Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21.03.2023 року в даній справі №370/395/22 позовні вимоги [PERSON] задоволено, а саме визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №33254 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованості у розмірі 20 610 гривні 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. 06.06.2023 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] , адвоката Ковальова В.М., про постановлення додаткового рішення у вказаній справі про стягнення з ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» на користь [PERSON] на відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 12500 грн. Заява мотивована тим, що у позовній заяві позивачем було заявлено про судові витрати, зокрема і витрати на правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи. Проте, оскільки справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторони позивача, а про ухвалене рішення від 21.03.2023 року суду позивач дізналась лише 01.06.2023 року з ЄДРСР, вважає, що строк, встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України, пропущений позивачем з поважної причини, що є підставною для його поновлення та ухвалення додаткового рішення, про судові витрати, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача 12500 грн. витрат на правничу допомогу. До заяви додано Договір про надання правничої допомоги від 09.02.2022 року, Звіт про виконання договору щодо надання правової допомоги, Акт прийому-передачі надання послуг від 03.06.2023 року, Розрахунок від 03.06.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 09.02.2022 року, Ордер, а також докази на підтвердження направлення вказаних документів іншим учасникам справи. В судове засідання 07.03.2024 року учасники справи не прибули, причини неявки суду не повідомили, про день та час судового засідання повідомлялись належним чином. Адвокат Ковальов В.М. подав до суду заяву про розгляд його заяви про ухвалення додаткового рішення про судові витрати за його відсутності, заявлені вимог підтримав та просив їх задовольнити. Також просив суд врахувати, що згідно умов договору про надання правової допомоги з позивачем, гонорар адвоката додатково збільшився ще на 5 000 грн. за послуги щодо складання апеляційної скарги на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 16.06.2023 року, яку було задоволено постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2023 року, і ці додаткові витрати (5000 грн.) за умовами договору будуть понесені на майбутнє. Також зазначив, що суд не має повноважень самостійно їх зменшувати з власної ініціативи, в той же час будь-яких обґрунтованих заперечень щодо розміру заявлених витрат та клопотання про їх зменшення відповідач не подав. Неявка учасників справи відповідно до положень ч.4\~ст.270\~ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Так, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений ч.8 ст.141 Ц1ІК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання. Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15. У цій додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що вимога ч.8 ст.141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16.04.2019 року у справі № 817/1889/17 (пункт 53). Також Верховний Суд у своїй постанові від 17.11.2021 року у справі № 205/213/20 зазначив, що аналіз положень ст.ст.126-127 ЦПК України, яким урегульовано інститут поновлення процесуальних строків та правових наслідків їх пропуску, дозволяє дійти висновку, що визначений ч.8 ст.141 ЦПК України п`ятиденний строк на подання доказів понесення витрат на правову допомогу може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що позивачка навела орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та зазначила, що докази на підтвердження розміру фактичних витрат будуть надані додатково відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України. Тобто, вказана заява зроблена позивачкою до ухвалення судом рішення у даній справі. 03.06.2023 року, тобто після ухвалення судом рішення від 21.03.2023 року, представником позивачки - адвокатом Ковальовим В.М. були подані до суду докази на підтвердження розміру фактично понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. У цій заяві представник позивачки також заявив клопотання про поновлення п`ятиденного строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України, для подання такої заяви. Таким чином, сторона позивача діяла відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Так, доводи адвоката Ковальова В.М. про те, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторони позивача, а про ухвалене рішення від 21.03.2023 року суду позивач дізналась лише 01.06.2023 року з ЄДРСР, суд вважає обґрунтованими, а відтак строк, встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України, пропущений позивачем з поважної причини, що є підставною для його поновлення. Дослідивши матеріали справи в межах заяви адвоката Ковальова В.М., яка розглядається, суд приходить до висновку, що його заява є обґрунтованою, поданою у порядку та строки визначені ч.8 ст.141 та ст.270 ЦПК України, а тому з даного приводу вважає за необхідне постановити додаткове рішення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.1, ч.2, 3, 5\~ст.270 ЦПК України\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо,\~зокрема судом\~не вирішено\~питання про\~судові витрати.\~Заяву про\~ухвалення додаткового\~рішення може\~бути подано\~до закінчення\~строку на\~виконання рішення.\~Суд,\~що ухвалив\~рішення,\~ухвалює додаткове\~судове рішення\~в тому\~самому складі\~протягом десяти\~днів із\~дня надходження\~відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Тож, при ухвалені вказаного рішення суду у справі, судом не вирішено питання про судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу, а представником позивача у строк та в порядку визначеному ч.8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України, заявлено відповідну заяву про ухвалення додаткового рішення про судові витрати, а саме останній просив з стягнути з відповідача на користь позивача 12500 грн. витрат на правничу допомогу. До заяви додано: Ордер (а.с.53), Договір про надання правничої допомоги від 09.02.2022 року (а.с.48-49), Звіт про виконання договору щодо надання правової допомоги (а.с.50), Акт прийому-передачі надання послуг від 03.06.2023 року (а.с.51), Розрахунок від 03.06.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 09.02.2022 року (а.с.52) на суму 12500 грн., з яких: 2000 грн. здійснення правового аналізу документів та надання консультації щодо судової практики у подібних справах; 5000 грн. підготовка та подання позовної заяви, а також підготовка та подання заяви про забезпечення позову; 500 грн. підготовка процесуальних документів; 5000 грн. гонорар адвоката. Відповідно до вимог ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати (зокрема, витрати на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.1 та ч.3 ст. 134 ЦПК України). При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Така правова позиція щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та дотримання принципу змагальності сторін висловлена в Постанові Верховного Суду у справі № 607/14338/19-ц. Так, в ході розгляду справи, а саме 16.02.2023 року представником відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Самойліченко О.Д., було подано письмове клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу (а.с.33-37), посилаючись на невідповідність їх розміру критеріям розумності та співмірності, а також відсутності доказів на їх підтвердження. Оскільки представником позивача надано суд докази на підтвердження розміру вказаних судових витрат (Ордер, Договір про надання правничої допомоги від 09.02.2022 року, Звіт про виконання договору щодо надання правової допомоги, Акт прийому-передачі надання послуг від 03.06.2023 року, Розрахунок від 03.06.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 09.02.2022 року), а їх розмір відповідачем не спростований, а тому суд не вбачає підстав для зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин. Враховуючи наведене, та враховуючи, що рішенням Макарівського районного суду від 21.03.2023 року задоволено позовні вимоги [PERSON] , яка понесла судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12500 грн., які повністю підтверджуються відповідними доказами, наданими представником позивача (а.с.48-54) та за відсутності підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, такі судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. За таких обставин, оскільки під час ухвалення рішення, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а саме витрат на правничу допомогу), стороною позивача заявлено відповідне клопотання у порядку ч.8 ст.141 та ст. 246 ЦПК України, суд приходить до висновку за необхідне ухвалити додаткове рішення, у якому зазначити про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» на користь позивача [PERSON] судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 12500 грн. Щодо ж до клопотання адвоката Ковальова В.М. про стягнення гонорару в сумі 5000 грн. за послуги за складання апеляційної скарги, то вони не підлягають задоволенню, оскільки не відносяться до судових витрат, які підлягають розподілу при ухваленні судом рішення в суді першої інстанції. Враховуючи викладене,

Outcome: approved