Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Представник заявниці звернувся до суду із вищевказаною заявою , у якій посилається на те, що [PERSON] належить Заповіт від 26.02.1998 року, згідно якого батько [PERSON] заповів їй усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті . Після смерті батька заявниця звернулась із заявою про відкриття спадкової справи до приватного нотаріуса Літун Марії Василівни. Проте , їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки наданими документами не доведено факт належності правовстановлюючого документа. У Заповіті та всіх документах батько записаний як - [PERSON] , а в Свідоцтві про право власності на будинок - [PERSON] . Дана розбіжність у написанні прізвища померлого батька є приводом неможливості оформити спадкові права на майно, що залишилося після його смерті. На підставі наведеного , уточнюючи вимоги , просить суд встановити факт, належності [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності від 20 червня 1989 року, яке було видане виконавчим комітетом Товтровської сільської ради Заставнівського району на будинок, який знаходиться за адресою: вулица Гагаріна, село Товтри Заставнівського району Чернівецької області , Заявниця та її представник у судове засіданні не з`явилися, подали до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, вимоги викладені у заяві про встановлення факту підтримують. Заінтересована особа також направила заяву до суду з проханням розглядати справу за її відсутності . Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: \~Згідно ч.ч.\~1-3\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно\~ п.5\~ч.2\~цієї ж\~статті -\~суд розглядає\~в порядку\~окремого провадження\~справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦКП України- справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом ІV. Відповідно\~до \~п.1\~ Постанови\~Пленуму Верховного\~суду України\~№5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення \~фактів,\~що мають\~юридичне значення»,\~згідно якого,\~в \~порядку \~окремого \~провадження розглядаються\~справи про\~встановлення фактів,\~якщо: згідно\~ з\~ законом\~такі факти\~породжують юридичні\~наслідки,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~ зміна\~або припинення\~особистих чи\~майнових прав\~громадян; чинним\~законодавством \~не \~передбачено \~іншого \~порядку \~їх встановлення;\~ встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] . Її батьками вказано- [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб , заявниця [PERSON] 19.02.2005 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та відповідно змінила прізвище на " [PERSON] ". ( а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть , батько заявниці [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] склав Заповіт від 26.02.1998 року , який посвідчений секретарем виконкому Товтрівської сільської ради,яким заповів усе майно [PERSON] (Бодняк) Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 червня 1989 року , житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] . Тобто , у даному правовстановлюючому документі було невірно вказано прізвище власника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, беручи до уваги, що для реалізації заявниками своїх особистих прав є визнання факту , що має юридичне значення, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved