Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрованого 27 жовтня 2001 року Семенівською сільською радою, Мелітопольського району, актовий запис №25. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що подружнє життя спочатку складалося добре, але з часом вони втратили почуття любові один до одного. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки, сімейні цінності та політичні погляди, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Фактично з 11.05.2023 року сторони припинили сімейні відносини, мешкають окремо та на теперішній час не ведуть жодного спільного господарства, не підтримують жодних подружніх стосунків. Позивач не має змоги та бажання проживати з відповідачем таким формальним подружнім життям та прийшла до переконання, що такий шлюб потрібно розірвати, оскільки він суперечить її інтересам. На примирення не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб без надання сторонам строку на примирення. Позивач просив суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, судовий збір сплачений при звернені до суду із позовом просив з відповідача не стягувати. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просив залишити позиву шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Комунарського районного суду м.Запоріжжя про виклик до суду, у судове засідання не з`явився. Оскільки суд немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~свідоцтва про\~одруження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 27.10.2001\~рокуСеменівською сільською радою, Мелітопольського району, 27.10.2001року сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №25 (а.с.14). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04.09.2002 року Семенівською сільською радою, Мелітопольського району, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.02.2012 року виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Судом встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і інші документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим в позовній заяві позивач зазначає, що понесені неї судові витрати зі сплати судового збору заявлятися не будуть.

Outcome: approved