Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Представник позивача Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення № ІІІ площею 148,2 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 листопада 2021 року по 01 березня 2022 року у сумі 29\~593,80 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачу на праві власності належить вказане приміщення, у яке Концерн «МТМ» надає послуги з постачання теплової енергії. Позивачем за вказаною адресою за період з листопада 2021 року по березень 2022 року було надано послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 29\~593,80 гривень. Позивач вказує, що станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний договір № 72219391 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою: [ADDRESS] , між Позивачем та [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним. Житловий будинок [ADDRESS] до 30.11.2022 був оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. На виконання пункту 5 Договору позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період листопада 2021 року по березень 2022 року на загальну суму 29\~593,80 гривень, що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги в електронній формі. Відповідач не виконав свої обов`язки згідно Договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку із чим за відповідачем виникла грошова заборгованість у розмірі 29\~593,80 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2 684,00 гривні. Ухвалою суду від 01.06.2023 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 25.07.2023 відповідач подав письмові пояснення, в яких заперечував проти позову посилаючись на те, що вказане приміщення належало йому з 31.01.2012 по 01.02.2022. На підставі договору купівлі - продажу нежилової нерухомості від 01.02.2022 він відчужив це приміщення [PERSON] .. Таким чином, на час розгляду справи, у нього відсутні будь-які документи щодо цього приміщення. Задля з`ясування обставин він звернувся до нового власника для отримання копії документів, зокрема технічного паспорту, з якого вбачається, що опалення у вказаному приміщенні відсутнє. Також, з акту складеного 24.11.2022 за участі технічного директора та інженера ТОВ «Авікон Груп» (керуючої компанії, яка обслуговує житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ) та у присутності нового власника нежитлового приміщення [PERSON] , вбачається, що централізоване опалення у нежитловому приміщенні відсутнє. Виявлено проходження транзитної магістралі центрального опалення до наступного приміщення. Розташування обігрівачів (радіаторів) на магістралі центрального опалення не виявлено, що відповідає схемі розташування комунікацій центрального опалення будівлі. Інших втручань в магістраль централізованого опалення, а також самостійної зміни магістралі не виявлено. Приміщення опалюється автономними електричними приладами обігріву. Далі відповідач зазначив, що заявки про приєднання до публічного договору № 72219391 від 01.11.2021 він не подавав, до умов такого договору не приєднувався. Будь-яких рахунків, актів приймання-передачі теплової енергії надання послуг з централізованого теплопостачання відповідач не підписував та взагалі не отримував. Рахунки за постачання теплової енергії ніким не підписані, зокрема і з накладенням ЕЦП. В позовній заяві відсутній фактичний розрахунок заборгованості. Розрахунку теплового потоку по приміщенню відповідача суду не надано. Обчислення кількості теплової енергії щодо приміщення позивачем нічим не обґрунтовується. Також, відповідач вказує на те, що в позові неконкретизовано час встановлення приладу комерційного обліку теплової енергії в житловому будинку по [ADDRESS] , оскільки вказівка «до 30.11.2022» не дає змоги встановити чи стосується це періоду визначеного для виникнення заборгованості. Таким чином, відповідач вважає, що позивач в порушення ст. 81 ЦПК України, не довів обставини, які мають значення для справи та на які є посилання у позові. В зв`язку з зазначеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог Концерну «МТМ». 21.08.2023 представник позивача подав уточнену позовну заяву та письмові пояснення, зокрема щодо того, що у зв`язку з внесенням змін до Методики № 315 в березні місяці 2022 був проведений перерахунок, тому згідно розрахунком останнім місяцем нарахувань є січень 2022 року. Таким чином, заборгованість в розмірі 29\~593,80 грн. підлягає стягненню з [PERSON] за період з листопада 2021 по січень 2022 року щодо приміщення [ADDRESS] , яке належало відповідачу. Відповідач не надав доказів встановлення ним автономної системи опалення, а також того, що нерухоме майно є окремим приміщенням з транзитними мережами опалення, адже споживачем не надано проект будинку. Також, зазначили, що в позові міститься описка щодо наявності приладу комерційного обліку теплової енергії в житловому будинку по [ADDRESS] «до 30.11.2022», що слід виключити з тексту. Представник позивача, згідно\~ст. ст. 14, 128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на своїх письмових поясненнях. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою\~статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст.