Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на її користь за період з 01.09.2020 по 21.02.2022 у розмірі 31680,75 грн. В обґрунтування позовних вимогзазначила, що відповідач по справі є її батьком. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2010 відповідача було позбавлено батьківських прав відносно позивача та та її брата, [PERSON] , [INFO] . Також на підставі вказаного рішення суду з відповідача на користь пікуна, [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 15.01.2010, до повноліття.26.08.2020 позивачка досягла повноліття.У зв`язку з продовженням навчання в Державному вищому навчальному закладі Донецький національний університет за освітньо- кваліфікаційним рівнем бакалавр, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2020, яке набрало законної сили 16.12.2020 з відповідача на користь позивача були стягнути аліменти на навчання у розмірі 1/8 частки, дорівнює 12,5 % від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто 27.08.2020 та до 30.06.2023. Позивач вказує, що виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Покровському ВДВС у Покровському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).Однак відповідач не виконує свої зобов`язання по сплаті аліментів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.09.2020 по теперішній час, розмір якої станом на 01.01.2022 складає 31 680,75 гривень, яку позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою суду від 10.10.2023прийнято позовну заяву до провадження та призначено до розгляду (а.с.118 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, представник який діє в її інтересах адвокат Малькевич Н.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.20). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток, а також шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с.21,22). Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.Відповідач не скористався правом надати суду відзив. Відповідно до ст.\~247\~ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 5 (а.с.5). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2010 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області по справі № 235/5391/20 з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/8 частки, що дорівнює 12,5% від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто 27.08.2020 та до 30.06.2023 (а.с.12). 26.08.2020 [PERSON] досягла повноліття, аліментні зобов`язання відповідача були припинені. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] в період з 01.09.2019 по 30.06.2023 навчалася у Державному навчальному закладі Донецькому національному технічному університеті на факультеті машинобудування, екології та хімічних технологій., ступінь освіти «бакалавр», форма навчання «денна» (а.с.4 на зворотному аркуші). На підставі чого, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2020 було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто 0 27.08.2020 до 30.06.2023 (а.с. 4-6). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованостіпо сплаті аліментівскладеного старшим державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області, загальний розмір заборгованості [PERSON] по аліментах за період з 01.09.2020 по 31.01.2022 становить 31680,75 грн. (а.с.7). Відповідно до розрахунку, наданогопозивачем пеня за несвоєчасну сплату аліментів в період з 01.09.2020 по 21.02.2022, становить 31680,75грн. Згідно із статтями 12, 13ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04 від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. За змістом статті 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи неустойки, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.196СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вказала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць множиться на кількість днів заборгованості і множиться на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Згідно із п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач не обґрунтовує несплату аліментів скрутним матеріальним становищем (несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо), тому відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності як платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені). \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку сума пені, наданого позивачем, сума що підлягає стягненню з відповідача становить 31680,75 грн. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2024 рік. На підставі викладеного та

Outcome: approved