визначених ст.625 ЦПК України. При цьому,\~формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням,\~тому право\~на позов\~про стягнення\~коштів на\~підставі статті\~625\~ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічні за змістом правові висновки виклав Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року у справі № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 21 листопада 2018 року у справі № 642/493/17-ц, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Також слід зазначити, що право кредитора на звернення до суду із позовом на підставі статті 625\~ЦК України і стягнення з боржника трьох відсотків річних та інфляційних витрат за весь період прострочення виконання рішення суду не залежить від діяльності органів державної виконавчої служби з цього приводу. Така правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 4 грудня 2019 року справі № 601/2120/17. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Трирічний строк звернення щодо нарахування 3\~%\~річних від\~простроченої суми при поданні цього позову до суду 10.06.2022 р., обмежується 10.06.2019\~р., і саме із зазначеної дати обчислюються 3\~%\~річних від\~простроченої суми в межах строку позовної давності. Згідно розрахунку заборгованості до позову три відсотки річних за період з 10.12.2015 року по 16.03.2022 року становлять 2 196,59 доларів США, що еквівалентно 64 250 грн. 26 коп. Оскільки позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, і така заява «Про застосування строку позовної давності» від 31.03.2023 року була зроблена Відповідачем подана до суду разом із заявою Відповідача про перегляд заочного рішення та приєднана до матеріалів судової справи № 714/584/22 та зазначається у відзиві на позов, тому, в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] , в частині вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №CVBHAE00000837 від 25 березня 2008 року, яка складається із 3 % річних від простроченої суми, за період з 10.12.2015 р. по 10.06.2019 р. слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду із цими позовними вимогами за вказаний період. Виходячи з\~наведених вище\~положень закону,\~визначених положеннями ст.257, 625 ЦК,\~проаналізувавши подані\~письмові докази,\~суд приходить\~до висновку,\~що в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми за період з 10.06.2019 р. по 16.03.2022 року у сумі 970,07 доларів США, що еквівалентно 28 374,55 грн. згідно офіційного курсу НБУ (29,25 грн. за 1 долар США), яка утворилася за періоди: -з 10.06.2019 р. по 31.12.2019 р. у розмірі 196,89 доларів США (розрахунок - 11685,69доларів США * 3%річних : 365 * 205днів прострочки), -з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. у розмірі 350,57 доларів США (розрахунок -11685,69доларів США * 3%), -з 01.01.2021 р. по 16.03.2022 р. у розмірі 422,61 доларів США (розрахунок -11685,69доларів США * 3%річних : 365 * 440днів прострочки), позов підлягає задоволенню, що не заперечується (визнається) відповідачем. Виходячи зі змісту ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом\~частково задоволено\~позовні вимоги,\~понесені позивачем\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~в розмірі\~2481,00\~грн.\~підлягають стягненню\~з відповідача у розмірі 1095,61 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім цього, судові витрати відповідача, які він поніс у зв`язку із розглядом справи, становлять 8 536,80 грн. із них: -судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення 536,80 грн.; -витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн. Частиною 8 ст.141\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат відповідача до матеріалів справи додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 536,80 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення. На підтвердження понесених витрат відповідача на правничу допомогу додано копію Договору №17/03-23 про надання правової (правничої) допомоги від 20.03.2023 р. (оригінал знаходиться у Представника Відповідача) та додатково надано: копію Розрахунку суми винагороди за надану правову (правничу) допомогу від 02.07.2023 р., копію Акту приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.07.2023 р., копію Квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0.3040702834.1 від 11.06.2023 р. на суму 5000,00 грн. та копію Квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0.3057201292.1 від 19.06.2023 р. на суму 3000,00 грн. Згідно зазначеного акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.07.2023 р. за надання професійної правничої допомоги клієнт сплатив гонорар виконавцеві в розмірі 8000 грн., що підтверджується копіями квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0.3040702834.1 від 11.06.2023 р. та квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0.3057201292.1 від 19.06.2023 р. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача, понесені останнім судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 299,74 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4467,20 грн., загалом 4766,94 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог у справі. На підставі наведеного та

Outcome: partial