Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису в якій просить: видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; [ADDRESS] ) на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; [ADDRESS] ) перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23 березня 2021 року у справі № 522/3467/19, яке залишено без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання факту поліпшення майна, визнання майна спільним сумісним, визнання права власності - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкоди у володінні та користуванні майном, вселення - задоволено. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] , [PERSON] у володінні та користуванні квартирою [ADDRESS] . Вселити [PERSON] та [PERSON] у квартиру [ADDRESS] . Постановою старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Юрія Дмитровича від 30.08.2023 року, відкрито провадження № 72622491 з примусового виконання рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23.03.2021 року. 17 листопада 2023 року, приблизно о 14:00 год., в ході проведення виконавчих дій, [PERSON] , в присутності працівників поліції, державного виконавця та інших свідків спричинив тілесні ушкодження малолітній [PERSON] , [INFO] , у вигляді забоїв м`яких тканин голови, що підтверджується Довідкою № 24303 від 18.11.2023, виданою КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня». У зв`язку із цим, [PERSON] звернулася до працівників поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, вчиненого [PERSON] . Вказане повідомлення не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв`язку з чим [PERSON] через свого представника, звернулася до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії органу судового розслідування. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2023 року у справі № 522/22887/23 скаргу адвоката Токовенка О.В. в інтересах [PERSON] на бездіяльність - задоволено. Зобов`язано посадових осіб СВ ВП № 5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення, виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, що містяться в заяві [PERSON] від 17.11.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, надати витяг з ЄРДР.16.01.2024, за участю державного виконавця, працівників поліції та [PERSON] , відбулося повторне вселення у вищезгадану квартиру. Відповідно до Акту державного виконавця від 16.01.2024 вбачається, що виходом до адреси: [ADDRESS] , рішення суду виконано, [PERSON] добровільно, шляхом передачі ключів від вхідної двері вказаної квартири. Під час вчинення вказаної виконавчої дії, [PERSON] , у присутності державного виконавця та приватного охоронця погрожував [PERSON] підірвати вказану квартиру. Вважає, що [PERSON] разом із своєю малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] є особами, які зазнали домашнього насильства. Крім того, є всі підстави вважати, що в подальшому, під час спільного проживання з [PERSON] , останній буде продовжувати здійснювати насильницькі дії щодо як [PERSON] , так і до її малолітньої дитини. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо малолітньої [PERSON] , [INFO], необхідно застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з малолітньою [PERSON] , [INFO]. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] . У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Барда К.О. заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Судом установлено, що заявниця [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 07.10.2019 (а.с. 45). [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-18). Як слідує з довідки № 24303 від 18.11.2023, виданої КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» [PERSON] , [INFO] встановлений діагноз: забій м`яких тканин голови (а.с. 6). Відповідно до висновку акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 1679/278 від 21.11.2023 у малолітньої [PERSON] виявлене наступне тілесне ушкодження (1): си\-нець по центру правої щоки. Дане тілесне ушкодження могло утворитись від тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості яких в ушкодженні не відобразились за меха\-нізмом «удар» або «стиснення». Враховуючи морфологічні особливості ушкодження (синець синього кольору по центру та зеленого по периферії, з чіткими межами) слід вважати, що воно вини\-кло приблизно в межах 5-7 діб до початку проведення обстеження, тобто могло бути спричинене 17.11.2023. Синець по центру правої щоки має незначні і скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 6). 18 грудня 2023 року СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області на підставі ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 02.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено повідомлення за заявою [PERSON] та зареєстровано за № 12023164500000405 (а.с. 7). Відповідно до протоколу допиту потерпілої [PERSON] від 12.01.2024 остання зокрема пояснила, що під час проведення заселення в її квартиру [PERSON] хотів заселити [PERSON] до квартири, хоча в рішенні суду вказано, що заселяти повинні [PERSON] (яка не прийшла) та [PERSON] . [PERSON] була проти заселення [PERSON] в квартиру, так як їй відомо, що дана особа характеризує себе з негативної сторони та може зашкодити її дитині. [PERSON] відчинила двері своєї квартири та впустила в квартиру працівників поліції. В цей же час почався словесний конфлікт біля вхідних дверей квартири. [PERSON] вийшла з дитиною на руках та побачила, як [PERSON] почав лаятись з адвокатом та працівником виконавчої служби та потім з нею. Він підійшов до вхідної двері квартири та почав витягати ключи від квартири. В цей же час, [PERSON] стояла на проході в квартиру з дитиною на руках, [PERSON] агресивно витягував ключі з дверей розмахуючи руками, заявниця намагалась припинити його дії, в цей же час підійшов працівник поліції. [PERSON] почала питати [PERSON] , що він робить та стала просити, щоб останній припинив ці дії, на що [PERSON] почав розмахувати руками та цими діями відштовхнув її та вдарив її дитину по обличчю. Після, забравши ключі від квартири, почав виходити у бік виходу з коридору (а.с. 7). Відповідно до Акту старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Виговського Ю.Д. при примусовому виконанні виконавчого листа № 5228/3467/19, який видав Приморський районний суд м.Одеси від 23.03.2021 про вселення [PERSON] та [PERSON] у квартиру [ADDRESS] встановлено, що виходом за адресою: [ADDRESS] , рішення суду виконано боржником добровільно, шляхом передачі ключів від вхідної двері вказаної квартири (а.с.5). Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Звертаючись до суду з даною заявою про видачу обмежувального припису представник заявниці посилається на те, що [PERSON] вчинив відносно малолітньої [PERSON] домашнє насильство. Аналізуючи докази надані заявницею суд вважає, що між заявницею та заінтересованою особою наявний конфлікт з приводу володіння та користування нерухомим майном, а саме квартирою [ADDRESS] , з огляду на те, що події, на які заявниця посилається у своїй заяві, виникли 17.11.2023 під час виконання рішення суду щодо вселення заінтересованої особи до зазначеної квартири. Факт звернення заявниці до правоохоронних органів не підтверджує факт вчинення саме домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. При цьому суд враховує, що заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Під час розгляду справи заявниця пояснила, що заінтересована особа [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , є батьком її чоловіка, який помер [INFO] . Відомості про батька дочки заявниці- малолітньої [PERSON] [INFO] зазначені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Аналізуючи положення ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд вважає, що на відносини, які виникли між заявницею [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , 2019 р.н. та заінтересованою особою [PERSON] не поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, оскільки [PERSON] не входить до переліку осіб визначених у частині 2 вказаної статті, вони не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, що було встановлено у судовому засіданні, як цього вимагає частина 3 цієї ж статті, та відповідно, враховуючи обставини справи, у даному випадку дочка заявниці не є особою, яка постраждала від домашнього насильства, а [PERSON] не є кривдником в розумінні цього Закону, що в свою чергу свідчить про те, що події, які описані у заяві про видачу обмежувального припису в частині дій заінтересованої особи не можуть розглядатися як домашнє насильство. Згідно з частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. Враховуючи те, що заявницю на підставі ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України здійснює розподіл судових витрат та компенсує витрати за рахунок держави.

Outcome: dismissed