Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Представник Приватного підприємства «Шериф Пульт 002» (Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, вул.. Мєшкова, 20) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з цивільним позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Ціна позову - 8920 гривень. Вказані вимоги обґрунтовані тим, що 04 жовтня 2019 року між Приватним підприємством «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 002» (надалі за текстом - позивач, виконавець) та [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, замовник) укладено Договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №42016 (надалі за текстом - Договір). Відповідно до умов Договору, позивач надає відповідачу послугу визначену п. 1.3.1. А саме: «Охорона Об`єкта - здійснюється Виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації (далі - ОС), яка встановлена на Об`єкті Замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду Групи Швидкого Реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на Об`єкт». Пунктом 1.2. Договору визначено, що послуги надаються за адресою, яка вказана в Додатку №1 до Договору (надалі за текстом - Додаток №1). Так, згідно п.1. Додатку №1 адреса об`єкта - [ADDRESS] (будинок). Вартість обраних замовником послуг, згідно переліку викладеному в пункті 1.3. Договору, визначаються у Додатку №1 (пункт 2). В свою чергу згідно п.2. Додатку №1 вартість обраних відповідачем послуг складає 500,00 грн. за один місяць їх надання. Оплата за цим Договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться замовником щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідні послуги в повному обсязі. Проте, відповідачем з березня місяця 2022 року та до 16 липня 2023 року (включно) Взагалі не здійснено жодної оплати. З 24 лютого 2022 року почалося повномасштабне вторгнення «російської федерації», але їх Товариство продовжувало свою роботу по охороні об`єктів, Всіх без виключення. В зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем грошових зобов`язань Позивачем на адресу Відповідача 04 грудня 2023 року направлено Повідомлення - вимогу вих. № 08.-12/22-2 від 30.11.2023 року про неналежне виконання зобов`язань за Договором, сплату грошових коштів. Вказаною вимогою відповідач був повторно проінформований про припинення договору на підставі п.4.1.4. з 17.07.2023 року. Проте, Відповідач так і не виконав грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих Позивачем послуг. Станом на дату подачі позову сума заборгованості Відповідача за отримані по Договору послуги складає 8920,00 грн. Ухвалою суду від 09 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено наступне: 04 жовтня 2019 року між Приватним підприємством «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 002» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №42016. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до умов Договору, позивач надає відповідачу послугу визначену п. 1.3.1. А саме: «Охорона Об`єкта - здійснюється Виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації (далі - ОС), яка встановлена на Об`єкті Замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду Групи Швидкого Реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на Об`єкт». Пунктом 1.2. Договору визначено, що послуги надаються за адресою, яка вказана в Додатку №1 до Договору. Так, згідно п.1. Додатку №1 адреса об`єкта - [ADDRESS] . Вартість обраних замовником послуг, згідно переліку викладеному в пункті 1.3. Договору, визначаються у Додатку №1 (пункт 2). В свою чергу згідно п.2. Додатку №1 вартість обраних відповідачем послуг складає 500,00 грн. за один місяць їх надання. Згідно положень п.2.3. Договору, оплата за цим Договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться замовником щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Водночас, відповідно до п.3.2.15. Договору замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов Договору. Крім того, п.п.8.1.-8.2. Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії Договору жодна зі Сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії Договору. Згідно підпункту «а» п.4.1.4. Договору виконавець має право достроково розірвати Договір, попередньо повідомивши про це замовника, якщо останній не здійснює оплату, чи затримує розрахунок по даному Договору. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідні послуги в повному обсязі. Проте, відповідачем не виконуються грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг. В зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем грошових зобов`язань по сплаті вартості послуг, починаючи з 17 липня 2023 року послуги, що передбачені умовами Договору, Виконавцем не надаються на підставі п.4.1.1. Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на липень 2023 року загальна заборгованість відповідача за Договором складає 8 920грн. При дослідженні наданого позивачем розрахунку, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та підтверджує порушення відповідачем обов`язків. Позивачем на адресу відповідача 04 грудня 2023 року направлено Повідомлення - вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів. Вказаною вимогою відповідач було повторно проінформовано про припинення Договору на підставі п.4.1.4. з 17.07.2023 року. Згідно із положеннями статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. (ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість, що виникла у зв`язку з порушенням ним зобов`язання за Договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони, задовольнивши таким чином позовні вимоги Приватного підприємства «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 002» у повному обсязі. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою останнім судового збору, у загальному розмірі 2684 грн.

Outcome: approved