Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група» Логос-Інвест» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позов обґрунтовувався тим, що позивачка є директором з правових питань Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно інжинірингова група Логос-Інвест» та працює на вказаній посаді з 21.01.2019 року. Наказом від 20 травня 2019 року №20/05-19 позивачу будо доручено підготувати правовий висновок щодо питання розгляду Державною фіскальною службою України скарги ТОВ «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» на податкове повідомлення-рішення від 18.02.2019 року № 0004431404 та наслідків пропущення ДФС України граничного строку направлення платнику податків рішення за результатами розгляду скарги. На виконання вищевказаного Наказу позивачем будо підготовлено юридичний висновок «Додо питання розгляду ДФС України скарги на податкове повідомлення-рішення від 02.06.2019 року, який був прийняти директором Товариства. Вищевказаний висновок було підготовлено мною з урахуванням положень станом на 2019 рік податкового законодавства України та судової практики. В подальшому, директором Товариства було запропоновано мені надати пояснення Відповідачу щодо пілотованого позивачем юридичного висновку, у зв?язку з тим, що відповідач було отримано податкову вимогу від 17.04.2023 №0003198-1306-0436 за податковим повідомленням-рішенням від 18.02.2019 року №0004431404. На виконання вищевикладеного позивачем було надано пояснення від 24 квітня 2023 року стосовно правомірності юридичного висновку «Щодо питання розгляду ДФС України скарги на податкове повідомлення-рішення» від 02.06.2019 року. Разом з тим, 03.05.2023 року відповідачем, не зважаючи на надані мною пояснення, було прийнято Наказ №03/05-23 «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності директора з правових питань [PERSON] », яким позивачу було оголошено догану за порушення трудової дисципліни у вигляді несумлінного виконання посадових обов?язків, що проявилось внаслідок підготовки юридичного висновку від 02.06.2019 р. «Щодо питання розгляду ДФС України скарги на податкове повідомлення-рішення». Ознайомившись зі змістом Наказу 06.09.2023 р. , а також зважаючи на фактичні обставини, позивач вважає Наказ №03/05-23 незаконним та таким, що підлягає скасуванню оскільки відповідачем порушений порядок застосування до працівника дисциплінарного стягнення, що є підставою для скасування наказу. 17.11.2023 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02.07.2024 р. справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Позивачу надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі, відповідачу надіслано копію позовної заяви та додані до неї документи. Відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачеві роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи які беруть участь у справі, не викликались. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно\~ст.\~81ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 3КЗпП України\~визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Відповідно до ч.1\~ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Недотримання працівником умов трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку є порушенням трудової дисципліни. Відповідно до ст.147КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення: догана; звільнення. Згідно положень\~ст.147КЗпП України\~порушення трудової дисципліни - це невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Чинним законом порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Статтею 149КЗпП України\~передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення. Відповідно до ч. 3 ст.149КЗпП України\~при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до ч. 4 ст.149КЗпП України\~стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, в силу ст.ст.147-149КЗпП України\~роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права:\~КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18), порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Відповідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2024 року у справі № 607/9072/22, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені\~статтями 147-149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок та чи не закінчився встановлений для цього строк. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі №554/9493/17. Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Судом встановлено, що Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» №7-к від 21.01.2019 року [PERSON] з 21.01.2019 року переведено на посаду директора з правових питань. Відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» №20/05-19 від 20.05.2019 року [PERSON] визначено відповідальною за підготовку правового висновку щодо питання розгляду Державною фіскальною службою України скарги ТОВ «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» на податкове повідомлення-рішення від 18.09.2019 р. №0004431404 та наслідків пропущення ДФС України граничного строку направлення платнику податків рішення за результатами розгляду скарги. Як убачається з тексту оскаржуваного Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» №03/05-23 від 03.05.2025 року «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності Директора з правових питань Товариства [PERSON] » такий винесено відповідачем з підстав порушення [PERSON] трудової дисципліни у вигляді несумлінного виконання посадових обов`язків, що проявилися внаслідок підготовки юридичного висновку від 02.06.2019 «Щодо питання розгляду ДФС України скарги на податкове повідомлення-рішенні». При цьому, у зазначеному наказі не конкретизовано (не зазначено) за які саме порушення трудової дисципліни [PERSON] оголошено догану. Враховуючи, що оскільки у наказі про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення не зазначено в чому конкретно полягає порушення нею трудової дисципліни та коли таке мало місце, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності винесений ТОВ «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» з порушенням вимог закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.07.2020 року у справі №554/9493/17. З наведених мотивів суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група» Логос-Інвест» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1073,60 грн, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує його з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved