Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в обгрунтування позовних заяв вказує, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі до лютого 2023 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] .При розірванні шлюбу Березнівським районним судом не було визначено місця проживання дитини після розлучення. Після народження малолітня дитина залишилася проживати з позивачем в будинку батьків в [ADDRESS] . Відповідачка ще до розірвання шлюбу залишила дитину зі мною. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з позивачем, а не з матір`ю. Відповідачка вихованням дитини не займається, жодного разу дитини не провідала. Позивач має можливість виховувати сина, займатися з ним, гуляти, іншим чином піклуватися про нього. Може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як відповідачка проживає окремо від дитини, дитину не провідує та не займається її вихованням. Позивач постійно піклується про дитину, утримує матеріально та займається її вихованням. Таким чином, проживання сина саме з позивачем відповідатиме його інтересам. Позивач має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки з сином і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Спиртними напоями позивач не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 21 квітня 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися. У судове засідання позивач не з"явився, представник позивача- адвокат Оніщук М.А. - подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі та без участі позивача, позов підтримала , просить задовольнити . Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву , в якій просить справу розглядати без її участі, не заперечує проти задоволення позову . Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача : Орган опіки та піклування Соснівської селищної рад , в судове засідання не з`явився- подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі , позовні вимоги залишають на розсуд суду. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі і у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав Судом встановлено, що [PERSON] перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі до лютого 2023 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . При розірванні шлюбу Березнівським районним судом не було визначено місця проживання неповнолітньої дитини після розлучення. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. А згідно ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку органу опіки та піклування Соснівської селищної ради Рівненського району Рівненської області , затвердженого рішенням виконавчого комітету Соснівської селищної ради Рівненського району Рівненської області №3 від 25.01.2024 року , орган опіки та піклування вважає недоцільним визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] з батьком. З вищевказаного висновку встановлено, що комісією Соснівської селищної ради 03.01.2024 року здійснено виїзд за адресою проживання позивача , а саме [ADDRESS] з метою обстеження проживання громадянина [PERSON] . В ході обстеження встановлено, що у вищевказаному будинку проживають мати позивача - [PERSON] разом з дочкою шкільного віку, [PERSON] разом з дружиною та сином проживають у найманому будинку в [ADDRESS] , про що зазначено в акті обстеження матеріально- побутових умов проживання від 03.01.2024 року №7. На час обстеження в будинку [ADDRESS] перебуває [PERSON] разом із сином- [PERSON] , [INFO] . В будинку наявні речі [PERSON] , дитячі речі та іграшки сина [PERSON] , на подвір"ї дитячий візок та іграшки. Зі слів [PERSON] - чоловік [PERSON] на момент обстеження перебував на тимчасових заробітках , про що зазначено в акті обстеження матеріально- побутових умов проживання №9 від 10.01.2024 року. Таким чином, проживання сина саме з позивачем не відповідатиме його інтересам. В судовому засіданні не встановлено, що саме позивач має можливість забезпечити належні умови проживання неповнолітньої дитини , повною мірою займатися вихованням неповнолітньої дитини, а також не доведено, що відповідач не взмозі забезпечити належне виховання та утримання малолітньої дитини. Разом з тим, відповідач не позбавлений можливості турбуватись про сина, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. В судовому засіданні не встановлено , що відповідач не має можливість виховувати сина, займатися з ним, гуляти, іншим чином піклуватися про нього. Мати дитини може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку неповнолітньої дитини, задовольнити її гармонійний розвиток в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як позивач проживає разом з відповідачем та дитиною , що встановлено з висновку органу опіки та піклування . Таким чином, проживання неповнолітньої дитини сторін саме з відповідачем відповідатиме його інтересам. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з`ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах. Жодними належними та допустимими доказами позивачем не доведено, що відповідач не має можливість забезпечити неповнолітній дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням та утриманням неповнолітньої дитини, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed