Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

22.12.2023 р. позивачка [PERSON] звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02.11.2011 р. у справі №2-1688/11, з аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02.11.2011 р. у справі №2-1688/11 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 19.17.2011 р. і до повноліття дитини. На виконання рішення суду видано виконавчий лист від 03.04.2012 №22-1688/11, за яким відкрито виконавче провадження [NUMBER], що підтверджено постановою від 06.08.2015 р. Дитина досягла 14-річного віку, має хворобу очей, у зв`язку з цим потребує регулярного огляду, лікування в окуліста та заміни окулярів. Крім того, дитині необхідно раціональне харчування, одяг, засоби гігієни, ліки тощо. Аліменти, які стягуються з відповідача, є недостатніми для матеріального утримання їх спільної дитини. Позивачка самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дочки. Однак її доходів не вистачає. Відповідач наразі служить у в/ч [NUMBER] , не зважаючи на його високі доходи, він дитині матеріально не допомагає, обмежуючись виключно 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які з нього стягує виконавча служба в примусовому порядку. У позасудовому порядку згоди щодо зміни способу стягнення аліментів вони не досягнули, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду. Наводить ст.ст.8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.3 ст.181, 182-184, ст.192 СК України, п.23 постанови ПВСУ від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. Вважає, що доцільним та справедливим буде змінити спосіб стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної доньки із твердої грошової суми в розмірі 500 грн. на аліменти в розмірі від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 19.01.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників. У судовому засідання позивачка заявлені вимоги підтримала та просить позов задовільнити. Пояснює, що на даний час з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1419 грн. щомісячно, вказаних коштів не вистачає на належне утримання дитини, яка має невиліковне захворювання очей, про що долучає відповідні медичні документи. Дитина хворіє з восьмирічного віку, кожні півроку проходить обстеження, потребує лікування та купівлю відповідних окулярів. Із позовом до суду про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини позивачка не зверталася. Крім неповнолітньої дитини, позивачка інших утриманці не має, проживає разом зі своїм батьком, який є пенсіонером та отримує пенсію, вона сплачує порівну з ним комунальні послуги. Вона не має у власності ані рухомого, ані нерухомого майна, отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 6500 грн. Також пояснює, що відповідач розповідав їй у жовтні 2023 р., що немає інших дітей, звідки у нього з`явилися інші діти їй не зрозуміло. Вона вживала заходів щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментах, оскільки відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач у судовому засіданні 27.02.2024 р. позовні вимоги визнав частково у розмірі 1416 грн, вказуючи, що згідний сплачувати 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вказав, що відзиву не подавав, однак має намір подати докази про те, що він має багатодітну сім`ю, є учасником бойових дій і на даний час звільняється зі ЗСУ. Як позивачка, так і відповідач 27.02.2024 р. просили відкласти розгляд справи, оскільки бажали реалізувати своє право на подачу до суду доказів. Судом у судовому засіданні було узгоджено зі сторонами наступну дату судового засідання та відповідно відкладено розгляд справи. Відповідач 04.03.2024 р. у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; заяв, клопотань, пояснень до суду не подав, про причини поважності своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченою позивачкою копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане 20.10.2009 р. Відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02.11.2011 р. з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.07.2011 р. і до повноліття дитини. 03.04.2012 р. видано виконавчий лист у справі №2-1688/11 про стягнення аліментів. 09.09.2015 р. постановою державного виконавця ВДВС Здолбунівського РУЮ Михальчук Н.Ю. відкрито виконавче [NUMBER] у справі про стягнення аліментів за вказаним виконавчим листом. 12.06.2023 р. постановою державного виконавця Здолбунівського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ Павліш І.С. звернуто стягнення на доходи боржника у ВП [NUMBER]. Як убачається з витягу №93 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.12.2023 р., позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дитина [PERSON] хворіє, про що свідчать медичні документи про її стан здоров`я консультаційне заключеня лікаря-офтальмолога від 02.12.2021 р., від 27.01.2024 р. Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XIIвід 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зіст.41Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 180 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 80 ЦПК України вказує на те, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ході розгляду справи встановлено, що платник аліментів працевлаштований, має стабільний, регулярний дохід. Зокрема, відповідач отримує дохід у в/ч [NUMBER] . Суд вважає, що наведена вище обставина є підставою для зміни способу стягнення аліментів, визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача. При цьому суд відхиляє усні пояснення відповідача про можливість ним сплачувати аліменти лише у розмірі половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку через його багатодітну сім`ю, оскільки жодних належних та допустимих доказів щодо вказаної обставини до суду не подано, так як і не подано доказів щодо його доходу, що позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити матеріальне становище платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196,00 грн., мінімальний гарантований розмір аліментів становить 1598 грн. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, в розмірі 1\\4 частини щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. При цьому суд також враховує інтереси дитини, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дітей, а також необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде забезпечувати її нормальний духовний та фізичний розвиток. За правилами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду із зазначеним позовом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи викладене, підстави для зміни способу стягнення аліментів з дня звернення позивача до суду, відсутні. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, який на час звернення із вказаним позовом становив 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved