Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

12 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, органу опіки та піклування Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він уклав шлюб з відповідачем у справі - [PERSON] , 19 серпня 2010 року в Миколаївській сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №3. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.05.2023 шлюб розірвано. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . На даний час, донька проживає з ним в с.Новоставці Чортківського району Тернопільської області, а син із відповідачем, переїхали в с.Сокілець Чортківського району Тернопільської області. До теперішнього часу він та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. На даний час син - [PERSON] проживає із відповідачем, а [PERSON] - з ним. Відповідач настоює на тому, щоб [PERSON] проживала разом з нею, на що він, та донька не згідні. Відповідач ставиться до донька негативно, упереджено тільки через те, що вона висловила бажання проживати з ним, через що, неодноразово погрожувала їй фізичною розправою. Через це, він не згоден із тим, щоб дочка проживала із відповідачем, наполягає на визначенні її місця проживання разом з ним. Вважає, що в інтересах дочки буде проживання саме з ним. На даний час він працює в себе в полі, неподалік дому, тому має час відправляти та зустрічати дочку зі школи, займатися із нею вечорами. Також, від ведення селянського господарства, має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як відповідач не має достатньо часу для нагляду за дочкою, а тому не може забезпечувати умови для її нормального розвитку, навчання. Відповідач, постійно перебуває на заробітках за межами України, тому не буде мати можливості створити необхідні умови для проживання та нормального розвитку дочки. В зв`язку з чим, буде вимушена залишати дочку на виховання стороннім людям, або, у разі виїзду за межі України, дочка буде позбавлена можливості навчатись. Він проживає у комфортабельному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. Таким чином, проживання дочки разом з ним відповідає її інтересам. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дочкою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Вважає, що перебування дочки в сім`ї відповідача негативно вплине на її виховання та здоров`я, тому просить позов задовольнити. 21 серпня 2023 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник позивача вказує, що відповідач заперечує позовні вимоги повністю. Як вбачається з позовної заяви спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має, позивач не звертається до суду а вимогою про визначення місця проживання дитини, а лише зазначає, що старшу дитину - [PERSON] слід залишити проживати : батьком, а молодшу - [PERSON] - з матір`ю. До позовної заяви позивач додає Акт обстеження житлових умов заявника та копію довідки Трибухівської сільської ради №287 від 29 черви: 2023 року, з яких вбачається, що позивач та його малолітня донька - [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наведене, факт того, що дитина - [PERSON] зареєстрована разом із позивачем за однією адресою, тобто фактично, уже на даний час проживає з батьком, спору щодо місця проживання дитини не має, тому вважаю, що така вимога не може бути вирішена в ході даного судового розгляду і в її задоволенні слід відмовити. Окрім того, слід звернути увагу на наступне. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм права на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Проте, позивач не зазначив, за захистом якого порушеного права він звернувся до суду з вимогами про визначення місця проживання старшої дитини з ним. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Разом з тим, вимоги про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем, не є способом захисту, передбаченим законом, і не можуть бути задоволені, оскільки захисту підлягає тільки порушене право. За таких обставин, сторона відповідача вважає, що права та інтереси позивача [PERSON] не були порушені відповідачкою в частині вимог про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] разом із батьком [PERSON] , а тому відсутні підстави для їх задоволення. 06 вересня 2023 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив вказує, що у відзиві відповідач стверджує, що немає спору про визначення місця проживання дитини, посилаючись на акт обстеження житлових умов заявника та копію довідки Трибухівської сільської ради №287 від 29 червня 2023 року, з яких вбачається що [PERSON] проживає разом з ним в [ADDRESS] , а тому, як вважає сторона відповідача, що оскільки вони з дочкою зареєстровані за однією адресою, то немає спору про місце проживання дитини. Із вказаного, зазначає, що відповідач неодноразово наполягала на тому, щоб [PERSON] проживала разом з нею. З цією метою вона залякувала дочку, погрожуючи їй фізичною розправою, у разі її незгоди. Також, неодноразово компрометувала його, надаючи недостовірну інформацію в правоохоронні органи, з метою притягнення його до адміністративної відповідальності, що було б підставою для проживання доньки з нею. Так, наприклад у справі №595/480/23 Бучацький районний суд Тернопільської області оцінюючи фактичні дані, прийшов до переконання про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Також, у справі № 595/1361/23 Бучацький районний суд Тернопільської області оцінюючи фактичні дані, прийшов до переконання про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідачка вкотре пробувала скомпрометувати його, ввівши в оману працівників поліції, про те, що він начебто вчинив хуліганські дії по відношенню до її теперішнього співжителя. До цього, поліцейські притягували [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). [PERSON] , таким чином намагається дискредитувати його перед громадськістю та дітьми. Відповідачка бажає, щоб [PERSON] проживала з нею, однак дочка категорично відмовляється проживати із [PERSON] . Також, він категорично проти того щоб дочка проживала з відповідачкою. Через це у них постійно виникають спори. Твердження відповідачки про відсутність спору між сторонами про місце проживання [PERSON] , є недоречним. Спір існує, так як відповідачка усіляко намагається змінити місце проживання дочки, тобто порушити її право проживати там, і з тим із батьків, з ким вона бажає. Розпорядженням Бучацького районного суду Тернопільської області № 48 від 29 вересня 2023 року справу № 592/1332/23, провадження №2/592/283/23 було призначено до повторного автоматичного розподілу, оскільки рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення [PERSON] , з посади судді Бучацького районного суду Тернопільської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 26.09.2023 № 926/0/15-23, суддю Федорончука В.Б. звільнено. Після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Содоморі Р.О. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області Содомори Р.О. від 02 жовтня 2023 року відкрито провадження та справу призначено підготовче судове засідання. 27 жовтня 2023 року від представника відповідача на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому вказує, що увідповіді на відзив на позовну заяву позивача про визначення місця проживання дитини позивач зазначає про те, що відповідачка усіляко намагається змінити місце проживання дочки, тобто порушити її право проживати там і з тим із батьків, з ким вона бажає. Вищенаведені твердження є безпідставними, оскільки малолітня донька сторін - [PERSON] здебільшого проживала та проживає в с.Новоставці Чортківського району Тернопільської області, і відповідач з розумінням ставилася до цього факту. Більше того, після розірвання шлюбу сторони зверталися до Бучацького районного суду з позовними заявами про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Однак в ході судового розгляду сторони дійшли згоди і домовленості щодо подальшого місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , та їх утримання і відкликали свої позовні заяви. Відповідно Бучацьким районним судом в даних справах прийнято рішення про залишення без розгляду вищевказаних позовних вимог про стягнення аліментів. Отже, вимоги про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем, не є способом захисту, передбаченим законом, і не можуть бути задоволені, оскільки захисту підлягає тільки порушене право. За таких обставин, сторона відповідача вважає, що права та інтереси позивача [PERSON] не були порушені відповідачем в частині вимог про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] разом із батьком [PERSON] , а тому відсутні підстави для їх задоволення. 06 лютого 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] та третьої особи Органу опіки та піклування Трибухівської сільської ради про визначення місця проживання дитини, та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених у ньому, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що вона заперечує та не хоче, щоб дочка проживала з позивачем. Вважає, що позивач не належним чином піклується про дитину, а тому хоче, щоб дочка проживала з нею. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов. Представник третьої особи органу опіки та піклування Трибухівської сільської ради в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Трибухівської сільської ради щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що дитина [PERSON] проживає разом із батьком. Дитина гарно вчиться, та всім забезпечена. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 серпня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/532/23 від 18.05.2023 розірвано. В даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , повторно видане Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 10 січня 2020 року) та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , повторно видане Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 10 січня 2020 року). Згідно довідки № 287 від 29.06.2023, виданої старостою Пилявського старостинського округу Трибухівської сільської ради Чортківського району, [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована за адресою у [ADDRESS] . Проживає разом із батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Із акту обстеження житлових умов заявника [PERSON] вбачається, що разом із ним проживає: [PERSON] - донька, [PERSON] - мати, [PERSON] -брат. При перевірці на місці житлових умов встановлено: будинок належить матері [PERSON] , будинок покритий шифером, зовні впорядкований, має три кімнати, кухню, коридор, ванну кімнату. В будинку є газ, водопровід. [PERSON] проживає разом із донькою. Відповідно до Характеристики, виданої Трибухівською сільською радою, вбачається, що [PERSON] за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони. Згідно висновку органу опіки та піклування Трибухівської сільської ради щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що орган опіки та піклування - виконавчий комітет Трибухівської сільської ради, захищаючи найкращі інтереси дитини, з метою забезпечення реалізації її прав, свобод та законних інтересів, вважає за доцільне визнати місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Трибухівської сільської ради № 101 від 31.08.2023, затверджено висновок органу опіки та піклування Трибухівської сільської ради щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Згідно психологічного висновку спеціаліста за результатами проведення опитування малолітньої особи № 16 від 15.01.2024 вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , озвучує бажання проживати з батьком, бо там комфортніше (наявність друзів, звичність у школі). Також, результати спостереження та зміст сказаного дитиною, свідчать про те, що взаємодія з батьком є більш безпечною для дитини, а взаємодія з мамою містить ознаки психологічного насильства (критика, крик, порівнювання з іншими). Проте, почуття любові є до обох батьків. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Трибухівської сільської ради щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що орган опіки та піклування - виконавчий комітет Трибухівської сільської ради, захищаючи найкращі інтереси дитини, з метою забезпечення реалізації її прав, свобод та законних інтересів, вважає за доцільне визнати місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини . Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 29 листопада 2023 року судом винесено ухвалу суду, якою залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення місця проживання дитини - спеціаліста в області практичної психології. Доручено спеціалісту провести опитування дитини у відсутності обох батьків і надати відповідь на поставлена питання. Відповідно до психологічного висновку спеціаліста за результатами проведення опитування малолітньої особи складеного 15 січня 2024 року вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , озвучує бажання проживати з батьком, бо там комфортніше (наявність друзів, звичність у школі). Також, результати спостереження та зміст сказаного дитиною, свідчать про те, що взаємодія з батьком є більш безпечною для дитини, а взаємодія з мамою містить ознаки психологічного насильства (критика, крик, порівнювання з іншими). Проте, почуття любові є до обох батьків. Крім того, у висновку вказано, що дитина має потребу спілкування і взаємодії як з татом, так і з мамою. Якщо стосунок дитини з кимось з батьків порушений, необхідно створити всі умови для його налагодження. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Твердження представника відповідача, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини, судом оцінюються критично, оскільки із пояснень відповідача у судовому засідання вбачається, що остання заперечує щоб донька проживала разом із позивачем. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що визначення місця проживання дитини разом з батьком буде в найкращих інтересах дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини разом з батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved