Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

в позові вказано, що 20.02.2004 сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у сторін є двоє спільних дітей: донька, [PERSON] , [INFO] та неповнолітній син, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Позивачка вказує, що спір з Відповідачем, щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина відсутній. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому сімейне життя між ними не склалось. Позивач вважає, що сім`я фактично припинила своє існування, а шлюб між ними існує лише формально. Кожен з сторін окремо отримує доходи та здійснює витрати. Позивачка зазначає, що примирення між сторонами неможливе. Сторони у досудовому порядку не змогли досягти спільної згоди щодо утримання дитини. Самостійно позивач не зможе забезпечити належний рівень життя спільній дитині, а тому участь батька у їх забезпеченні є вкрай необхідною. Зазначає, що на утриманні у відповідача немає інших дітей чи непрацездатних осіб, а сам відповідач є здоровим та матеріально забезпеченим, відповідач зареєстрований фізичною особою-підприємцем та займається діяльністю у сфері надання в оренду власного чи орендованого нерухомого майна. Сума аліментів у розмірі - 15% від усіх видів його заробітку (доходу) відповідача на одну дитину буде достатньою для забезпечення найкращих інтересів спільної дитини сторін. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач подав до суду відзив, в якому вимоги позовної заяви визнав в повному обсязі, щодо стягнення аліментів відповідач погоджується на стягнення аліментів, в розмірі, зазначеному в позові. Між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання спільної дитини. Просив проводити розгляд без його участі, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони зареєстрували шлюб 20.02.2004 року у Відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківська область, актовий запис №180, що підтверджується наданим позивачем свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зареєстровано сторін спору. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зареєстровано сторін спору. Згідно відповіді на запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрований ФОП. В п.2 ст.104 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В п.3 ст.105 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує вік сторін та дітей, потреби дітей щодо належного утримання. Згідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем визнано позов в повному обсязі, вимоги позивача обґрунтовано належними правовими підставами. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стаття 141 ЦПК України визначає порядок розподілу судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~211, 20 грн., що підтверджується наданою квитанцією та випискою про зарахування судового збору. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved