Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

У листопаді 2023 року адвокат Бражник Денис Сергійович в інтересах позивача [PERSON] звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі ТОВ «Фінпром Маркет»),\~ треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 2899 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у загальному розмірі 22073,39 гривень. Відповідно до виконавчого напису, позивач є боржником ТОВ «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09 липня 2020 року, якому, в свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому, в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 402243384 від 18 січня 2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.07.2017 року по 17.07.2020 року включно та загальна сума заборгованості складає 22073,39 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис № 2899 від 17 липня 2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог законодавства України, та не підлягає виконанню. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича № 2899 від 17 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 22073,39 гривень та стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувані докази по справі. 24 січня 2024 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до суду надійшла заява про визнання позовних вимог в порядку статті 206 ЦПК України, в якій відповідач позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за реєстровим номером № 2899, просив стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 50 відсотків. Також, надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді та зменшення витрат на правничу допомогу, яке обґрунтовано тим, що заявлений стороною позивача розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та таким, що не відповідає критерію розумності. За частиною 1\~ст. 201 ЦПК України\~врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки сторона позивача згоди на врегулювання спору за участю судді не надала та не зверталася із відповідною заявою, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року розгляд даної справи відкладено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. До суду витребувані докази, пояснення від третіх осіб не надходили. \~ \~ \~ \~ Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи повідомленими про наявність даного позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, своїм правом на подання пояснень третьої особи на позов не скористались. Витребувані докази до суду не надійшли. Сторони не висловили заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. \~ \~ \~ \~Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 2899 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у загальному розмірі 22073,39 гривень. (а. с. 14) Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Уманського С.А. від 12.07.2021 відкрито виконавче провадження № 66064446 на підставі виконавчого напису № 2899, виданого 17.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 22073,39 гривень та виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2207,34 гривень. (а. с. 15) Представник відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» в клопотанні просить вирішити спір в мировому порядку на наступних умовах: у разі сплати коштів у розмірі 3973,21 гривень на розрахункові рахунки ТОВ «Фінпром Маркет» у строк до 18 год. 00 хв. 27.03.2024 року, частина заборгованості у розмірі 18100,18 гривень буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 402243384 від 18.01.2013 та виконавчим написом № 2899 від 17.07.2020 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі, та визнав позовні вимоги і просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за № 2899 від 17 липня 2020 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» 50 відсотків розміру судового збору. (а. с. 35, 37) Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 17 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі № 2899. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Як вбачається з наданих представником позивача документів, на підставі Договору № 213 про надання правової допомоги від 09 січня 2023 року, укладеного між позивачем [PERSON] та Адвокатськи бюро «Бражник і партнери» видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1065168 від 26 жовтня 2023 р., складений Акт (опис) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 213 від 09.01.2023 з детальним описом наданих послуг та АБ «Бражник і партнери» видана квитанція до прибуткового касового ордера № 61 від 26.10.2023 р. на суму 9000,00 гривень (дев`ять тисяч гривень 00 копійок), прийнятих від [PERSON] , на підставі Договору № 213 від 09.01.2023. (а. с. 16-21) Враховуючи практику Верховного суду у справі № 910/15944/17, визначено, що При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення судових витрат на правничу допомогу та їх стягнення у частковому розмірі 3000,00 гривень. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 1073,60 гривень, які документально підтверджені відповідно до квитанції ID: 3421-3080-5280-2635 від 27.11.2023, а відповідач визнав позовні вимоги, на користь позивача з відповідача, на підставі частини 1\~статті 142 ЦПК України, слід стягнути 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору за подання позову, інші 50 відсотків сплаченого судового збору слід повернути з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved