Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування арештів з нерухомого майна та грошових коштів, зняття обтяжень з рухомого майна. Свій позов обґрунтовує тим, що 16 лютого 2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №323/380 про надання споживчого кредиту зі сплатою процентної винагороди за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між АКІБ «УКРСИББАНК» та ним був укладений договір поруки. Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2008 року у справі №2-2967/2008 стягнуто солідарно з нього та [PERSON] на користь АКІБ «УКРСИББАНК» кредитну заборгованість у розмірі 38489 грн. та в подальшому на виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист від 13 жовтня 2008 року про солідарне стягнення з нього на користь АКІБ «УКРСИББАНК» кредитної заборгованості. 10.11.2008 року державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-2967/08, виданого 13.10.2008 року, з накладенням арешту на майно боржника. В подальшому, 28.01.2011 року державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Табачуком А.П. було повторно відкрито виконавче провадження №24384410 з накладенням арешту на майно боржника. 18.09.2015 року державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бобик О.М., повернуто виконавчий документ стягучеві. 19.08.2016 року державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Біловою В.А. повторно відкрито виконавче провадження №51974681. 04.01.2018 року Головним державним виконавцем Першого ВДВС міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Зварич Х.В. було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все його майно. Крім того, 21 травня 2018 року відповідно до постанови Головного державного виконавця Першого відділу ДВС міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Зварич Х.В. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку у Волинському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що 10 липня 2018 року відповідно до постанови Головного державного виконавця Першого відділу ДВС міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Зварич Х.В. виконавчий документ було повернуто стягувачу та повторно вищевказаний виконавчий документ до виконання не пред`являвся. В подальшому зобов`язання за кредитними договорами були виконані про що свідчать повідомлення з банківських установ. Вважає, що існування таких обтяжень створює для нього ряд незручностей, пов`язаних із правом володіння і розпорядженням своїм майном. Крім того, через арешт рахунків у банку, він не може користуватись послугами АТ КБ «Приватбанк» з метою здійснення господарської діяльності. У зв`язку з чим, просить скасувати арешти з нерухомого майна та грошових коштів і зняти обтяжень з рухомого майна. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні справи покладався на розсуд суду і просив вирішити справу у відповідності до вимог закону. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 04.01.2018 року накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с. 8). Крім того, постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 21.05.2018 року накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , що містяться на рахунку в АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 5). Із витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна слідує, що на все рухоме майно [PERSON] 17.03.2010 року та15.11.2008 року зареєстровано обтяження згідно постанов про відкриття провадження Першого відділу ДВС Луцького МУЮ (а.с. 11-12). Відповідно до довідки АТ «ОТП Банк» від 18.01.2019 року відсутня заборгованість [PERSON] перед банком (а.с. 13). Така ж довідка наявна і від АТ «УкрСиббанк» (а.с. 13-зворот). Крім того, згідно повідомлення відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції, на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 38705,52 грн., зокрема: - 10.11.2008 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №9950779 щодо виконання виконавчого листа №2-2967/08, виданого 13.10.2008 року. 09.06.2009 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу; - 28.01.2011 року державним виконавцем було повторно відкрито виконавче провадження №24384410 щодо виконання виконавчого листа №2-2967/08, виданого 23.08.2008 року. 18.09.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. - 12.03.2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №18059815 щодо виконання виконавчого листа №2-2967/08, виданого 23.07.2008 року. 11.11.2010 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. - 22.08.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №51974681 щодо виконання виконавчого листа №2-2967/08, виданого 13.10.2008 року. 10.07.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Повторно вищевказаний виконавчий документ до виконання не пред`являвся (а.с. 17-18). Частиною 1 статті 316\~ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В частині 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні докази в їх сукупності, зважаючи, що суду не представлено доказів наявності у заявника інших боргових зобов`язань та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved