Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, про розгляд справи були повідомлені судом належним чином, але у направлених заявах до суду від 1.03.2024 року просили розглянути справу у їх відсутність, при цьому позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши в позові, що 12.05.1979 року позивачі [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб. 11.10.2006 року [PERSON] продав свою однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 25 000 грн., що на той час було еквівалентно 4 950 доларів США. Крім того, позивачі мали власні заощадження на суму 23 500 доларів США. Бажаючи переїхати на подальшого проживання в м. Київ, [PERSON] та [PERSON] передали своєму синові [PERSON] 23 500 доларів США для придбання останнім на їх ім`я квартири в м. Києві. На виконання усного доручення [PERSON] отримав від батьків 23 500 доларів США і 16.10.2015 року підписав договір №72024 про участь у Фонді фінансування будівництва про фінансування будівництва квартири [ADDRESS] . За даними квитанції №1 від 19.10.2015 року [PERSON] вніс грошові кошти в розмірі 507 562 грн. 60 коп. на виконання умов договору 72024 від 16.10.2015 року. Згідно довідки №53865 від 7.05.2018 року ПАТ АКБ „Аркада" підтвердило право набуття у власність об`єкта інвестування: квартири [ADDRESS] , отримавши від [PERSON] 497 918 грн. 91 коп. Станом на 11.01.2024 року житловий будинок [ADDRESS] було введено в експлуатацію. Державна реєстрація права власності на вказану квартиру не проводилась. Оскільки відповідач [PERSON] станом на 11.01.2024 року не виконав свої зобов`язання щодо реєстрації права власності за позивачами [PERSON] та [PERSON] об`єкту інвестування, тому просять визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] в судовому порядку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні змісту позову. Представник 3-ї особи АТ „Акціонерний комерційний банк „Аркада" в судове засідання не з`явився, про розгляд справи юридична особа була повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника 3-тя особа не зверталась. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. За змістом ч.4, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як регламентує ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено у судовому засіданні, 12.05.1979 року позивачі [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі ЗАГС м. Путивля, Сумської області, актовий запис №34 (а.с.19). 11.10.2006 року [PERSON] продав свою однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 25 000 грн. на підставі договору купівлі-продажу квартири (а.с.21). Крім того, позивачі мали власні заощадження на суму 23 500 доларів США. Бажаючи переїхати на подальшого проживання в м. Київ, [PERSON] та [PERSON] передали своєму синові [PERSON] 23 500 доларів США для придбання останнім на їх ім`я квартири в м. Києві. Вказані обставини були визнані у судовому засіданні відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] , тому не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Відповідно до ч.1-3, ст.9 Закону України „Про інвестиційну діяльність" основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) або проспект цінних паперів (рішення про емісію цінних паперів). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності. Інвестування та фінансування однієї квартири в об`єкті будівництва кількома інвесторами можливе виключно за умови укладення між ними договору в письмовій формі, в якому визначаються частка кожного інвестора та порядок внесення ним відповідної інвестиції. 16.10.2015 року між ПАТ „Акціонерний комерційний банк „Аркада" та [PERSON] було укладено договір №72024 про участь у Фонді фінансування будівництва, за змістом якого [PERSON] зобов`язався профінансувати будівництво однокімнатної квартири [ADDRESS] , а ПАТ „Акціонерний комерційний банк „Аркада" зобов`язаний прийняти кошти у [PERSON] , закріпити за ним об`єкт інвестування, передати йому після повного фінансування майнові права на квартиру, а після введення будинку в експлуатацію передати всі необхідні документи для оформлення і реєстрації права власності на об`єкт інвестування (а.с.22-29). За даними квитанції №1 від 19.10.2015 року [PERSON] , відповідач по справі, вніс грошові кошти в розмірі 507 562 грн. 60 коп. на виконання умов договору 72024 від 16.10.2015 року за рахунок особистих коштів (а.с.31). Згідно довідки №53865 від 7.05.2018 року ПАТ АКБ „Аркада" підтвердило право набуття у власність об`єкта інвестування, будівництво якого було проінвестовано у повному обсязі на 100%, а саме: квартири [ADDRESS] , отримавши від [PERSON] 497 918 грн. 91 коп. за вказаним вище договором №72024 від 16.10.2015 року (а.с.30). Як вбачається з копії технічного паспорта на квартиру, складеного 27.04.2018 року ТОВ „Проекттехсервісбуд", квартира [ADDRESS] , загальною площею 36,6 м2, житловою площею 17,0 м2, є однокімнатною, ізольованою квартирою, розташованою на 7 поверсі 25-типоверхового будинку і складається з однієї житлової кімнати площею 17,0 м2, кухні площею 8,6 м2, санвузла площею 4,4 м2, коридора площею 3,8 м2 (а.с.79-87). Сторони стверджують, що будинок [ADDRESS] введений у експлуатацію, однак будь-яких доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України судові не надали, тому вказана обставина не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Як наголошує ч.1, ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч.2, ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідач [PERSON] не заперечував у судовому засіданні, що фінансування ним об`єкту інвестування відбувалось за рахунок коштів, наданих йому його батьками, позивачами по справі. Однак в судовому засіданні достеменно встановлено, що [PERSON] , уклавши зазначений договір з ПАТ „АКБ „Аркада", не отримав від останнього необхідні документи для оформлення і реєстрації права власності на спірну квартиру. При цьому він вважає, що право власності на об`єкт нерухомості необхідно зареєструвати саме за [PERSON] та [PERSON] . Пункт 10.2 договору №72024 про участь у Фонді фінансування будівництва зазначає, що після сплати довірителем управителю винагороди за оформлення операції уступки (відступлення) права вимоги довірителя за цим договором на користь третіх осіб у встановленому цим договором розмірі управитель, відповідно до заяви довірителя, оформлює тристоронній договір про уступку права вимоги, за формою, визначеною управителем, який підписується довірителем, наступним довірителем та управителем. За п.31 цього ж договору управитель відкріплює від довірителя закріплений за ним об`єкт інвестування у разі: відмови довірителя від участі у фонді. Як зазначає ч.3, ст.7 Закону України „Про інвестиційну діяльність" за рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Таким чином, сторони не позбавлені права на даному етапі виконання умов інвестиційного договору скористатись його п.10.2 і п.31 і укласти тристоронній договір уступки (відступлення) права вимоги довірителя, оскільки право власності за відповідачем не зареєстроване. Як передбачає ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч.1-2, ст.16 ЦК Українни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. У відповідності до ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1, ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки набуття права власності на об`єкт інвестування має окрему процедуру оформлення та реєстрації права власності як новостворене нерухоме майно, що закріплено законом, та має бути виконано сторонами договірних відносин, при цьому інвестору дозволено скористатись своїм правом на укладення договору уступки (відступлення) права вимоги, а спору між сторонами щодо вказаного предмету спору немає, і відповідач не оскаржує і визнає таке право позивачів, за захистом якого вони звернулись до суду, тому підстав для визнання права власності на спірну квартиру як об`єкту інвестування за позивачами на даному етапі дії договору немає. За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при відмові у задоволенні позову в повному обсязі також не підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів всі судові витрати, понесені позивачами при зверненні до суду та в ході розгляду даної цивільної справи.

Outcome: dismissed