Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

У серпні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 2702750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.12.2021 року станом на 25.07.2023 року у розмірі 95836 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 20000 грн., заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 17.12.2021 року по 13.12.2022 року (включно) - 75836 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав споживчий кредит в розмірі 20000 грн. та зобов`язання за кредитним договором щодо його повернення та сплати кредитних платежів належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість до стягнення в сумі позову перед новим кредитором. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, хоча судова кореспонденція була надіслана за зареєстрованим місцем постійного проживання відповідача, звідки повернулася з відміткою пошти „адресат відсутній за вказаною адресою", про розгляд справи відповідач додатково повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 17.12.2021 року [PERSON] , відповідачем у справі, з використанням сервісу Credit7 шляхом ідентифікації в порядку передбаченому Законом України „Про електронну комерцію" за допомогою паролю до особистого кабінету на веб-сайті www.credit7.ua, було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» договір № 2702750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримала споживчий кредит на споживчі особисті потреби у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту у розмірі 20000 грн. за реквізитами вказаної нею платіжної картки № [NUMBER] , емітованої АТ КБ „Приватбанк", під стандартну процентну ставку 1,99 % в день або 726,35% річних за користування кредитом строком на 361 день зі схемою повернення кредиту 19ти платежами з періодичністю їх сплати кожні 19 днів, а саме: 18 платежів у розмірі 7562 грн. процентів та останній 19 платіж у розмірі 27562 грн., з яких 7562 грн. процентів та 20000 грн. кредиту, у зв`язку з чим загальна вартість кредиту склала 163678 грн. Факт отримання 17.12.2021 року відповідачем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , від ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою сервісу онлайн платежів іPay.ua на платіжну картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), емітовану АТ КБ „Приватбанк", кредитних коштів в сумі 20000 грн., підтверджується копією листа ТОВ „Універсальні платіжні системи" від 18.07.2023 року, листом АТ КБ „Приватбанк" від 21.11.2023 року та банківською випискою по картці/рахунку [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) за період 17.12.2021-22.12.2021 [PERSON] від 17.11.2023 року. 28.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс»), позивачем у справі, укладено Договір відступлення права вимоги № 28/06/23, у відповідності до умов якого до нового кредитора ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними між кредитором ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 року та актів приймання-передачі реєстру боржників і документів боржників позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» з 28.06.2023 року набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 2702750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.12.2021 року із загальною сумою заборгованості 95836 грн., в тому числі за тілом кредиту - 20000 грн., заборгованістю за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 17.12.2021 року по 13.12.2022 року (включно) - 75836 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 2702750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.12.2021 року станом на 25.07.2023 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором склав 95836 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 20000 грн., заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 17.12.2021 року по 13.12.2022 року (включно) - 75836 грн. У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. (постанова ВС від 14.11.2018 року у справі № 2-1383/2010). Доказів того, що укладений сторонами кредитний договір визнавався в судовому порядку недійсним матеріали справи не містять, а тому суд презюмує його правомірність. Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи з вимог частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентах за користування кредитом, розмір яких встановлений умовами договору у процентному відношенні, розрахований у договорі, підписаному відповідачем, та включений у загальну вартість споживчого кредиту, що по суті є платою за кредит і не є видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання. Відтак, суд доходить висновку про правомірність вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення кредитних коштів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника непогашеного тіла кредиту процентів та комісії за користування кредитом в сумах позову та про задоволення позовних вимог в цій частині. Позивачем понесено документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн., які відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, та документально підтверджені судові витрати, пов`язані з розглядом справи у виді витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн., які відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволенні позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved