Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

ТОВ «Росвен інвест України» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та договором про надання фінансового кредиту на загальну суму 67\~000 гривень, а саме: 1) за договором позики №7929451 від 01.01.2023 року, укладеного між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] , в розмірі 28 000 гривень, з яких 7\~000 гривень заборгованість по тілу кредиту, 21 000 гривень заборгованість по відсотках; 11.07.2023 року між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-36/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, у тому числі і за договором до відповідача.; 2) за договором про надання фінансового кредиту №19055-12/2022 від 16.12.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] в розмірі 39\~000 гривень, з яких 10\~000 гривень заборгованість по тілу кредиту, 29\~000 гривень заборгованість по відсотках; 28.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Росвен інвест Україна» укладеного договір факторингу №28072023, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, у тому числі і за договором до відповідача. Ухвалою суду від 08.01.2024 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Від представник відповідача адвоката Мазурик З.Я. до суду поступив відзив (а.с.60 -68), в якому представник відповідача вказала про часткове визнання позову, а саме за договором позики №7929451 від 01.01.2023 року в розмірі 9625 гривень та за договором про надання фінансового кредиту №19055-12/2022 від 16.12.2022 року в розмірі 16250 гривень. Відзив обґрунтовано тим, що за договором позики №7929451 від 01.01.2023 року відповідачу надано кредит в розмірі 7\~000 гривень на 30 днів, тобто до 31.01.2023 року , а тому відсотки за кредитом становлять 2\~625 гривень, за договором про надання фінансового кредиту №19055-12/2022 від 16.12.2022 року надано кредит в розмірі 10\~000 гривень на 25 днів, тобто до 09.01.2023 року, а тому відсотки становлять 6250 гривень. Позивач явку представника до суду не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 58 зворот), у позовній заяві вказав про розгляд справи без участі представника (а.с3 зворот). Відповідач та його представник адвокат Мазурик З.Я. про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 58, 59), від представника позивача до суду поступив відзив та клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача (а.с. 60 71). Згідно з ч.1\~ ст.223 ЦПК України\~ неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як сторони в судове засідання, призначене на 26.02.2024 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову з таких підстав. У ч. 1 ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад"\~ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ч. 1 ст. 1048\~ЦК України позикодавець\~має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1\~ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст.1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі\~310/11534/13-ц, від 04.червня 2013 року по справі 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі\~127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі 522/1528/15-ц. Таким чином, позивач відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Судом встановлено, що 01.01.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 7929451 у формі електронного документу (а.с. 6-9). Відповідно до умов договору кредит в розмірі 7 000 гривень надається строком на 30 днів до 31.01.2023 року від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів (п.2). У додатку №1 до договору позики №7929451 від 01.01.2023 року встановлено період кредиту з 01.01.2023 року до 31.01.2023 року 30 днів, сума кредиту 7000 гривень, проценти за користування кредитом 2625 гривень, всього сума до стягнення 9625 гривень. Між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен інвест Україна» 11.07.2023 року укладено договір факторингу № 01.02-36/23 (а.с. 13-19), відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, у тому числі і за договором до відповідача. Стороною відповідача не оспорюється факт укладення вищевказаного договору та отримання [PERSON] у кредит коштів у розмірі 7000 гривень. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. У\~ст.512 ЦК\~встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора взобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1\~ст.516 ЦК). Згідно зі ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У ч.1 ст.1078 ЦК України\~закріплено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи вищевказаний договір відступлення прав вимоги №01.02-36/23 від 11.07.2023 року, суд вважає, що ТОВ «Росвен інвест\~Україна» є належним позивачем щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики № 7929451 від 01.01.2023 року. Розрахунок заборгованості договором позики № 7929451 від 01.01.2023 року, який наданий ТОВ «Росвен інвест Україна», відповідно до якого сума боргу складає 28\~000 гривень, з яких 7\~000 гривень тіло кредиту та 21\~000 гривень нараховані відсотки (а.с.10-12), суд не бере до уваги оскільки цей розрахунок проведено за період 01.01.2023 року до 11.07.2023 року, який не належить до періоду на який укладено договір позики. Таким чином, сума заборгованості за договором позики № 7929451 від 01.01.2023 року [PERSON] перед позивачем складає 9625 гривень, з яких сума кредиту 7000 гривень- тіло кредиту, 2625 гривень - проценти за користування кредитом . Щодо договору про надання фінансового кредиту №19055-12/2022 від 16.12.2022 року. Судом встановлено, що 16.12.2022 року між ТОВ «ФК « Інвеструм» та [PERSON] укладено договір позики № 19055-12/2022 у формі електронного документу (а.с. 20-23). Відповідно до умов цього договору кредит в розмірі 10 000 гривень надається строком на 25 днів до 09.01.2023 року (п. 1.2). У паспорті споживчого кредиту зазначено основні умови кредитування (а.с.20), а саме вказано суму кредиту 10\~000 гривень, строк кредитування 25 днів (16.12.2022 року 09.01.2023 року), процентна ставка 2,5 %, загальні витрати за кредитом 6250 гривень, орієнтовна загальна вартість кредиту 16\~250 гривень. У додатку №1 до договору позики № 19055-12/2022 встановлено період кредиту з 16.12.2022 року до 09.01.2023 року 25 днів, сума кредиту 10000 гривень, проценти за користування кредитом 6250 гривень, всього сума до стягнення 16250 гривень (а.с.23). Надалі між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Росвен інвест Україна» 28.07.2023 року укладеного договір факторингу №28072023 (а.с.31 34), відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, у тому числі і за договором до відповідача Стороною відповідача не оспорюється факт укладення вищевказаного договору та отримання [PERSON] у кредит коштів у розмірі 10000 гривень. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. Розрахунок заборгованості договором позики № 19055-12/2022 від 16.12.2022 року, який наданий ТОВ «Росвен інвест\~Україна» (а.с.\~29\~ 30),\~відповідно до\~якого сума\~боргу складає\~39\~000\~гривень,\~з яких\~10\~000\~гривень -\~заборгованість по\~тілу кредиту,\~29\~000\~гривень \~заборгованість по\~відсотках, суд не бере до уваги оскільки цей розрахунок проведено за період 16.12.2022 року до 30.04.2023 року, який не належить до періоду на який укладено договір позики. Таким чином, сума заборгованості за договором позики № 19055-12/2022 від 16.12.2022 року [PERSON] перед позивачем складає 16250 гривень, з яких сума кредиту 10 000 гривень тіло кредиту, 6250 гривень - проценти за користування кредитом . У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати щодо сплати за надану правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки до задоволення підлягають позовні вимоги на суму 25\~875 гривень (9625 гривень +16250 гривень), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1\~036,54 гривень (25875*2684/67000). На підставі викладеного,

Outcome: approved