Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Представник заявника звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій прохає встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] з 06 липня 2002 року по 05 липня 2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 04 червня 2020 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син та донька проживали разом з матір`ю. Згодом [PERSON] вдруге вийшла заміж та народила дитину. Донька [PERSON] досягла повноліття [INFO] та, на даний час проживає окремо. Натомість син, [PERSON] , у 2021 році виявив бажання проживати разом із позивачем. При цьому, [PERSON] не заперечувала проти цього та всіляко сприяла переїзду сина до батька. З листопада 2021 року син проживає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на повному його утриманні та вихованні. Окрім того, зазначені обставини встановлені заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.09.2023 року, прийнятим по цивільній справі №707/2081/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Після введення воєнного стану, навесні 2022 року [PERSON] виїхала з новою сім`єю за кордон та до цього часу жодного разу на територію України не поверталась. Вказав, що [PERSON] як мати дитини, участі у вихованні та утриманні сина не бере, не цікавиться виховним процесом сина в школі, перебігом відвідувань додаткових гуртків, психологічним станом та здоров`ям дитини. Встановлення факту самостійного виховання сина, [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків, визначених ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема, встановлення означеного факту є підставою для надання йому відстрочки від призову на військову службу. В зв`язку з чим представник позивача просила суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] (рнокпп: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) самостійно виховує свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (рнокпп: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ). В судове засідання представник заявника та заявник не з`явились, представник надіслала заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оглошення, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явилася, направила заяву в якій просила суд проводити розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечують. Представник заінтересованої особи Кременчуцького районного ТЦК та СП до суду не з`явився, направив заяву в якій просив суд проводити розгляд справи без участі представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] (а.с.5). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи за вих.№136 від 09.10.2018, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.12.2009 Майбородівською сільською радою Кременчуцького району, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати (а.с.17). Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/004213536 від 05.06.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 04 червня 2020 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Згідно довідки виданої Погребівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 18 жовтня 2023 року №151 вбачається, що [PERSON] в 2023-2024 н.р. дійсно навчається у 8 класі Погребівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с. 20). Відповідно до довідки виданої Погребівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 18 жовтня 2023 року №152 вбачається, що [PERSON] дійсно займається вихованням сина [PERSON] . Тобто відвідує батьківські збори, постійно контактує з класним керівником, готує домашні завдання з сином, матеріально забезпечує його. Мама [PERSON] зараз знаходиться за кордоном, у вихованні і фінансовому забезпеченні дитини участі не приймає (а.с. 21). Згідно довідки-характеристики від 09 червня 2023 року №141 виданої Погребівським старостинським округом вбачається, що [PERSON] зареєстрований в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстрований та проживає і його син [PERSON] - 2009 року народження. Мати, [PERSON] на території Погребівського старостинського округу не зареєстрована та не проживає (а.с. 22). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 23 жовтня 2023 року №122 встановлено, що в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON] . У будинку створені всі умови для проживання та навчання [PERSON] . Мати, [PERSON] в цьому будинку не проживає (а.с.23). Згідно довідки від 18 жовтня 2023 року №259 виданої Погребівським старостинським округом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Як вбачається з довідки про доходи виданої [PERSON] загальна сума доходів якого за період з січня 2023 року по вересень 2023 року становить 65371,58 грн (а.с. 26). Згідно довідки з місця роботи від 26 жовтня 2023 року №331 [PERSON] працює у ТОВ - Підприємство «Ізумруд ЛТД». З 14.03.2019 року він був прийнятий на посаду вантажника цеха з виробництва мінеральної води та безалкогольних напоїв, а з 01.11.2019 року переведений на посаду оператора лінії у виробництві харчової продукції цеха з виробництва мінеральної води та безалкогольних напоїв (а.с. 27). Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України, щодо перетинання державного кордону України, [PERSON] здійснила перетин кордону 20.01.2023 року. Іншої інформації немає. Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник [PERSON] , звертаючись до суду із вказаною заявою, просить суд встановити факт самостійного виховання ним неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України). Відповідно ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, в силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст. 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 30) при цьому відповідно до ч. 2 ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. З цього слідує, що підставою встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини батьком, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Заявник звертаючись до суду зазначив, що мати дитини [PERSON] проживає окремо, не бере участі у вихованні сина. Такі твердження в силу ст. 141 СК України суд розцінює критично, оскільки розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Разом з тим, [PERSON] не надав доказів, що в питанні виховання чи утримання неповнолітньої дитини [PERSON] його мати умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу. В довідці Погребівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №152 від 18.10.2023 (а.с.21) зазначено, що мама [PERSON] зараз знаходиться за кордоном, у вихованні та фінансовому забезпеченні дитини участі не приймає. Між тим, вказана довідка не доводить того, що позивач самостійно виховує сина. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Сімейним кодексом України встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Зважаючи на те, що заявник не довів, що мати дитини в силу певних юридичних фактів не виконує прав та обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , вимога про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини є необґрунтованою та не підтверджена належними доказами. Разом з тим, суд враховує положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, у якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по- перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що наданих заявником доказів недостатньо, аби зробити обґрунтований висновок про те, що він самостійно виховує неповнолітнього сина, а отже, підстави для задоволення заяви відсутні.

Outcome: dismissed