Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Адвокат Ткаченко Наталія Володимирівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про зобов`язання провести огляд та стягнення завданої матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що позивач та її матір [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» здійснює обслуговування житлового фонду у Голосіївському районі. Власником квартири, яка знаходиться над квартирою позивача є [PERSON] , яка здійснює періодичне підтоплення квартири позивачки, у санвузлі в районі стояків холодної води та каналізаційних труб зі стелі капає вода, стікає по трубах та по стіні, на стіні утворився грибок, двері розбухлі від вологи та прийшли у непридатний для використання стан, у повітрі відчувається запах гнилі та плісняви. З квітня 2023 року позивач неодноразово зверталась до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» з вимогою провести відповідні ремонтні роботи. Ймовірною причиною залиття є пошкодження з`єднання внутрішньо квартирної труби з каналізаційною трубою в квартирі [PERSON] . Проте жодних актів складено не було. [PERSON] категорично відмовилась у наданні доступу до її квартири з метою проведення обстеження та усунення протікань. Лист-повідомлення від 12.05.2023 про надання доступу до квартири вона відмовилась отримувати. В результаті бездіяльності відповідачів позивачу були спричинені збитки внаслідок залиття її квартири, які з часом зростають. Станом на 29.08.2023 вартість ремонтних робіт відповідно до договірної ціни становить 60324,52 грн. Просила: зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києву» провести огляд місця виникнення протікань у квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом порушення конструктивної цілісності вхідних дверей, вікон або інших елементів будівель і приміщень з метою проведення ремонтних та відновлювальних робіт; стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в сумі 60324,52 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 18.12.2023 судом постановлено ухвалу про залишення позову без руху. 29.01.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26.02.2024 судом постановлено ухвалу про відмову в розгляді справи за правилами загального позовного провадження. 05.03.2024 до суду надійшла заява представника позивача про відмову від позову в частині позовних вимог зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києву» провести огляд місця виникнення протікань у квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом порушення конструктивної цілісності вхідних дверей, вікон або інших елементів будівель і приміщень з метою проведення ремонтних та відновлювальних робіт. Суд, враховуючи приписи п.1 ч.2 ст. 49, п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, вважає можливим прийняти відмову представника позивача від зазначеної частини позовних вимог та закрити провадження у справі в цій частині. Відповідач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києву» надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що факт завдання матеріальної шкоди та її розмір є недоведеним. Квартира [ADDRESS] є житлом фізичних осіб, а відтак її недоторканність гарантується ст. 30 Конституції України. Провести огляд місця виникнення протікань у квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом порушення конструктивної цілісності вхідних дверей, вікон або інших елементів будівель і приміщень не є законним. Ними було здійснено неодноразові виходи з метою отримання доступу до квартири [ADDRESS] , проте доступу до приміщення отримано не було. 12.05.2023 Житлово-експлуатаційною дільницею № 106 було складено лист-повідомлення на власника квартири [ADDRESS] , щодо термінового надання доступу до квартири, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами. Житлово-експлуатаційною дільницею № 106 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району місті Києва» проведено обстеження внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення у квартирі [ADDRESS] на предмет їх пошкодження та складено акт обстеження від 15.06.2023. З метою повного і всебічного обстеження проведено частковий демонтаж стелі ванної кімнати вищезазначеної квартири та встановлено, що причиною залиття, що трапилось на системі водовідведення імовірно є пошкодження внутрішньо квартирної труби, а також пошкодження з`єднання вказаної труби у загальну каналізаційну трубу у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . На момент обстеження квартири [ADDRESS] стеля ванної була суха, на трубах водовідведення (каналізації) ознак протікання та проступання води не виявлено. 27.01.2024 працівниками житлово-експлуатаційної дільниці №106 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» за заявою від 26.01.2024 на диспетчерську службу Голосіївського району від мешканки квартири [ADDRESS] щодо затоплення з вищерозташованої квартири [ADDRESS] , було проведено обстеження квартири позивача та складено акт від 27.01.2024. При огляді вищевказаної квартири було встановлено, що затоплення відбувається із вище розташованих квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , проте доступ до вказаних квартир не наданий. Позивачем не надано жодних доказів вини підприємства. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 19.01.1993 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 15.06.2023 був проведений огляд квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у ванній кімнаті якої встановлено, що причиною залиття, що трапилось на системі водовідведення імовірно є пошкодження внутрішньо квартирної труби, а також пошкодження з`єднання вказаної труби у загальну каналізаційну трубу у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . На момент обстеження квартири [ADDRESS] (через 24 години після аварії) стеля ванної кімнати була суха, при огляді труб водовідведення (каналізації) ознак протікання і проступання води не виявлено. Загально будинковий каналізаційний стояк сухий та знаходиться в задовільному стані. Власникам орендарям квартири [ADDRESS] , рекомендовано роботи по усуненню вищевказаного пошкодження проводити власними силами. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Таким чином, безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. При цьому на позивача покладається обов`язок довести розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача. Суд, проаналізувавши надані докази, вважає, що позивач не в повній мірі виконала зазначений обов`язок та не довела належними доказами розмір спричиненої їй шкоди. Суд вважає неналежним доказом акт від 27.01.2024, оскільки він складений за фактом залиття квартири позивачки, яке мало місце 26.01.2024, а тому не відноситься до предмету доказування. З акту обстеження від 15.06.2023, складеного за результатами огляду квартири за адресою: [ADDRESS] , у ванній кімнаті якої встановлено, що причиною залиття, що трапилось на системі водовідведення імовірно є пошкодження внутрішньо квартирної труби, а також пошкодження з`єднання вказаної труби у загальну каналізаційну трубу у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . Власникам/орендарям квартири [ADDRESS] , рекомендовано роботи по усуненню вищевказаного пошкодження проводити власними силами. Загально будинковий каналізаційний стояк сухий та знаходиться в задовільному стані. На думку суду, відповідач не забезпечила належного технічного стану системи каналізаційних труб, що призвело до залиття квартири позивача. Щодо розміру збитків, які підлягають стягненню на користь позивача, суд відзначає наступне. На підтвердження розміру матеріальних збитків позивач надала договірну ціну, згідно з якою вартість поточного ремонту квартири станом на 29.08.2023 становить 60324,52 грн. З акту від 15.06.2023 встановлено, що на момент обстеження квартири [ADDRESS] , (через 24 години після аварії) стеля ванної кімнати була суха, при огляді труб водовідведення (каналізації) ознак протікання і проступання води не виявлено. При цьому в акті взагалі не зазначені пошкодження ванної кімнати. З наданих позивачем фотографій неможливо встановити обсяг та розміри пошкоджень, а також місце та час, коли ці фотографії були зроблені. Відтак, суд позбавлений можливості перевірити надану вартість поточного ремонту квартири, зважаючи на відсутність доказів щодо розміру, обсягу та характеру пошкоджень ванної кімнати позивачки, та визначити дійсний розмір матеріального збитку, спричиненого позивачу. Крім того, суд вважає, що вимога про солідарне стягнення матеріальної шкоди є необґрунтованою, оскільки Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є неналежним відповідачем за цими вимогами, т.я. докази його вини у спричиненні шкоди позивачу відсутні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. З огляду на викладене, виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача судові витрати не стягуються, оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог. При цьому позивачу підлягають поверненню з Державного бюджету судові витрати в розмірі 1073,60 грн. за вимогами, провадження в яких було закрите в зв`язку з відмовою від цих позовних вимог.

Outcome: dismissed