Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. В листопаді 2023 року представник Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Чорноморський рибоохоронний патруль) в інтересах Усатівської територіальної громади Одеського району Одеської області звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 22 236 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00грн. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] , 02.06.2022 року о 19 год. 40 хв. на берегу Хаджибеївського лиману, в районі с. Усатове Одеського району Одеської області здійснював лов риби з берега поплавковою вудкою в період нересту риби, при цьому виловив: сазана (короп)- 6 шт., молодь 0,7 кг, чим наніс збитки рибним запасам України на суму 22 236 грн. Своїми діями [PERSON] порушив п.4.14.1 та п.4.11 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999р., ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», тобто здійснив правопорушення, відповідальність за яке передбачено за ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відносно [PERSON] був складений протокол № 003872/152 від 02.06.2022 року за ч.3 ст. 85 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Постановою провідного державного інспектора Чорноморського рибоохоронного патруля № 003872 від 06.06.2022 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85,00 гривень. Згідно довідки-розрахунку шкода, заподіяна [PERSON] , внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України складає 22 236,00 грн. Згідно постанови державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 28.10.2022 року виконавче провадження з примусового виконання про стягнення з [PERSON] (постанова № 003872 від 06.06.2022 року) на користь держави у розмірі 170грн. закінчено. Чорноморським рибоохоронним патрулем до відповідача було направлено претензію щодо відшкодування збитків завданих рибним запасам України у розмірі 22 236грн. від 29.08.2023 року № 1-8-16/538-23. В той же час, шкода, завдана [PERSON] , незаконним ловом риби, до теперішнього часу добровільно не відшкодована. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовом про стягнення шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. Процесуальні дії. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.12.2023 року позовну заяву залишено без руху та представнику позивача надано строк для усунення недоліків. ( а.с.32) Ухвалою судді Роздільонянського районного суду Одеської області від 19.12.2023 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. ( а.с.59). 17.01.2024 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити Державній агенції меліорації та рибного господарства України в особі Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в задоволенні позову.(а.с.78-79). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.02.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.(а.с.91) Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі наявних доказів у матеріалах справи, та просив справу розглядати без його участі. ( а.с.85-89). Відповідач [PERSON] просив відмовити у позові, посилаючись на те що в його діях відсутнє заподіяння матеріальної шкоди, оскільки протокол відносно нього був складений за те, що він здійснював вилов риби в період нересту риби, він штраф за це порушення сплатив. Вважає, що оскільки виловлену рибу випустив в водойму в живому стані, про що й зазначено в протоколі, то його діями не було завдано шкоди навколишньому середовищу. Представник відповідача-адвокат Стадник О.І., який діяв на підставі ордера серії ВН № 1322799 від 15.01.2024 року, в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог посилаючись на пояснення викладенні у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у їх задоволені. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , 02.06.2022 року о 19 год. 40 хв. на берегу Хаджибеївського лиману, в районі с. Усатове Одеського району Одеської області здійснював лов риби з берега поплавковою вудкою в період нересту риби, при цьому виловив: сазана (короп)- 6 шт., молодь, загальною вагою 0,7 кг, чим наніс збитки рибним запасам України на суму 22 236 грн. Своїми діями [PERSON] порушив п.4.14.1 та п.4.11 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999р., ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», тобто здійснив правопорушення, відповідальність за яке передбачено за ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відносно [PERSON] був складений протокол № 003872/152 від 02.06.2022 року за ч.3 ст. 85 Кодексу України про адміністративне правопорушення. (а.с.11) У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності [PERSON] , зазначив, що він ловив рибу з берега Хаджибеївського лиману вудкою, виловив 6шт. сазана, риба випущена цілою та непошкодженою, та в живому вигляді, проте, шо заборонено про лов риби не знав. Зауважень та претензій не має. ( зворотній бік а.с.11) За постановою провідного державного інспектора Чорноморського рибоохоронного патруля № 003872 від 06.06. 2022 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 85 КУпАП у виді штрафу в розмірі 85,00 гривень (а.с. 10). Згідно з довідки-розрахунку розміру шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, який проводився відповідно до таксами які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», завдані [PERSON] збитки становлять 22 236,00 гривень (а.с. 12). Згідно постанови державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 28.10.2022 року виконавче провадження № 69896428 з примусового виконання про стягнення з [PERSON] на користь держави у розмірі 170грн. за постановою № 003872 від 06.06.2022 року, закінчено. ( а.с.13) Чорноморським рибоохоронним патрулем до [PERSON] було направлено претензію щодо відшкодування збитків завданих рибним запасам України у розмірі 22 236грн. від 29.08.2023 року № 1-8-16/538-23. ( а.с.14-15) Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач вказану шкоду не відшкодував. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі належать до об`єктів тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до вимог ч.1ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Згідно з вимогами ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Пунктом 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №895 від 30.09.2015 року, передбачено, що Державне агентство рибного господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Згідно з Положенням про Чорноморське басейнове управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, затвердженим наказом Державного агентства рибного господарства України №229 від 15.07.2016 року, Чорноморське басейнове управління Державного агентства меліорації та рибного господарства ( Чорноморський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства України ( Держрибагенства), діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Відповідно до ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Згідно з ч.1 ст.13. Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Таким чином, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (Усатівської територіальної громади Одеського району Одеської області.). Тобто, стягнення шкоди, завданої забороненим виловом риби, на користь територіальної громади, де знаходиться відповідний об`єкт водного фонду та на територію якого поширюються повноваження відповідного рибоохоронного патруля, не суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд у своїй постанові від 10.01.2019 року у справі № 541/307/17 також визнав законною можливість стягнення спричиненої незаконним виловом риби шкоди на користь місцевої ради за відповідним позовом Державної екологічної інспекції. Поряд із цим, одночасно дані природні ресурси є власністю Українського народу. Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. (ст. 63 цього закону). Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено особливості застосування цивільної відповідальності та передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 3-5 Закону України «Про тваринний світ» та ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски тощо) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. Згідно з ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» та ст. 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Крім того, ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу. Відповідно до п 4.14.1 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за №269/3562, забороняється лов риби, добування водних тварин в Чорноморському регіоні, в лиманах: Хаджибейському - з 15 квітня по 15 червня. Пункт 4.11 Правил любительського і спортивного рибальства, передбачає, забороняється лов риби і водних безхребетних, менших за розміри, вказані в додатку цих Правил рибальства. Частиною 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» затверджено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів у водних об`єктах України. Станом на момент звернення з позовом до суду шкода, заподіяна [PERSON] незаконним виловом водних живих біоресурсів внаслідок вчинення адміністративного правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища, в добровільному порядку не відшкодовано. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Пунктом 7 частини 3 зазначеної статті передбачено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок виконавчого органу відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Главою IV Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 січня 2013 року № 43, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є джерелами формування спеціального фонду державного бюджету в частині надходжень, крім власних надходжень, бюджетних установам зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі України та Головних управліннях Казначейства відповідно до законодавства на ім`я органу Казначейства в розрізі територій та кодів бюджетної класифікації. Таким чином, збитки заподіяні порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища відшкодовуються шляхом перерахування на єдиний розподільчий казначейський рахунок виконавчого органу місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №364/1080/16-ц. Таким чином збитки, завдані внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Усатівської територіальної громади Одеської області на розподільчий казначейський рахунок. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №541/307/17, для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що незаконними діями відповідача заподіяно матеріальну шкоду, яку слід стягнути з відповідача на користь держави. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що матеріалами справи доведено факт завдання незаконними діями відповідача [PERSON] матеріальної шкоди рибним запасам України, зазначені обставини встановлені постановою про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, у зв`язку з чим суд приходить до висновку що позовні вимоги Державного агентств меліорації та рибного господарства України в особі Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Чорноморський рибоохоронний патруль), в інтересах Усатівської територіальної громади підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2684,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією №199 від 04.10.2023 року. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати в розмірі 2684,00грн.

Outcome: approved