Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач АТ "Таскомбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №6065293534 від 12.03.2021 року, яка станом на 10.11.2022 року становить 130 996,49 грн та складається: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 75 399,00 грн, заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) - 15 032,69 грн, заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 40 564,80 грн та судові витрати у розмірі 2 481,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.03.2021 між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6065293534. Відповідно до паспорта кредиту № 5293534 та кредитного договору № 6065293534 від 12.03.2021 року позичальнику надано грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 75 399,00 грн, строк користування - 48 місяців, річні проценти - 11,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 2,69 % від суми кредиту. Позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. Кредит було отримало шляхом безготівкового перерахунку коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі, кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 17.12.2021 року право вимоги за кредитним договором відступлені АТ "Таскомбанк" на підставі договору факторингу № 171221, згідно якого позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № 6065293534 від 12.03.2021 року з усіма наступними додатками та змінами. Умови кредитного договору [PERSON] не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Як наслідок, станом на 10.11.2022 року заборгованість за кредитним договором №6065293534 від 12.03.2021 року становить 130 996,49 і складається з заборгованості по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 75 399,00 грн, заборгованості по річним процентам (в тому числі прострочена) - 15 032,69 грн, заборгованості по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 4 0564,80 грн. Таким чином, вважає, що позичальником було грубо порушено умови кредитного договору №6065293534 від 12.03.2021 року, а також норми чинного законодавства, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2022 року вищезазначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 61-62). 23.10.2023 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позову, в частині стягнення заборгованості за річними відсотками у розмірі 13 534,26 грн та заборгованість за щорічними відсотками у розмірі 36508,32 грн. Вказав, що після перевірки розрахунків між сторонами кредитного договору, він визнає суму основного боргу у розмірі 75 399,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6065293534 від 12.03.2021 року у таблиці розрахунок заборгованості по тілу кредиту та річним процентам станом на 10.11.2022 року за період з 17.12.2021 року по 31.12.2021 року визначено про нарахування відсотків за ставкою 11,99% у розмірі 7 221,32 грн, у таблиці розрахунок суми нарахованих щомісячних процентів за кредитним договором в строці за період з 25.11.2021 року по 27.12.2021 року визначено про нарахування щомісячних відсотків у розмірі 18 254,16 грн. Отже, вбачається, що станом на день передачі права вимоги від ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" до позивача (17.12.2021 року), у нього існувала заборгованість перед ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" за період з дати укладання кредитного договору (21.03.2021 року по 17.12.2021 року), яка складалась із річних відсотків за ставкою 11,99% у розмірі 7 221, 32 грн. та щомісячних відсотків у розмірі 18 254,16 грн. Проте, як вбачається з інформації з кредитної історії по кредитному договору, наданої ТОВ «Українським бюро кредитних історій» станом на грудень 2021 року у нього наявна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 75 399,00 грн, а за відсоткам за даним кредитом заборгованість відсутня. Отже, заборгованість по річним і щомісячним відсоткам, визначена позивачем в розрахунку заборгованості на дату відступлення права вимоги була відсутня. Щодо заборгованості, визначеної в таблиці розрахунку заборгованості з 24.02.2022 року до 23.09.2022 року, то починаючи з 24.02.2022 року він був призваний за мобілізацією, та на даний час є військовослужбовцем військової частини № [NUMBER] , він безпосередньо брав участь у зоні бойових дій, отримав поранення та, після лікування, до часу звернення із цією заявою продовжує нести військову службу в рядах Збройних Сил України. Таким чином, з підстав визначених ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», його сума заборгованості по річним процентам (в тому числі прострочена) - 15 032,69 грн, заборгованості по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 40 564,80 грн. підлягає перерахунку шляхом скасування заборгованості нарахованих з 24.02.2022 року до дати застосування позивачем права одностороннього розірвання кредитного договору (направлення повідомлення - вимоги від 23.09.2022 року),позивач при поданні позову не був обізнаний в статусі боржника, оскільки останній не мав об`єктивної можливості подати документи на підтвердження статусу військовослужбовця. Отже, він вважає, що заборгованість по щомісячним та річними відсоткам, за період до 17.12.2021 року та з 24.02.2022 року по 10.11.2022 року, визначена в таблицях Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6065293534 від 12.03.2021, розрахована позивачем неправомірно, тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення з нього заборгованості за річними відсотками у розмірі 13 534, 26 (15032, 69 грн - 1498,43 грн) та заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 36508,32 грн (40564, 80 грн - 4056, 48 грн). В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позову просить розглядати справу без участі представника АТ "Таскомбанк" (а.с. 5). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в розмірі тіла кредиту та судового збору, просив розтрочити заборгованість на один рік. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши думку відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.03.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено та підписано кредитний договір № 6065293534, паспорт кредиту, заяву-анкету на отримання послуг (а.с. 8, 9-10, 11). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 4880298, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 2.1 кредитного договору, всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04.01.2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kredimarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладання цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, цей договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав. Відповідно до умов паспорту кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР" № 5293534 та кредитного договору № 3514880298 від 13.08.2020 року [PERSON] надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 75 399,00 грн; строк користування - 48 місяців; річні проценти - 11,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 2,69 % від суми кредиту. За умовами договору відповідач зобов`язався щомісячно, у граничний термін, повернути чергову частину кредиту та сплатити щомісячні і річні проценти. У разі прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за кредитним договором, відповідач має платити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. Відповідачем було отримано кредит та позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 17.12.2021 року право вимоги за вказаним кредитним договором були відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № 171221 (а.с. 16-25). Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу, позивач є новим кредитором відповідача за кредитним договором № 3514880298 від 13.08.2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, та розрахунком заборгованості. Позивач вказує, що відповідачем було порушено умови кредитного договору № 3514880298, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість на 10.11.2022 року становить 130 996,49 грн та складається з заборгованості: по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 75 399,00 грн, по річним процентам (в тому числі прострочена) - 15 032,69 грн, по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 4 0564,80 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 36). Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Останній є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, комісії, штрафів обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Указом Президента України Зеленського В.О. № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пунктом 18, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] згідно довідки Військової частини [NUMBER] від 07.02.2023 року № 1704/417 перебуває на військовій службі по мобілізиції у військовій частині з 24.02.2022 року по теперішній час (а.с. 91) Відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п.15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Національний банк України у своєму листі від 2 вересня 2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Зазначені документи можуть видаватися родинам військовозобов`язаних та резервістів для пред`явлення їх за місцем вимоги. Вищезазначена частина Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.11.2022 року заборгованість за кредитом становить 75 399,00 грн, яку відповідач визнав у судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6065293534 від 12.03.2021 року заборгованість за відсотками нараховувалась і після введення в дію воєнного стану на території України. Отже, враховуючи вищенаведені вимоги законодавства України, ведення в дію воєнного стану на території України та оскільки відповідач, який є позичальником, є військовослужбовцям ЗСУ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованість за річними процентами за кредитним договором у розмірі 7 005,72 грн та щомісячними процентами за кредитним договором у розмірі 20 282,40 грн, оскільки вони нараховані після 24.04.2022 року у період дії в Україні воєнного стану. Зважаючи на положення ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ "Таскомбанк" , суд згідно ст. 141 ЦПК України розподіляє судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 1 964,18 грн, виходячи з розрахунку: 103 708,37 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 481,00 грн (сума сплаченого судового збору) 130 996,49 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 1 964,18 грн. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про розстрочення сплати заборгованості на рік, суд вважає наступне. Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо). Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024 року. Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства, часткове визнання позову відповідачем, враховуючи, що на території України введено воєнний стан, матеріальне становище відповідача, які є тією обставиною, що ускладнить виконання рішення суду, а відтак суд прийшов до переконання про те, що [PERSON] необхідно розстрочити виконання цього рішення строком на дванадцять місяців щомісячними платежами у розмірі 8 642,36 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial