Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач вказує на те, що [INFO] в с.Гринівці Любарського району у віці 81 рік помер [PERSON] , а [INFO] в тому ж населеному пункті у віці 98 років померла [PERSON] . Він являється спадкоємцем всього майна померлої [PERSON] за заповітом, серед якого є також житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] . Дане домогосподарство до самочинно забудованих не відноситься, однак оформити спадщину він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок за вищевказаною адресою, а тому вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним, в порядку спадкоємства за заповітом, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га. для ОЖБ та прилеглою земельною ділянкою 0,17 га. для ОСГ. \~ Представник позивача у підготовче судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак у поданій ним заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному об`ємі та просить справу слухати у його відсутності. Представник Любарської селищної ради у підготовче судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак у відзиві на позов, що надійшов на адресу суду зазначив, що проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [INFO] в с.Гринівці Любарського району у віці 81 рік помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №6 (а.с.10). [INFO] с.Гринівці Любарського району у віці 98 років померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №91 (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, спадкоємцем якого у відповідності до заповіту, посвідченого 23.10.2018 року в.о. старости Малобраталівської сільської ради Любарського району, є [PERSON] , який прийняв частину спадщини, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке видане 22.12.2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Соляром В.М. (а.с.20, 21). Виписка із книг погосподарського обліку №79 від 29.12.2023 року, видана Мотовилівським старостинським округом Любарської селищної ради, вказує на те, що згідно книг по господарського обліку за 1990 2015 роки, головою двору, що по [ADDRESS] значився [PERSON] , а після його смерті [INFO] , головою двору зазначена його дружина [PERSON] (а.с.12). Виписка із рішення Малобраталівської сільської ради від 29.10.1993 року свідчить про те, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку загальним розміром 0,42 га., в тому числі 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та 0,17 га. для ведення особистого підсобного господарства (а.с.13). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Соляра В.М., №406/02-31 від 22.12.2023 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] господарства) по вул.Случ в с.Гринівці Житомирського району Житомирської області (а.с.15). Згідно інформаційної довідки №359554107 від 22.12.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за параметрами запиту: [ADDRESS] відомості відсутні. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2009 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач фактично прийняв спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON] , однак у нього існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав із-за відсутності у спадкодавця всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved