Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] в період з жовтня 2016 року по березень 2023 року включино в сумі 28304,39 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що КП «Добро» надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою [ADDRESS] . Жодних претензій щодо якості або обсягу наданих послуг протягом опалювального періоду 2016-2023 років від відповідача на адресу позивача не надходило. Але відповідач не виконує належним чином покладені на нього обов`язки по сплаті комунальних послуг внаслідок чого станом на надані послуги своєчасно не оплачує, у зв`язку з чим, станом на 01.12.2023 року за особовим рахунком відповідача сума заборгованості за надані послуги за період з жовтня 2016 року по березень 2023 року включно становить 28304,39 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. Рух справи. Ухвалою судді від 02.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Пояснення сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та суду пояснив, що позивач надавав протягом 2016-2023 року відповідачу послуги з централізованого опалення. Будь-яких претензій щодо неякісного надання послуг від відповідача не надходило. Позивач свої зобов`язаня виконував належним чином, але відповідач оплату за надані послуги своєчасно і в повному обсязі не проводив, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. Відповідач в судовому засіданні не заперечував факт знаходження у його приватній власності з 2004-2005 року квартири за адресою [ADDRESS] та надання йому позивачем послуг з централізованого опалення. Зазначив, що квартиру він купив, але в ній ніхто не проживав. Йому телефонували представники позивача і повідомляли про наявну у нього заборгованість за послуги централізованого опалення. Не заперечував факту здійснення ним періодичної оплати за послуги в розмірах, які вказані у розрахунку заборгованості, який доданий до позову. Вказані проплати сум він здійснював в рахунок оплати заборгованості за надані послуги без зазначення призначення платежів за певний період надання послуг, тобто частково погашав існуючу у нього перед позивачем заборгованість. Представник відповідача адвокат Косенко С.В. в судовому засіданні зазначав, що відповідач визнає позовні вимоги, але просить застосувати до вказаних вимог строки позовної давності до заборгованості, яка виникла за період з 15.10.2016 року по 30.11.2020 року, посилаючись на вимоги ст.253,257 ЦПК України та п.19 Перехідних положень ЦК України, відповідно до яких у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином вважав, що позовні вимоги можуть бути задоволені в частині заборгованості, яка виникла лише за період з 30.11.2020 року по 30.11.2023 року. Обставини, що встановлені судом. [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором 1/8380 від 28.02.2019 року про надання послуг з централізованого опалення, укладений між КП «Добро» та [PERSON] (а.с.6-9). В судовому засіданні судом з пояснень [PERSON] встановлено, що останній з 2004 року є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідно до договору 1/8380 від 28.02.2019 року КП «Добро» зобов`язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених цим договором. Також між сторонами 02.01.2020 року був укладений договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії № 01122616. За вказаним договором позивач зобов`язався надавати за адресою [ADDRESS] послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строку і на умовах, що визначені договором(а.с.8-9) Позивач - КП «Добро» Добропільської міської ради є юридичною особою, яке створено Добропільською міськрадою з метою задоволення потреб громади у наданні якісних послуг з постачання теплової енергії, що підтверджується рішенням Добропільської міської ради № 7/38 від 20.04.2016 року (а.с.14). Вказане підприємство діє на підставі Статуту, затвердженого Рішенням Добропільської міської ради №7/59-6 від 17.07.2019 року (а.с.20-25) та на підставі виданих ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1554 від 15.09.2016 року (а.с.17-18). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 457 від 12.09.2018 р. «Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку» (а.с.15), встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого з 01.10.2018 в сумі 1125,55 грн з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 32,76 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 476 від 25.10.2019 р. «Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське» (а.с.16), дозволено застосовувати тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого на 01.10.2018 в сумі 937,96 грн без ПДВ (1125,55 грн. з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 27,30 без ПДВ (32,76 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 8 від 15.01.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку» (а.с.27-28) встановлено з 01 лютого 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1138,76 грн без ПДВ (1366,51 грн з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 34,23 без ПДВ (41,07 грн з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 323 від 30.07.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку»(а.с.29-30) встановлено з 01 жовтня 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1192,27 грн без ПДВ (1430,72 грн з ПДВ). В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] , де позивачем надаються послуги з централізованого опалення, розташована в багатоквартирному будинку, який приєднаний до централізованої мережі теплопостачання. Даних, які б свідчили про те, що відповідач відмовився від отримання послуг КП «Добро» і був в законному порядку відключений від мереж централізованого опалення суду надано не було. Таким чином суд вважає, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за вказаною адресою, оскільки даних, які б спростовували вказані висновки в судовому засіданні не встановлено. Нарахування платежів за послуги теплопостачання за адресою відповідача\~\~провадяться по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] за адресою [ADDRESS] \~виходячи з опалювальної площі 43,0 кв.м(а.с.11). Згідно вибірки по особовому рахунку № [NUMBER] (відкритому на ім`я [PERSON] ) (а.с.11) заборгованість відповідача за централізоване опалення за адресою [ADDRESS] станом на 01.12.2023 року складає 28304,39 грн. Вказана заборгованість утворилась за період надання послуг: з 01.10.2016 року по 01.05.2017 року, з 01.10.2017 року по 01.05.2018 року, з 01.10.2018 року по 01.05.2019 року. з 01.10.2019 року по 01.05.2020 року. з 01.10.2020 року по 01.05.2021 року, з 01.10.2021 року по 01.03.2022 року, з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року з 01.11.2023 року по 01.12.2023 року. Зазначеним документом також підтверджується, що відповідачем надані послуги з теплопостачання за вказані періоди частково оплачувались, а саме в листопаді 2019 року(300 грн), в червні 2021 року(1000,00 грн), в червні 2023 року(500,00 грн) та в жовтні 2023 року(500,00 грн) на загальну суму 2300,00грн. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. (ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За приписами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг: зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до частини\~6\~статті\~19\~ЗУ "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до\~статті\~25\~ЗУ "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відносини між суб`єктом господарювання (виконавцем), предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною особою (споживачем), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення до 01.05.2022 року регулювались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила № 630). Крім того вказані відносини регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені\~постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830(далі Правила № 830). Відповідно до Правил № 630, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Послуга з теплопостачання надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до\~статей 13\~і\~14\~Закону України Про житлово-комунальні послуги (п.13 Правил № 830). Пунктом 7 Правил № 830 передбачено, що визначення кількості та якості послуги здійснюється відповідно до умов договору: 1) за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії та іншими засобами вимірювальної техніки - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору; 2) з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії (у разі їх наявності) або дотриманням нормативної температури повітря у приміщеннях (для приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії) - для індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем. Відповідно до п.2 Правил № 830, опалювальна площа (об`єм) приміщення - це загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас. Відповідно до п. 35, п. 36 Правил № 830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п. 37 Правил № 830, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Висновки суду. В ході судового розгляду судом достовірно встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, який обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії. Опалювальна площа квартири становить 43,0 кв.м. Послуги з централізованого опалення споживачу надає позивач КП «Добро». Будь-яких претензій з приводу надання послуг неналежної якості з боку відповідача до позивача не надходило. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії (а.с.11) встановлено, що відповідачем оплата за надані позивачем послуги, за адресою [ADDRESS] , здійснювалась не в повному обсязі та не своєчасно, чого не заперечував і сам відповідач. Внаслідок не оплати протягом 2016-2023 року за надані послуги у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2023 року становить 28304,39 грн. Розрахунок заборгованості наданий позивачем суд вважає вірним. Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення з 2016 року за адресою [ADDRESS] , які йому позивачем надавались своєчасно та в повному обсязі, але свого обов`язку по сплаті наданих послуг [PERSON] виконував не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 28304,39 грн. Що стосується про застосування строку позовної давності, то суд зазначає таке. Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, частинами 1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Постановою КМУ від 27.06.2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє дотепер. Відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З 30.01.2024 року пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладений в такій редакції «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Тобто з наведеного вбачається, що в період воєнного стану до 30.01.2024 року строки давності продовжувались, а з 30.01.2024 року зупинились. Відповідно до приписів ст. 7 ЗУ«Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом договорів № 01122516 від 02.01.2020 року (а.с.8) та № 1/8380 від 28.02.2019 року (а.с.6) [PERSON] зобов`язався оплачувати надані послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначати розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості - в рахунок майбутніх платежів споживача починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.11-12) період за який нарахована вищевказана заборгованість в розмірі 28304,39 грн охоплює жовтень 2016 року по листопад 2023 року включно. Позивач звернувся до суду 27.12.2023 року. Для стягнення заборгованості за надані послуги за період з жовтня 2016 по грудень 2020 року включно позивач мав можливість звернутися до суду в такі строки: Місяць /рік заборгованостіДата з якої виникло право звернення позивача до суду з позовомДата закінчення позовної давності Жовтень 201621.11.201621.11.2019 Листопад 201621.12.201621.12.2019 Грудень 201621.01.201721.01.2020 Січень 201721.02.201721.02.2020 Лютий 201721.03.201721.03.2020 Березень 201721.04.201721.04.2020 Квітень 201721.05.201721.05.2020 Жовтень 201721.11.201721.11.2020 Листопад 201721.12.201721.12.2020 Грудень 201721.01.201821.01.2021 Січень 201821.02.201821.02.2021 Лютий 201821.03.201821.03.2021 Березень 201821.04.201821.04.2021 Квітень 201821.05.201821.05.2021 Жовтень 201821.11.201821.11.2021 Листопад 201821.12.201821.12.2028 Грудень 201821.01.201921.01.2022 Січень 201921.02.201921.02.2022 Лютий 201921.03.201921.03.2022 Березень 201921.04.201921.04.2022 Квітень 201921.05.201921.05.2022 Жовтень 201921.11.201921.11.2022 Листопад 201921.12.201921.12.2022 Грудень 201921.01.202021.01.2023 Січень 202021.02.202021.02.2023 Лютий 202021.03.202021.03.2023 Березень 202021.04.202021.04.2023 Квітень 202021.05.202021.05.2023 Жовтень 202021.11.202021.11.2023 Листопад 202021.12.202021.12.2023 Грудень 202021.01.202121.01.2024 Тобто з наведеного вбачається, що строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з жовтня 2016 по листопад 2020 року включно, враховуючи дату звернення позивача з позовом до суду (27.12.2023 року) закінчились. Але, слід зазначити, що строки давності з 12.03.2020 року, у зв`язку з введенням карантину, були продовжені до 30.06.23 року, а з 17.03.2022 року по 30.01.2024 року продовжені у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та з 30.01.2024 року зупинені у зв`язку з веденням воєнного стану. Таким чином, строки давності, які не закінчились станом на 12.03.2020 року законодавчо були продовжені. Тобто, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за період лютий 2017 року листопад 2020 року пред`явлені позивачем в межах строку позовної давності. Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за жовтень 2016 року-січень 2017 року, то суд вважає, що вказані вимоги також пред`явлені позивачем в межах позовної давності, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що в листопаді 2019 року відповідачем частково була погашена заборгованість за надані послуги. В судовому засіданні відповідачем, на питання суду, була надана відповідь про те, що сплачуючи 300,00 грн в листопаді 2019 року він погашав наявну у нього на той час заборгованість. Враховуючи наведене вбачається, що сплативши в листопаді 2019 року 300,00 грн відповідач фактично визнав свій борг перед позивачем, у зв`язку з чим строк позовної давності перервався і з листопада 2019 року почався рахуватися заново і тому з урахуванням пунктів 12,19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України станом на 27.12.2023 року не сплив. За вказаних обставин доводи представника відповідача про сплив строку позовної давності є необґрунтованими. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн, згідно з квитанціями, що містяться у матеріалах справи (а.с.1,2). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved