Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до [PERSON] , ТОВ «Агрохолдінг 2012» про скасування державної реєстрації права власності та права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6825881400:03:017:0094 площею 1,04 га. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є спадкоємцями після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , і який за життя набув право власності у порядку спадкування на зазначену земельну ділянку. У той же час, 28.11.2019 р. право власності на цю ж земельну ділянку безпідставно було зареєстровано за [PERSON] , яка на підставі договору оренди від 30.12.2015 р. з урахуванням додаткової угоди від 09.06.2021 р. передала цю земельну ділянку в оренду ТзОВ «Агрохолдинг 2012» та 16.03.2016 р. зареєструвала право оренди цієї земельної ділянки. Зазначене перешкоджає праву позивачів оформити свої спадкові права щодо спірної земельної ділянки. В судовому засіданні законний представник позивачів позовні вимоги підтримала з аналогічних мотивів. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, ствердивши, що спірна земельна ділянка їй ніколи не належала і правовстановлюючих документів на неї вона не отримувала. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача ТзОВ «Агрохолдинг 2012» проти позову заперечив з мотивів, зазначених у письмовому поясненні. Посилається на законність укладення договору оренди, його належне виконання. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки ґрунтувалась на попередньому факті державної реєстрації права власності за орендодавцем [PERSON] , а відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим законом. Посилається на обрання позивачами неналежного способу захисту. Інші учасники провадження в судові засідання не з`являлись. Заслухавши учасників провадження, розглянувши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] помер [INFO] , його спадкоємцями є: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується листом приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н.В. №190/02-14 від 21.11.2022 р., свідоцтвами про народження. За життя [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 14.01.2015 р., однак не оформив своїх спадкових прав. У свою чергу, [PERSON] за життя прийняла спадщину, після смерті свого рідного брата - [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 26.12.2014 р., однак не оформила своїх спадкових прав. За життя [PERSON] , склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , вона заповіла [PERSON] а все інше майно, у тому числі земельну ділянку, яку вона прийняла у спадщину після смерті свого брата, [PERSON] , вона заповіла [PERSON] , що підтверджується листом приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області №190/02-14 від 21.11.2022 р. Матеріалами справи підтверджується, що за життя [PERSON] належали дві земельні ділянки: кадастровий №6825881400:03:021:0029 площею 0,29 га та кадастровий №68225881400:03:017:0094 площею 1,04 га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданого 25.01.2005 р., зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010576500109, серія Державного акту Р2№883154, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.07.2023 р.. В процесі оформлення спадкових прав, за заявою спадкоємців, вони 06.02.2023 р. отримали витяг з Державного реєстру речових прав - про право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6825881400:03:021:0029 площею 0,29 га, що підтверджується відповідним витягом. Однак, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.07.2023 р. з`ясувалось, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825881400:03:017:0094 площею 1,04 га. зареєстроване 28.11.2019 р. за [PERSON] на підставі відомостей з ДЗК №15500557 виданих 28.11.2019 р.; а 16.03.2016 р. було зареєстроване право оренди цієї ж земельної ділянки на підставі договору оренди від 30.12.2015 р. з урахуванням додаткової угоди від 09.06.2021 р. між орендодавцем [PERSON] та орендарем - ТзОВ «Агрохолдинг 2012». З цієї підстави було прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №68404722 від 1107.2023 р.. Зазначеним підтверджується факт порушення прав позивачів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником інших земельних ділянок: кадастровий №6825881400:03:017:0249 площею 0,9018 га; кадастровий №6825881400:03:023:0143 площею 0,2799 га, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.07.2023 р.. Не зважаючи на реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] , остання визнала, що ця земельна ділянка їй не належить, жодних правовстановлюючих документів на неї вона не отримувала. Відповідно, похідні відносини з реєстрації права оренди земельної ділянки, яка не належить орендодавцеві, обумовлені підставністю державної реєстрації первинного права права власності на земельну ділянку. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В той\~же час\~у відповідності\~до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Таким чином, реєстрації підлягають тільки ті права, які виникли та існують на відповідну дату. Враховуючи, що право власності на спірну земельну ділянку у [PERSON] не виникало, не виникало й відповідно, право власника на передачу її в оренду, державна реєстрація була проведена протиправно. Відповідач посилається на помилковість обрання способів захисту. Відповідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону № 2255-ІХвід 12.05.2022 р. та від 03.05.2023 р. станом на час розгляду справи, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. При цьому, обраний позивачами спосіб захисту відповідає позиції Верховного суду у постанові від 19.10.2022 р. у справі №3/354/397/17. Посилання представника відповідача на іншу позицію Верховного суду в інших справах, зокрема, №925/1265/16 від 22.08.2018 р., №633/408/18 від 20.06.2023 р. суд не приймає до уваги враховуючи істотну відмінність фактичних обставин, що досліджувались у цих справах, а також внаслідок помилкового тлумачення представником відповідача їх змісту, зокрема, в частині п. 5.17.. Таким чином, рішення про державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер 6825881400:03:017:0094 є незаконним та порушує права позивачів. Як наслідок, протиправно проведено й державну реєстрації похідного права щодо цієї ж земельної ділянки права її оренди, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у сумі, що мала бути сплачена на час подачі позову до суду, слід стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved