Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , 08.01.2024 року, звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідачки з зазначеними позовними вимогами в обґрунтування яких вказав, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 03 жовтня 2014 року, який було розірвано рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року і у них, в період шлюбу, народилося троє дітей, які на даний час є малолітніми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час сумісного проживання між ними часто виникали сварки та різного роду непорозуміння, у зв`язку з чим відповідачка неодноразово залишала сім`ю на тривалий час, залишаючи дітей на позивача та його рідних. В лютому місяці 2023 року відповідачка черговий раз залишила позивача та трьох малолітніх дітей і виїхала на інше місце проживання, не повідомивши адресу місця перебування і з того часу не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх станом здоров`я та матеріальним станом, на даний час її місце перебування не відоме, у зв`язку з цим, позивач просив суд позбавити відповідачку [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно її трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялася своєчасно у встановленому порядку за місцем реєстрації та на офіційному сайті суду, причини неявки не відомі, з клопотаннями до суду не зверталася, відзив на позов не надала. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області Величко В.В. в судовому засіданні пояснила, що на підставі наданих позивачем доказів, після проведення обстеження умов проживання позивача та його родини, рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 28 лютого 2024 року, було затверджено висновок, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , народжених відповідачкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження ( а.с. 9,14,20). Сторони проживали в шлюбі з 03 жовтня 2014 року, який було розірвано рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року ( а.с.6). Під час спільного проживання між сторонами часто виникали сварки та різного роду непорозуміння, у зв`язку з чим відповідачка неодноразово залишала сім`ю на тривалий час, залишаючи дітей на позивача та його рідних. В лютому місяці 2023 року відповідачка черговий раз залишила позивача та трьох малолітніх дітей і виїхала на інше місце проживання, не повідомивши адресу місця перебування і з того часу не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх станом здоров`я та матеріальним станом, на даний час її місце перебування не відоме. До позовної заяви позивач [PERSON] надав письмові докази, що свідчать про невиконання позивачкою батьківських обов`язків. Так, відповідачка [PERSON] 03.02.2022 року, до компетентних органів України подала заяву про згоду на розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] , в якій також зазначила, що вона відмовляється від своїх трьох дітей і дає згоду на виховання та їх утримання батьку - [PERSON] , справжність підпису [PERSON] була засвідчена державним нотаріусом ( а.с.8). Наведені факти свідчать про систематичне тривале невиконання відповідачкою [PERSON] своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області від 28 лютого 2024 року, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .( а.с. 40). Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і складається із Закону України « Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року № 2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини приходить до висновку про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно своїх трьох неповнолітніх дітей, оскільки вона свідомо, впродовж тривалого часу нехтує своїми обов`язками щодо фізичного і духовного розвитку дітей, забезпечення їх матеріального становища. Згідно ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Outcome: approved