\~81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно з ч.1\~ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року\~(далі - Закон №2189-VIII) визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Як передбачено п.п. 35, 36 «Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2\~ст.7 Закону України № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, відповідно до положення ч.1\~ст.9 Закону України № 2189-VIII. Згідно зі ст.ст.19,25 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання»\~(далі - Закон № 2633-IV), споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо (п. 2.2 Статуту). [PERSON] був власником нежитлового приміщення ІІІ підвалу літ. А-5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 148,2 кв. м. у період з 31.01.2012 по 01.02.2022, що визнається самим відповідачем (а.с.7-8). Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 01.02.2022 [PERSON] відчужив зазначене нерухоме майно гр. [PERSON] (а.с.51-52). Багатоквартирний будинок по [ADDRESS] , в якому розташоване нежитлове приміщення, обладнано вузлом комерційного обліку (а.с.89-90). Нежитлове приміщення відповідача не оснащене приладом розподільного обліку. У спірний період правовідносини, які виникають в процесі споживання теплової енергії, регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315\~(далі - перша редакція Методики 315) і наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2022 р. № 358, яким внесено зміни до Методики № 315 (далі - друга редакція Методики № 315). З 01.05.2019 введено в дію\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017\~(далі - Закон), згідно з ч.1 ст.6 якого, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. При цьому споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами укладених договорів (ч.1 ст.7 даного Закону). Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.2\~ст.7 Закону\~обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст.2 Закон, предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 1 Закону\~визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до змісту положень\~ст. 5 Закону, до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч.1\~ст.6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.1, ч.2 ст.6 Закону). Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону). Відповідно до приписів ч.2 ст.7, ч.2 ст.8 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Згідно з ч.ч. 2,3,7\~ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим\~Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Згідно із ч.7\~ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5\~ст.13 цього Закону. Доказів обрання співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] однієї з моделей організації договірних відносин, визначених ч.1\~ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», сторонами суду не надано. Системний аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії є укладеними між сторонами з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання. Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір) передбачено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу (відповідач) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Згідно з п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно з п. 36 договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). Відповідно до п. 38 договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. В той же час, як встановлено судом, відповідно до наданих новим власником приміщення [PERSON] документів, вбачається, що на один і той же об`єкт нерухомості позивач вважає укладеними з 01.11.2021 два окремих індивідуальних договори про надання послуги з постачання теплової енергії з різними особами, а саме за № 72219391 з [PERSON] та за № 72228051 з [PERSON] .. Позивачем на підтвердження надання послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення відповідача за період з 01.11.2021 по 01.01.2022 на загальну суму 29\~593,80 гривень було надано Розрахунок основного боргу за договором №72219391 (а.с. 6), рахунки за надані послуги за договором №72219391, які містять загальну кількість та вартість наданих послуг, які не можливо перевірити (а.с.9-12). Рахунки за постачання теплової енергії, надані позивачем у паперовому вигляді. Докази направлення їх на адресу (місцезнаходження/реєстрації, місце надання послуги, електронну) відповідачки - суду надано не було. Відповідач, після отримання відповідей на запити нового власника приміщення, посилається на неправильність визначення типу приміщення, що належав йому та розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. З огляду на вимоги\~\~статей\~12, 13\~ч.7 ст.81 ЦПК України, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому відповідач, в будь-якому випадку не позбавлений права здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Частиною 6\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації\~за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку (абз. 9 ч.2\~ст.25 Закону України «Про теплопостачання»). За загальним правилом ст. ст.\~15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2\~ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч.ч.1,3\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.4\~ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Матеріалами справи підтверджено, що нежитлове приміщення відповідача знаходиться у підвалі будинку\~ [ADDRESS] . У примітках, на арк.3 «Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації при технічній інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва» зазначено, що під час технічної інвентаризації встановлено, що в підвальному приміщенні відсутнє централізоване опалення. Розділом 3\~Національних стандартів з проектування ДСТУ - НБА .2.2 - 5: 2007 «Настанова з розроблення та складання енергетичного паспорту будинків» визначено терміни: п. 3.7. неопалювальний підвал - це підвал, в якому відсутні джерела тепловиділення. п. 3.8. опалювальний підвал підвал, в якому передбачені опалювальні пристрої для підтримання завданої температури. В Акті обстеження об`єкта нежитлового приміщення підвалу від 24.11.2022, що наразі належить [PERSON] , зазначено, що виявлено проходження транзитної магістралі центрального опалення діаметром труби 42 мм та протяжністю 14,2 м до наступного приміщення підвалу, яка знаходиться в тепловій ізоляції. Розташування обігрівачів (радіаторів) на магістралі центрального опалення не виявлено, що відповідає схемі розташування комунікацій центрального опалення будівлі. Інших втручань в магістраль центрального опалення, а також самостійної зміни магістралі не виявлено, тощо. Приміщення опалюється автономними електричними приладами (УФО) ( а.с. 65). На неодноразові звернення нового власника нежитлового приміщення проекту системи опалення житлового будинку [ADDRESS] ні керуючою компанією «Авікон Груп», ні Запорізькою міською радою, ні ТОВ ЗМБТІ», йому надано не було. Представники Концерну «МТМ» відмовлялися приймати участь в обстеженні нежитлового приміщення. Пунктом 5.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» встановлено, що теплопроводи, що прокладаються за межами квартир, а також ті, що прокладаються приховано, мають проектуватися з тепловою ізоляцією. Теплову ізоляцію опалювально-вентиляційного обладнання, трубопроводів систем внутрішнього теплопостачання необхідно передбачати: - для забезпечення тепловтрат менше допустимих (підпункт 4.4.5. пункту 4 «Загальні вимоги» ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування»). Отже, враховуючи вищевказані документи та норми законодавства нежитлове приміщення ІІІ підвалу літ. А-5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 148,2 кв.м., що належало відповідачу [PERSON] , знаходиться у підвалі цього будинку та відноситься до неопалюваних підвалів. Відповідно до термінів передбачених Методикою в першій редакції: - опалюване приміщення - приміщення будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. - неопалюване приміщення - приміщення у будівлі, яка забезпечується тепловою енергією від централізованого або автономного джерела теплопостачання та у якому не нормується температура внутрішнього повітря і відсутні опалювальні прилади будь- якого типу. В розділі VІІІ Методики в першій редакції - Вимоги щодо забезпечення нормативної температури визначено, що Нормативна температура у приміщеннях житлових будинків становить - у опалюваних приміщеннях будинків, проектну документацію на нове будівництво або реконструкцію яких затверджено до 01 жовтня 2005 року, - 18° C; - у будинках, проектну документацію на нове будівництво або реконструкцію яких затверджено після 01 жовтня 2005 року, та у будинках, проектну документацію на капітальний ремонт яких затверджено після 12 березня 2011 року, - згідно з державними будівельними нормами. В таблиці № 4 «Розрахункові температури повітря» ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» та аналогічної таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки», «розрахункова внутрішня температура повітря» для підвалу не встановлена. Таким чином, нежитлове приміщення\~ІІІ підвалу літ. А-5, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу - підпадає під термін неопалюване приміщення. Відповідно до терміну Методики № 315 в першій редакції, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення - втрати теплової енергії у трубопроводах поза межами опалюваних приміщень, а також обсяг теплової енергії від транзитних ділянок трубопроводів цієї системи, що надходить у приміщення з індивідуальним опаленням та приміщення, у якому комунальна послуга з постачання теплової енергії не надається. Абзацом 2 пункту 1 розділу V «Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП» Методики в першій редакції встановлено, що Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, складається із Загального, що розподіляється між усіма приміщеннями та Індивідуального, що дорозподіляється на неопалюване приміщення за обсяг теплової енергії, що надходить від трубопроводів у це приміщення. У абзаці 9 п.1 розділу ІІ Порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу у будівлі теплової енергії зазначено, що для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем відповідно до пункту 4 розділу V Методики «Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП». В пункті 4 розділу V Методики зазначено, що обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення, у тому числі стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, визначається розрахунково за результатами енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього будинку. де\~0,86 х 10 -6 -\~перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин; 14 -\~загальний коефіцієнт тепловіддачі зовнішньої поверхні неізольованого трубопроводу, Вт / (м -2\~\~х К); t -\~температура внутрішньої поверхні трубопроводу, °C; для будь-якого трубопроводу внутрішньобудинкової системи опалення за опалювальний період приймається - 45 °C, для будь-якого трубопроводу внутрішньобудинкової системи ГВП - 52,5 °C; t вн.