Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

29.11.2023 року [PERSON] звернувся до суду із названим позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 21.07.2017 року, актовий запис № 1082. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2017 р. між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося з тих причин, що в останній період шлюбу вони не змогли знайти спільної мови з питань ведення домашнього господарства, виховання дитини, розпорядження сімейним бюджетом. Влітку 2023 року за спільною заявою вони припинили шлюбні стосунки і стали проживати окремо один від одного. З того часу вони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.12.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, 29.02.2024 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, 29.02.2024 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Крім того, 06.02.2024 року через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що вони до 29.11.2023 року проживали як сім`я, вели спільний побут. Залишивши Відповідача на орендованій квартирі та з боргами по комунальним послугам, зібрав свої речі та пішов. Знаючи, що Відповідач залишається одна з маленьким сином та на даний час не має доходу. Оренда квартири була спільним рішенням, а тому вони мають рівні права та обов`язки у даній ситуації. Усі спроби домовитись з Позивачем ділити витрати на двох поки у Відповідача налагодиться робота завершуються нічим. Просить зобов`язати [PERSON] погасити борги по оренді квартири, в якій проживає [PERSON] та їхній спільний неповнолітній син [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.07.2017 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 21.07.2017 року, актовий запис № 1082. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому сторони записані його батьками. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння та різні погляди на життя. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Щодо відзиву відповідачки, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, подані відповідачем договір оренди житлового приміщення (а.с. 38-39), акт приймання -передачі майна до Договору Оренди житлового приміщення від 13.07.2022 р. (а.с. 40), рахунки за комунальні платежі (а.с. 41) долучені до відзиву на позовну заяву, жодним чином не можуть свідчити про бажання позивача зберегти сім`ю, тобто не спростовують доводів позовної заяви. Суд зазначає, що позовні вимоги Позивача стосуються питання розірвання шлюбу, однак Відповідачка не позбавлена права на подання до суду відповідної позовної заяви про стягнення аліментів на дитину та ін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved