Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

06 вересня 2023 року зазначена позовна заява надійшла до суду. В позовних вимогах позивач просить: - визнати трикімнатну квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; - в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07.03.1997 року по 14.04.2023 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Як зазначає позивач, за час шлюбу він та відповідач придбали спірну квартиру, на підставі договору купівлі-продажу. Дана квартира є спільним майном подружжя. При цьому, між сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу майна, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Уповноважений представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги статей 223 та 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.03.1997 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.04.2023 року (справа №761/5384/23) шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили. За договором купівлі-продажу квартири від 19.12.2006 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Згідно з положеннями ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ч.1 ст.70 СК України). У відповідності до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не надала суду доказів, що спірна квартира не належить до спільної сумісної власності подружжя. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира придбана під час шлюбу, при цьому, між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів, що майно може бути особистою власністю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та вважає за можливе в порядку поділу майна подружжя визнати за позивачем право власності на частину квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved