Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 20.11.2023 в порядку ст.131-1 Конституції України, ст.56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» керівник Коростенської окружної прокуратури Мамкута А.М. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] , яка є громадянкою рф, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом серія та номер: 4427, 4428 від 23.10.2021, набула право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1823487600:05:000:0034, 1823487600:07:000:0014 сільськогосподарського призначення на території Старовороб`ївської сільської ради Малинського (нині Коростенського) району Житомирської області. Відповідно до отриманої інформації, 23.10.2021 право приватної власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номери записів 44613373, 44613896, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 1020504918234, 2486014118234 . При цьому, зазначені земельні ділянки належні [PERSON] передано 01.01.2016 у користування ТОВ ВП «Полісся», на підставі додаткової угоди від 23.10.2021 до договору оренди земельної ділянки, який укладено на 7 років з правом пролонгації, замінено орендодавця. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 12.05.2023 власником зазначених земельних ділянок є громадянка російської федерації [PERSON] . У разі невиконання вимоги ч. 4 ст. 81 ЗК України щодо відчуження - протягом одного року успадкованої іноземцем або особою без громадянства земельної ділянки, настають передбачені ч. 2 ст. 145 Земельного кодексу наслідки, а саме: така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Враховуючи те, що право власності у [PERSON] виникло на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.10.2021, то обчислення річного строку добровільного відчуження слід починати з часу реєстрації права власності, тобто з 23.10.2021. При цьому, строк відчуження сплив ще 21.10.2022, у добровільному порядку зазначені вимоги чинного законодавства відповідачка, як громадянка російської федерації, не виконала, тому необхідно конфіскувати земельні ділянки сільськогосподарського призначення за рішенням суду з метою подальшого їх продажу на земельних торгах. Ціну проданих на земельних торгах земельних ділянок, за вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, виплатити їх колишньому власнику. Прокурор просить\~припинити право\~власності [PERSON] , громадянки рф, на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 1823487600:07:000:0014 площею 3,1668 га та 1823487600:05:000:0034 площею 3,41 га, що розташовані в с. Старі Вороб`ї (за межами населеного пункту) на території Малинської міської територіальної громади Коростенського району Житомирської області, шляхом їх конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та стягнути з відповідача на користь Житомирської обласної прокуратури сплачений судовий збір у сумі 2684 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.11.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 годину 14.12.2023. Ухвалою від 14.12.2023 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду на 15 годину 30 хвилин 16.01.2024, яке неодноразово відкладалось. Прокурор у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їх участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України розглядає\~справу у\~судовому засіданні\~за відсутності\~сторін без\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу. Встановлені судом обставини. Інформаційними довідками № 354213911 та № 354213966 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що право власності на земельні ділянки: кадастровий номер 1823487600:05:000:0034 загальною площею 3,41 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер 1823487600:07:000:0014, загальною площею 3,1668 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належать [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , громадянці російської федерації (а.с. 13-15). Право власності на зазначені земельні ділянки [PERSON] набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2021, зареєстрованого в реєстрі за №4427 (а.с.19) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2021, зареєстрованого в реєстрі за №4428 (а.с.20). Зазначені земельні ділянки передано 01.01.2016 ТОВ ВП «Полісся» на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного на 7 років з правом пролонгації, а на підставі додаткової угоди від 23.10.2021 замінено орендодавця (а.с.22-26). Оціночна вартість земельної ділянки з кадастровим номером 1823487600:07:000:0014 складає 62927 грн 73 коп., земельної ділянки з кадастровим номером 1823487600:05:000:0034 - 70925 грн. 25 коп. (а.с.36-41). Відомостей про відчуження відповідачем вказаних земельних ділянок Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не містить. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Між сторонами виник спір з приводу припинення права власності відповідача громадянина іншої держави, на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. При вирішенні спору суд керується нормами Конституції України, Земельного кодексу України та міжнародними актами. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до п. в абз. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Поряд із цим, згідно ч. ч. 1, 3 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ч. 4 ст. 145 ЗК України). Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства, саме Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч.ч. 2, 4\~ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Так, статтею 131-1 Конституції України\~на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23\~Закону України\~«Про прокуратуру» \~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Так, прокурором доведено підстави представництва держави в суді належними доказами, зокрема, надано лист від 19.05.2023 адресований ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про наявність порушень інтересів держави та необхідність вжиття заходів до їх відновлення, а також відповідь ГУ Держгеокадастру від 30.05.2023 про неможливість самостійного звернення до суду через обмеженість фінансування. При вирішенні спору суд враховує, що [PERSON] є громадянкою російської федерації, тобто іноземкою, а відтак, вона могла набути земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом прийняття спадщини, однак мала відчужити їх протягом року з моменту набуття. [PERSON] набула земельні ділянки у власність 23.10.2021, отже до 23.10.2022 мала здійснити їх відчуження. Оскільки станом на листопад 2023 року [PERSON] не дотрималася передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутих земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом року, такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду. При вирішенні спору суд враховує сталу практику ЄСПЛ щодо захисту права власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Як визначено вище, питання набуття у власність землі в Україні врегульоване нормами Земельного кодексу України; процедура набуття у власність землі іноземцями, а також обмеження, які з цим пов`язані, також чітко визначені даним законодавчим актом, тобто втручання є законним. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Суспільний інтерес в даному випадку проявляється в тому, що земля є власністю Українського народу, землі сільськогосподарського призначення не можуть бути у власності іноземців, що покликане інтересами національної безпеки. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. В даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника земельних ділянок, оскільки відповідач мав достатньо часу для виконання свого обов`язку, однак дотепер земельні ділянки не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства України та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельних ділянок їх вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави в особі Житомирської окружної прокуратури підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved