Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

В провадження судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на дитину. Позовна заява мотивована тим, що у статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Тобто, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку. У частині 8 статті 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині 3 статті 181 СК України, в редакції чинній станом на час подачі даного позову, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зважаючи на вищенаведені положення законодавства України та положення міжнародного законодавства, позивач звертається до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів. Обставини позову: [PERSON] та [PERSON] з 01.02.2013 року по 25.03.2019 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом ДРАЦС ДМУЮ у Дніпропетровській області 01.02.2013 року та рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2019 у справі №206/246/19 про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом ДРАЦС ДМУЮ 25.07.2013 року. Згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року (справа №206/4128/21), з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , в розмірі 2000, 00 грн. щомісячно. Станом на дату подачі даного позову, син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2023/010133567 та №2024/000558589, та дитина повністю знаходиться на утриманні матері. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 року становить 3196, 00 грн. Відповідно ж до положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З інформації, що відома позивачу, [PERSON] станом на 2023/2024 рік отримує дохід у військовій частині № [NUMBER] , що вбачається з відповіді Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса). На адвокатський запит, поданий 22.12.2023 року до ВЧ № [NUMBER] щодо зазначення суми доходів [PERSON] , відповіді наразі не вдалось отримати. У зв`язку із чим окремо буде заявлено клопотання про витребування доказів. Однак, оскільки достеменно відомо про наявність у батька дитини офіційного постійного заробітку, що дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі, аніж встановлений у твердій грошовій сумі згідно рішення суду, наразі доцільно стягувати аліменти у відсотковому співвідношенні. Положеннями частини 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, вимога позивача про перехід зі стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) є зміною способу стягнення аліментів. Заявлення даного позову в повній мірі захищає інтереси дитини [PERSON] ( [INFO] ) Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, «вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження». На підставі наведеного, представник позивача просила змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , визначений рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року у справі №206/4128/21 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000, 00 грн. Стягнути з [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно із подальшою індексацією з дня надходження позовної заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання 12.03.2024 представник позивача, [PERSON] подала письмову заяву з проханням розглядати справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] подав письмову заяву відповідно до якої зазначив, що позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Розгляд справи просив здійснювати без його участі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, ухвалюючи рішення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Під час шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, копією свідоцтва про народження виданого 25.07.2013 Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.15). Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21.02.2019 стягнено із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.09.2021 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141,180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень ст.ст.183,184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення\~розміру аліментів\~у частках\~до заробітку\~(доходу)\~або у\~твердій сумі\~визначаються з\~урахуванням як\~положень ст.182\~СК України,\~так і\~положень ст.ст.183,184\~СК України. Позивачем доведено, що вимога позивача про перехід зі стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) є зміною способу стягнення аліментів, захищає інтереси дитини [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Спосіб стягнення\~аліментів,\~визначений рішенням\~суду,\~змінюється за\~рішенням суду\~за позовом\~одержувача аліментів.\~Таким чином,\~підстави визначення\~розміру аліментів\~у частках\~від заробітку\~(доходу)\~або у\~твердій сумі\~визначаються з\~урахуванням як\~положень ст.\~182\~СК України,\~так і\~положень ст.ст.\~183,\~184\~СК України. Щодо вимоги\~позивача про\~допущення негайного\~виконання рішення\~суду у\~межах суми\~платежу за\~один місяць,\~суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах сплати платежу за один місяць. Таким чином, стаття 430 ЦПК України не передбачає виконання рішення суду з позовними вимогами про зміну способу стягнення аліментів до негайного виконання, тому в цій частині вимога позову не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок в дохід держави. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial