Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 березня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 400974417, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року додаткову угоду № 26 до зазначеного договору, відповідно до яких ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 400974417. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 18 140,70 грн, з яких: 5 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 040,70 грн сума заборгованості за відсотками. Також, 18 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 10748-01/2021, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 11 серпня 2021 року до договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 3 640,00 грн, з яких: 1 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 640,00 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам вказаних договорів, відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в розмірі 21 780,70 грн і судові витрати. За ухвалою суду від 13 лютого 2024 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» свого представника в судове засідання не направив, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач не повідомила про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір № 400974417, який було підписано електронним підписом позичальника із застосуванням одноразового ідентифікатора MNV6A43T, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 100,00 грн, зі сплатою процентної ставки в розмірі 620,50 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,70% за один день користування кредитом, строком кредитування 30 днів; загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 7\~701,00 грн і складається із: 5 100,00 грн сума кредиту; 2\~601,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 8, 9-11, 12, 90). Відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», і додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до вказаного договору, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 400974417 від 25 березня 2021 року (а.с. 13-15, 91-92, 93). 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрах прав вимоги. Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 400974417 у розмірі 18 140,70 грн, яка складається із: 5 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 040,70 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 16-17, 18, 19, 72-81, 82-84, 85, 86-87, 88-89). 18 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 10748-01/2021, який було підписано електронним підписом позичальника W46514, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1 000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 16 лютого 2021 року, зі сплатою 365,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% на добу; загальна вартість кредиту становить 1\~230,70 грн і складається із: 1\~000,00 грн сума кредиту; 230,70 грн проценти за користування кредитом (а.с. 24-26, 65). 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11082021, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 10748-01/2021 у розмірі 3 640,00 грн, яка складається із: 1 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 640,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 27-28, 29, 30, 31, 66-71, 94-101, 102, 103-105, 106). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. другим частини другої статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконала, у передбачений у договорах строк кошти (суми позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми позики: - за договором, укладеним 25 березня 2021 року з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» № 400974417 5 100,00 грн; - за договором, укладеним 18 січня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвеструм» № 10748-01/2021 1 000,00 грн (а.с. 8-12, 24-26, 65). Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаних договорах у загальній сумі становить 6 100,00 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачкою договорів дані фінансові установи надали позичальнику суми позики, а остання зобов`язувалась повернути надані позики у повному обсязі у визначені договорами строки: - за договором, укладеним 25 березня 2021 року з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» № 400974417 (строк користування кредитом 30 днів) до 24 квітня 2021 року включно; - за договором, укладеним 18 січня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвеструм» № 10748-01/2021 (строк кредитування 30 днів) до 16 лютого 2021 року. Таким чином, позикодавці відповідно до ст.\~1048\~ЦК України мали право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування: - за договором, укладеним 25 березня 2021 року з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» № 400974417 - 30 днів, тобто, до 24 квітня 2021 року включно; - за договором, укладеним 18 січня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвеструм» № 10748-01/2021 - 30 днів, тобто до 16 лютого 2021 року. Після закінчення строку дії договорів у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як убачається зі змісту договорів, проценти (відсотки) за користування кредитом визначені в розмірі: 2 601,00 грн за договором, укладеним 25 березня 2021 року з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» № 400974417 (а.с. 8-12); 230,70 грн за договором, укладеним 18 січня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвеструм» № 10748-01/2021 (а.с. 24-26). Згідно з розрахунком заборгованості (а.с. 19, 86-87, 88-89) до договору № 400974417 від 25 березня 2021 року заборгованість [PERSON] станом на 30 листопада 2023 року становить 18\~140,70 грн і складається із: 5\~100,00 грн тіло кредиту; 13\~040,70 грн проценти за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 31, 66-71) до договору про надання фінансового кредиту № 10748-01/2021 від 18 січня 2021 року заборгованість [PERSON] станом на 30 листопада 2023 року становить 3\~640,00 грн і складається із: 1\~000,00 грн тіло кредиту; 2\~640,00 грн проценти за користування кредитом. Досліджені судом розрахунки свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставною і задоволенню не підлягає. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки в розмірі, визначеному вказаними договорами, а саме: - за договором, укладеним 25 березня 2021 року з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» № 400974417 у розмірі 2\~601,00 грн; - за договором, укладеним 18 січня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвеструм» № 10748-01/2021 в розмірі 230,70 гривень. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами: - № 400974417 від 25 березня 2021 року в загальному розмірі 7 701,00 грн, яка складається із: 5 100,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 601,00 грн сума заборгованості за відсотками; - № 10748-01/2021 від 18 січня 2021 року в загальному розмірі 1 230,70 грн, яка складається із: 1 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 230,70 грн сума заборгованості за відсотками, а всього 8\~931 гривню 70 копійок. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1\~100,64 грн, виходячи з розрахунку: 8 931,70 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 684 грн (сума сплаченого судового збору) / 21 780,70 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial