Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

30 листопада 2023 року представник позивача адвокат Гулін Я.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працювала в регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» та була звільнена 30 листопада 2022 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Даний факт підтверджується трудовою книжкою. З 09 березня 2022 року по 22 березня 2022 року позивач перебувала в щорічній відпустці та роботодавець відповідно до положень колективного договору, мав виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 6500, 22 грн., що після вирахування податків і зборів мала становити 5232, 68грн. Даний факт підтверджується листом служби організації правці, заробітної плати і структур управління АТ «Укрзалізниця» від 18 липня 2023 року. 23 лютого 2022 року перед щорічною відпусткою отримала відпускні в сумі 2387, 89 грн., однак матеріальну допомогу на оздоровлення не виплачено, що вбачається з виписки по банківському рахунку та не спростовується листом АТ «Українська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за № НЗК-7-3/812 від 05 липня 2023 року яким роз`яснено, що виплату зупинена відповідно до вказівок АТ «Укрзалізниця» від 23 березня 2023 року. Таким чином, відповідно до довідки від 18 липня 2023 року нараховано, але не виплачена матеріальна допомога на оздоровлення, ні перед відпусткою, ні під час звільнення, мотивуючи воєнним станом. Оскільки права та законні інтереси порушені, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача адвокат Гулян Я.В. у повному обсязі підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Представник відповідача Богопіл Ю.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи прийнятим рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року, яким зупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. Крім того, звернула увагу суду на пропуск трьохмісячного строку звернення до суду з позовом. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, встановлює наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] вбачається, що з 29 липня 2021 року працювала у регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» та була звільнена 30 листопада 2022 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с.3) Судом встановлено, що у період з 09 березня 2022 року по 22 березня 2022 року позивач [PERSON] перебувала в щорічній відпустці та відповідач АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця» відповідно до положень колективного договору, мав виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 6500, 22 грн. Так, відповідно до п. 3.1.16 Колективного договору встановлено, що «При наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або менше не менше її половини (у випадку поділі відпустки на частини), незалежно від періоду її надання, виплати один раз на рік, за письмовою заявою працівника, матеріальну допомогу в розмірі 50 відсотків тарифної ставки чи посадового окладу за посадою, котру обіймає працівник , встановленого штатним розписом на дату подання заяви, але не менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законодавством України на 01 січня (податкового) звітного періоду. Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року було зупинено здійснення додаткових виплат , передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. Наведене вбачається з витягу з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» № Ц-54/31 від 14 березня 2022 року. Суд критично ставиться до застосування наведеного вище рішення правління АТ «Укрзалізниця» з огляду на, що воно прийнято 14 березня 2022 року, тобто після звернення [PERSON] із заявою про надання відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення. Так, з виписки по картковому рахунку АТ «Сенс Банк», сформованого 14 серпня 2023 року, вбачається, що 23 лютого 2022 року на картковий рахунок зараховані відпускні (а.с. 10). Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4,7 статті 43 Конституції України кожен громадянин має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Законом України «Про оплату праці» визначено економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати. До структури заробітної плати входять: основна заробітна плата, додаткова та інші заохочувальні та компенсаційні виплати (стаття 2 Закону України «Про оплату праці»). Так, Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У статті п`ятій Закону України «Про оплату праці» визначено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів. Згідно ч.1, 2 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Системний аналіз вказаних норм матеріального права вказує на те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до структури заробітної плати. Отже, враховуючи, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до структури заробітної плати, її виплата гарантована вищевказаними нормами матеріального права та колективним договором. Рішення, щодо припинення виплат, передбачених Галузевою угодою та колективним договором, в тому числі і матеріальної допомоги на оздоровлення прийнято 14 березня 2022 року, а заява про надання відпустки у період з 09 березня 2022 року по 22 березня 2022 року та заява про виплату матеріальної допомоги подані напередодні відпустки. Приймаючи до уваги викладене, суд прийшов до переконання що позивач має право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення у заявленому розмірі. Суд критично ставиться до доводів представника з приводу пропуску строку позовної давності, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. З матеріалів справи вбачається, що повідомленням АТ «Українська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за № 58 від 30 листопада 2022 року позивача [PERSON] повідомлено, що загальна сума зарахування на картковий рахунок складає 8 445, 11 грн. Крім того, очикується матеріальна допомога до відпустки, яка відтермінована до окремого рішення Правління (а.с.9). Листом АТ «Українська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за № НЗК- 7-3/812 від 05 липня 2023 року позивачу [PERSON] роз`яснено, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року на період воєнного стану для окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. (а.с.8). В доповнення до листа від 05 липня 2023 року, 18 липня 2023 року АТ «Українська залізниця» АТ «Укрзалізниця» письмово [PERSON] надана інформація щодо суми матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку з щорічною відпусткою, яка нарахована у розмірі 6500, 22 грн., але не виплачена (а.с.5). 19 липня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесено зміни до діючого законодавства про працю. Зокрема, частини перша та друга статті 233 Кодексу законів про працю України (строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів) викладені у наступній редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП). При цьому суд звертає увагу на те, що у попередній редакції частина друга статті 233 КЗпП визначала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Виходячи з норм чинного законодавства, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що саме листом від 18 липня 2023 року АТ «Українська залізниця» АТ «Укрзалізниця» письмово [PERSON] надана інформація щодо суми матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку з щорічною відпусткою, яка нарахована у розмірі 6500, 22 грн., та підтвердження її не виплати (а.с.5), оскільки повідомленням від 30 листопада 2022 року не відмовлено у виплаті, а роз`яснено про те, що вирішення спірного питання відкладено до прийняття окремого рішення. Судом встановлено, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2023 року цивільна справа 398/4113/23 за позовом [PERSON] до АТ «Українська» в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця про стягнення матеріальної допомоги розподілена судді Нероді Л.М. 29 листопада 2023 року позовна заява до відкриття провадження на підставі п.3 ч.4 ст. 185 ЦПК України повернута позивачу. Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2023 року цивільна справа 398/6112/23 за позовом [PERSON] до АТ «Українська» в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця про стягнення матеріальної допомоги розподілена судді Дубровській Н.М.. Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року цивільна справа 398/6112/23 прийнята до розгляду, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим поновити строк [PERSON] на звернення до суду, з огляду на поважність причин його пропуску, а позовні вимоги підлягають задоволенню з наведених вище підстав. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 2684, 00 грн на користь держави.

Outcome: approved