Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

17.11.2023 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позову посилається на наступне: з відповідачем вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання них народився син - [PERSON] , [INFO] . За спільною заявою поданою ними до органу реєстрації актів цивільного стану на підставі п. 1.ч. 2 ст. 125 СК України відповідач визнав себе батьком дитини. Спільне життя між ними не склалось та на даний час вони проживають окремо. Син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вона намагалась в добровільному порядку вирішити зазначене питання з відповідачем, але спроби врегулювати спір результату не надали, що й стало причиною звернення до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2023 року провадження у справі відкрито, визначено подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не скористався своїм правом на подачі відзиву. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , про що 21.08.2012 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві складено актовий запис №2347 та видано відповідне свідоцтво, у якому батьками дитини є позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] . В позовній заяві позивач вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає належним чином. Відповідачем будь-яких заперечень та доказів на спростування цього факту не надано. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із батьків в матеріальному забезпеченні дитини та порушення прав дитини, щодо матеріального забезпечення обома батьками. З чого суд доходить висновку, що існують підстави для захисту порушених прав позивача, відповідно до обраного нею способу захисту порушених прав, передбачених Сімейним кодексом України у вигляді стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, з яким погоджується суд. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку. Доказів про наявність інших неповнолітніх дітей чи утриманців, стан здоров`я, а також інших обставин, які враховуються судом при стягненні аліментів, суду не надано. Суд виходячи із заявлених позовних вимог вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів у даному розмірі суд, з урахуванням обов`язку батька утримувати свою дитину, вважає, що стягнення аліментів у такому розмірі буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211,20 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ "Про судовий збір".

Outcome: approved