норм\~- нормативна внутрішня температура для кімнати/приміщення, що приймається з урахуванням положень пункту 1 розділу VI цієї Методики для опалювального періоду, °C; l -\~довжина транзитного трубопроводу, м; d -\~зовнішній діаметр трубопроводу, м; ф -\~кількість годин у розрахунковому періоді, год. Однак, позивачем у позові не наведено конкретної формули, яку ним застосовано для визначення кількості теплової енергії щодо приміщення відповідача. Як встановлено, то нежитлове приміщення відповідача відноситься до неопалюваного підвалу, позивачем не наведено будь-яких розрахунків з застосовуванням вірної формули для визначення кількості теплових втрат та, як наслідок, заборгованість за період з листопада 2021 до січня 2022, що позбавляє суд можливості взагалі перевірити такий розрахунок та отримати вихідні дані для нього. Для визначення кількості теплової енергії у лютому та березні 2022 року, позивачем повинна була б застосовуватись формула 14 Методики № 315 у другій редакції, де також значиться показник\~Sпр.і\~-\~площа\~i\~-го\~опалюваного приміщення неоснащеного приладами розподільного обліку теплової енергії. Але після уточнення позову позивач уточний період нарахування заборгованості, і зазначив, що за лютий-березень 2022 було здійснено перерахунок через зміни законодавства, але при цьому будь-якого нового детального розрахунку (перерахунку) наведено не було. В новій редакції поняття «неопалюване приміщення» виключили та з`явились інші терміни: - окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; - загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Таким чином обсяг, теплових втрат для приміщень у підвалі потрібно визначати по формулі 23, що знаходиться у розділі ІV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудикові потреби опалення» Методики у другій редакції від 28.01.2022 де застосовується показник: Lпідв. -\~довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах. Така формула майже аналогічна формулі 19 з Методики № 315 у першій редакції та відрізняється лише тим, що не потрібно знати діаметр труб та не застосовується температура для підвалів, оскільки нормами ДБН вона взагалі не визначена. \~\~де\~0,86 * 10-6-перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал;\~\~qвтр.підв\~= 11 Вт/м-питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в підвалах, техпідпіллях, на горищі, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100 %;\~\~lпідв-довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, м;\~\~mопал.розр-фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин. За відсутності зазначення позивачем конкретної формули розрахунку, яка б була вірною у відношенні до встановлених обставин, суд позбавлений об`єктивної можливості перевірити розрахунок, наданий представником позивача, зокрема щодо визначення теплових втрат від ізольованих трубопроводів у підвалі відповідно до формули 23 Методики №315 у другій редакції. Також, судом встановлено, що в рахунках за весь спірний період значиться постійна кількість Гкал за послугу з постачання теплової енергії (умовно-постійна частина тарифу) по тепловому навантаженню на приміщення - 0,01000426 Гкал/ год. Представником позивача не зазначено яка формула\~ ним застосовується для визначення теплового навантаження на будівлю, де знаходиться нежитлове приміщення, яке належало певний період відповідачу. В розшифровці формул наведених вище зазначено, що tвн\~= 18оС\~- усереднена розрахункова температура внутрішнього повітря опалюваних будинків. Тобто, теплове навантаження розраховується виключно для приміщень де встановлена нормативна температура + 18оС. В таблиці № 4 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки» та аналогічній таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки» для підвалів нормативна температура не визначена. Таким чином, теплове навантаження для підвалів не розраховується, а тому нарахування по умовно-постійній частині тарифу є безпідставним. Також позивачем не доведено неможливість застосування, в розглядуваному випадку, одноставкового тарифу, який було затверджено рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради №374 від 11.10.2021, №3 від 13.01.2022. Відтак, суд вважає неправомірними за наявності відомостей про укладення двох окремих договорів з різними особами щодо одного ж й того ж приміщення та недоведеними нарахування позивачем заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у сумі 29\~593,80 гривень. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем безпідставно нараховано відповідачу заборгованість на зазначену суму. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed