Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

01 лютого 2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів. З урахуванням уточнених позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2014 року починаючи з 27.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2/5 часток всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Шлюб між позивачем та відповідачем 09.10.2015 року було розірвано. З квітня 2023 року син [PERSON] , [INFO] припинив проживати з матір`ю та переїхав до батька, з цього часу [PERSON] , [INFO] знаходиться на повному утриманні батька. Мати хлопчика матеріальної допомоги сину не надає. Отже, наразі син позивача та відповідача [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні батька, а не матері, що виключає наявність правових підстав про стягнення аліментів на сина з позивача та вказує на наявність правових підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з батька позивача за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2014 року. Просить суд змінити розмір аліментів визначений рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2014 року по справі №206/4104/14-ц, а саме стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі часток всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину. 02 лютого 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 07 лютого 2024 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2024 року позивачем подано уточнену позовну заяву. 08 лютого 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Від представник позивача [PERSON] надійшли заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити його в повному обсязі. Від відповідач [PERSON] надійшли заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2015 року було розірвано. Рішення набрало законної сили 20.10.2015 року (а.с.10). Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2/5 часток всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Стягнення здійснювати починаючи з 27.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.11). За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З квітня 2023 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] припинив проживати з матір`ю та переїхав до батька, з цього часу [PERSON] , [INFO] знаходиться на повному утриманні батька (а.с.12). Зазначений факт не заперечувався учасниками справи. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходить з того, що звертаючи до суду із позовом про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів, позивач не заявляє вимоги про припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються з нього на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2014 року. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому у ст.13 ЦПК України, суд позбавлений права вийти за межи заявлених позовних вимог. Задоволення же позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без попереднього припинення стягнення з позивача аліментів на його утримання, призведе до стягнення з обох батьків на користь один-одного аліментів на утримання однієї дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed