Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку, прибудинкової території та комунальних та додаткових послуг за період з 01.03.2020 року по 02.02.2022 які надавалися квартирам [ADDRESS] , [ADDRESS] , на загальну суму 80039, 68 грн. В обґрунтування позову вказано, що за період з 01.03.2020 по 22.02.2022 у [PERSON] , який є власником вищевказаних квартир і користується комунальними послугами, надання яких забезпечується позивачем як компанією з управління і житлової експлуатації, утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальній сумі 80039, 68 грн, з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних, оскільки він не сплачував за отримані ним послуги, фактично користуючись ними. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, враховуючи подану 07.03.2024 заяву про розгляд справи у її відсутність. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця проживання і адресою зареєстрованого / задекларованого місця проживання. 07.06.2022 ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін. 11.07.2022 ухвалою судді у справі залишено без задоволення клопотання представника відповідача - адвоката Васьківського Л.М. про передачу цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОСЕРВІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на розгляд до Новгородківського районного суду Кіровоградської області. 06.09.2022 ухвалою судді у справі зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОСЕРВІС» про визнання недійсними договорів, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 30.09.2022 ухвалою судді у справі в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОСЕРВІС» без руху, відмовлено. 14.12.2022 зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОСЕРВІС» про визнання недійсними договорів, повернуто позивачу за зустрічним позовом разом із всіма додатками до неї. 06.03.2023 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2022 про повернення зустрічного позову залишено без змін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. За рішенням Київської міської ради від 20.06.2023 № 6521/6562 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , що було підтверджено стороною відповідача у судовому засіданні. Згідно з актом приймання-передачі житлової частини житлового будинку [ADDRESS] за Генеральним планом від 12.02.2020 ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» прийняла на облік та подальшого утримання, експлуатації, та обслуговування названого будинку. 27.06.2019 [PERSON] , ТОВ «БУДСПЕЦСЕРВІС» та ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» укладено тристоронній ремонтний договір. Відповідно до п. 2.1. предметом даного Договору є відносини Сторін з приводу проведення Заявником Робіт у приміщенні (далі-Роботи) та компенсації (далі- Компенсація) Заявником витрат з утримання Будинку та його прилеглої території (далі Витрати з утримання), а також витрат з забезпечення Приміщення електричною енергією, водою та теплопостачанням (далі-ЕВТ). Відповідно до п. 2.3. вищезазначеного договору, заявник сплачує Компенсацію Компанії за цим Договором, з моменту підписання Сторонами цього Договору та до моменту набрання чинності підписаним Заявником договором (договорами) що зазначені у пп. 3.5.3. та п. 3.5. цього Договору. Згідно з п. 3.5.3. вищевказаного договору, до початку Робіт, Заявник підписує з Компанією договір (договори) про надання послуг з утримання, управління будинку, прибудинкової території, комунальних, додаткових послуг, сплачує авансові платежі, якщо такі передбачені зазначеними договорами, а також підписує акт чи інший документ з показаннями засобів обліку Приміщення. До підписання Заявником зазначених документів та сплати ним передбачених зазначеними договорами авансових платежів, проведення Робіт в приміщенні не допускається. 02.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» укладено договір № 063-028/1 «Про надання послуг» та договір № 063-029/1 «Про надання послуг». Відповідно до пункту 3.5. вказаного договору сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим, на підставі рахунку, виставленого виконавцем. Рахунок надається споживачу до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 9.1. вищезазначеного договору, договір набирає чинності з моменту прийняття будинку в експлуатацію. Згідно з статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідач є власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , отримує комунальні послуги, послуги з управління будинком і прибудинковою територією, при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричиняє позивачу, який є балансоутримувачем, матеріальні збитки, у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за управління будинком. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг житлове приміщення [ADDRESS] за період з 01.03.2020 по 02.02.2022, загальна сума боргу дорівнює 26349,60 грн /а. с. 52/. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг житлове приміщення [ADDRESS] за період з 01.03.2020 по 02.02.2022, загальна сума боргу дорівнює 53690,08 грн /а. с. 53/. Суд зазначає, що відповідач доводів позивача про вказану заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості не подав, факт ненадання позивачем відповідних послуг - не довів. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Позивачем у справі, що є предметом розгляду, доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог в частині наявності підстав для стягнення заборгованості і її розміру. При цьому, як зазначалось, доказів, які б спростували визначений позивачем розмір заборгованості, відповідач в ході судового розгляду справи не надав, доказів належного виконання ним зобов`язань по сплаті за послуги з вивезення побутових відходів не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ст.ст. 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, зокрема судовий збір, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі - 2481,00 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved