Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 0 [INFO] номер батько позивача [PERSON] , житель с. Кірово (на даний час с. Подільське) Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області. Спадкоємцями після смерті [PERSON] , позивач та його брат [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина на усе належне йому на день смерті майно у тому числі на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] . Під час звернення до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П., з метою отримання свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , нотаріус відмовив в оформлені спадщини на будинок. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду іх вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій позов підтвердив, просить його задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача Немирівської міської ради - міський голова Качур В.М. в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2016 спадкоємцями майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частку спадщини є його син [PERSON] , [INFO] , та на 1/2 частку спадщини є його син [PERSON] , [INFO] . Дане свідоцтво про право на спадщигку на 1/2 земельної ділянки площею 1,5853 га видано [PERSON] . Разом із тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1340/02-31 від 13.12.2023, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку від належної [PERSON] відповідної частки на житлового будинку розташованогоза адресою [ADDRESS] у зв`язку із тим, що вказаний житловий будинок належить членам колгоспному двору та неможливістю виділити частки в житловому будинку, який є власністю колгоспного двору у зв`язку із смертю членів колгоспного двору. Відповідно до довідки №8997 від 24.11.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, згідно із записів в погосподарській книзі Подільської сільської ради за 1991-1995 роки, особавий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок по [ADDRESS] віднносився до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 склад двору слідуючий: - [PERSON] - голова домогосподарства, [INFO] ; - [PERSON] - жінка, [INFO] ; - [PERSON] - син, [INFO] ; - [PERSON] - внучка, [INFO] . Статтями 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, визначено правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору. Колгоспний двірце сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалась положеннями ст.ст. 120-127 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Статтями 120,123 ЦК УРСР 1963 року визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів. Отже, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , мав право на 1/4 частину домоволодіння, що належало колгоспному двору, розташованого по [ADDRESS] . А тому, враховуючи що житловий будинок по [ADDRESS] є власністю колгоспного двору, членами якого є чотири особи ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ), які і є співласниками на праві спільної сумісної власності вказаного житлового будинку, позивач [PERSON] як один із спадкоємців за законом після смерті батька [PERSON] , може претендувати лише на 1/2 частки належної померлому батьку - [PERSON] відповідної частки вказаного житлового будинку, а не на 1/2 усього житлового будинку. У відповідності дост. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст. ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 - 1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 200, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд-

Outcome: partial