Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що 25.03.2008 р. між ВАТ «Комерційний банк Експобанк» (змінено назву Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №93/2008 USD. Згідно Договору про відступлення прав вимоги від 06.03.2018 р. право вимоги за договором кредиту від 25.03.2008 р. первісний кредитор відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору первісний кредитор звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.11.2010 р. по справі №2-10864/10 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» борг в сумі 332084, 33 грн. На виконання рішення суду стягувачу було видано виконавчий документ про стягнення з відповідача заборгованості. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2019 р. замінено сторону стягувача з первісного кредитора на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Виконавчий документ було направлено на примусове виконання до органів ДВС. Державними виконавцями вживалися заходи примусового виконання, але станом на 15.09.2023 р. рішення суду в повному обсязі не виконано, заборгованість відповідачем не погашена. Загальна сума заборгованості встановлена рішенням суду, складає 332084,33 грн. Розрахунок річних та інфляційні нарахування здійснено в межах періоду загального строку позовної давності з 15.09.2020 по 15.09.2023 р. Розмір грошового зобов`язання відповідача за час прострочення виконання рішення суду складає: 29 906,83 грн. 3% річних та 159 783,19 грн. інфляційних нарахувань, а всього 189\~690,02 грн. В зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 29 906,83 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 159 783,19 грн., а всього 189\~690,02 грн., а також стягнути судові витрати. 08.12.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.\~11\~ст.\~128 ЦПК України. Причин неявки суду не повідомив, заперечень (відзиву) на позов не надав. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2\~ст. 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.11.2010 р. стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «КБ «Експобан» борг в сумі 330264,33 грн., та судові витрати у сумі 1820,00 грн., а всього 332084,33 грн. (а.с.8-9) 04.04.2019 р. ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва було замінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Експобанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі Шевченківського районного суду м.Києва від 19.08.2011 р. по справі №2-10864/10 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25.11.2010 р. по справі №2-10864/10 про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 330\~264,33 грн. та судові витрати у сумі 1820,00 грн. (а.с.10-14) 22.11.2012 р. постановою заступника начальника ВДВС Обухівського МРУЮ у ВП №27175211 виконавчий лист №2-10864/10 виданий 25.11.2010 р. Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Експобанк» боргу 332084,33 грн. було повернуто стягувачу (а.с.17) 14.08.2014 р. постановою головного державного виконавця ВДВС Обухівського МРУЮ у ВП №35820868 виконавчий лист №2-10864/10 виданий Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Експобанк» боргу 332084,33 грн. було повернуто стягувачу (а.с.15-16) Відповідно до частини 4\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звернувшись з даним позовом до суду, позивач наголосив на тому, що рішення суду від 25.11.2010 у справі № 2-10864/10 залишається невиконаним, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача нараховані за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 15.09.2020 року по 15.09.2023 року 3% річних в розмірі 29 906,83 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 159 783,19 грн. Частинами 1 та 2\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~статті 1056-1 ЦК України\~встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частиною 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до приписів\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною 1\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із матеріалів справи слідує, що внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором № 93/2008 USD від 25.03.2008 року, банк звертався до основного боржника з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.11.2010 р. стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «КБ «Експобанк» борг в сумі 330264,33 грн., та судові витрати у сумі 1820,00 грн., а всього 332084,33 грн. Водночас, доказів виконання вказаного рішення суду матеріали справи не містять, тобто зобов`язання зі сплати кредитних коштів та нарахованих на суму кредиту процентів триває. Однак вказане рішення суду на даний час не виконано, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, відповідно до якої саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України\~сум. Відповідно до частини 1 статті\~1048\~та частини 1 статті\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. За змістом частини 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Відтак, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Дана правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених\~статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні\~статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц. Згідно розрахунку втрати позивача за період з 15.09.2020 р. по 15.09.2023 р. становлять: 3% річних в розмірі 29 906,83 грн., інфляційні нарахування в розмірі 159 783,19 грн., а всього 189\~690,02 грн. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2845 грн. 37 коп. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved