Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кватро Ойл» про захист прав споживачів. Позов обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем уклали 2 договори інвестування, які передбачають надання фінансових послуг у вигляді управління інвестиційними коштами та сплати відсотків за користування інвестиційним коштами. За двома договорами позивач надіслав відповідачу грошові кошти у розмірі 41000,00 грн. Позивач виконав умови договору, проте відповідач припинив виконувати свої обов`язки з виплати відсотків в повному обсязі. Окрім цього, позивач підписав ще один договір, згідно якого сплатив відповідачу 142450,00 грн та надіслав його останньому, проте відповідач не надав копію підписаного договору позивачу. Таким чином відповідач набув грошові кошти позивача безпідставно в розмірі 142450,00 грн. На вимогу позивача відповідач не повернув грошові кошти в добровільному порядку, тому позивач звернувся за захистом свої прав до суду. Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року провадження у справі було відкрито та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Позивач надав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, наполегливо вимагав ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно відповіді з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «Кватро Ойл», ідентифікаційний код 44857569, має офіційну електрону адресу «[INFO]» та місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Акінфієва Івана, буд. 1-А, офіс 9. Засновником, власником та керівником юридичної особи є [PERSON] . Відповідно копіям договорів інвестування №156 від 11.01.2022 року та №233 від 09.02.2023 року позивач надав відповідачу інвестиції у розмірі 41000,00 грн. Також позивачем надано копію договору №156 від 16.11.2022 року, в якому вказано, що позивач інвестує 142450,00 грн відповідачу, проте відповідачем не підписаний цей договір. З копій квитанцій вбачається, що 16.11.2022 року позивачем на рахунок відповідача сплачено 142450,00 грн. 13.01.2023 року сплачено 6000,00 грн та 14500,00 грн. 10.02.2023 року сплачено 4000,00 грн та 16500,00 грн. Відповідно до п. 8.1 Договорів Інвестор має право в будь-який час пред`явити вимогу до Підприємства про повернення інвестованих коштів, а Підприємство зобов`язується повернути інвестовані кошти Інвестора не пізніше семи календарних днів від дати отримання такої вимоги. Позивачем було пред`явлено вимоги про повернення коштів шляхом надіслання заяви з електронним підписом на е-мейл відповідача вказаний у пункті 9.5 Договору та на офіційну електрону адресу вказану в реєстрі. Також пред`явлено вимогу шляхом надіслання вимоги поштовим зв`язком. Відповідачем було проігноровано вимоги позивача, жодним чином відповідач не відреагував та ніякої відповіді не надав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18) зазначено, що: "добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них". Обіцяючи укласти договір інвестування, відповідач вчинив недобросовісно та не підписав вищезазначений договір, а отже, безпідставно набув грошові кошти позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи те, що умови договорів відповідачем не виконувались належним чином, вимога позивача про повернення коштів у семиденний строк не була виконана, доводи позивача щодо безпідставного перерахування коштів на рахунок відповідача відповідають наданим доказам та поясненням, заперечень від відповідача не надходило, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved