Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 13.09.2021 ТОВ «Мікрокредит» уклало договір №102012 з [PERSON] , за яким вона отримала кредит в розмірі 15000, 00 грн. строком до 31 січня 2022 р. Згідно з п. 5.2. договору [PERSON] зобов`язана була сплачувати 181,902% річних від суми кредиту у розрахунку 0,498 % на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідно до п. 5.4. договору, становить 1273,28 грн. Відповідно до п. 5.7. договору загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів за користування кредитом становить 25465,60 грн., а саме 1273,28 грн. (сума платежу один раз на тиждень в рахунок повернення кредиту та сплати процентів) х 20 (кількість платежів за договором). Пунктами 5.1., 5.4. договору передбачено, що сплата суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку платежів, а саме один раз на тиждень до 31 січня 2022 р. У період часу з 01.10.2021 року по 07.02.2022 року [PERSON] в рахунок повернення кредиту та процентів за користування кредитом сплатила ТОВ «Мікрокредит» 5925,10 грн. Станом на 20.12.2023 [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала та в неї наявна заборгованість в сумі 19540,50 грн., з яких 15000, 00 грн. тіло кредиту + 10465,60 грн. процента за користування кредитом за період з 13.09.2021 по 31.01.2022 - 5925,10 грн. сплачена сума в рахунок повернення кредиту та процентів за його використання. А тому просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 19540,50 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 1500,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 4540,50 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.01.2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явивилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно через поштове повідомлення, про поважні причини неявки суд не повідомила та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13.09.2021 ТОВ «Мікрокредит» уклало договір №102012 з [PERSON] , за яким вона отримала кредит в розмірі 15000, 00 грн. строком до 31 січня 2022 р. (а.с. 3-10). Згідно з п. 5.2. договору [PERSON] зобов`язана була сплачувати 181,902% річних від суми кредиту у розрахунку 0,498 % на добу. Розмір платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідно до п. 5.4. договору, становить 1273,28 грн. Відповідно до п. 5.7. договору загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів за користування кредитом становить 25465,60 грн., а саме 1273,28 грн. (сума платежу один раз на тиждень в рахунок повернення кредиту та сплати процентів) х 20 (кількість платежів за договором). Пунктами 5.1., 5.4. договору передбачено, що сплата суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів, а саме один раз на тиждень до 31 січня 2022 р., що також підтверджується графіком платежів, що містить особистий підпис [PERSON] (а.с. 11). Згідно з розрахунком заборгованості, у період часу з 13.09.2021 року по 31.01.2022 року [PERSON] в рахунок повернення кредиту та процентів за користування кредитом сплатила ТОВ «Мікрокредит» 5925,10 грн. (а.с. 12). Станом на 20.12.2023 [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала та в неї наявна заборгованість в сумі 19540,50 грн., з яких 15000, 00 грн. тіло кредиту + 10465,60 грн. процента за користування кредитом за період з 13.09.2021 по 31.01.2022 - 5925,10 грн. сплачена сума в рахунок повернення кредиту та процентів за його використання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16, згідно із якими проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом». Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором за Договором №102012 про надання кредиту, розмірі 19540,50 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 1500,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 4540,50 грн., задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. що підтверджується квитанцією (а.с.13). На підставі викладеного та

Outcome: approved