Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2023 року у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено. 09 лютого 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Караваєва І.І. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] 16600 грн витрат на правову допомогу, розгляд заяви здійснювати без участі представника відповідача [PERSON] . До заяви додав копію договору про надання правової допомоги №б/н від 30 червня 2023 року, відповідно до п.4.1 якого за правову (правничу) допомогу, передбачену п.1.1. даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, який не перевищує 20000 грн, а також оригінали квитанцій на загальну суму 16600 грн. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2024 року для розгляду даної заяви визначено головуючого суддю Аксьонову Н.М. 28 лютого 2024 року представник позивача АТ «Універсал Банк» - Сахабутдінов В.Ю. подав заперечення на заяву про розподіл судових витрат, у яких зазначив, що із доданих до заяви про розподіл судових витрат документів не додано жодних банківських документів, які б підтверджували факт сплати [PERSON] суми грошових коштів за надання правової допомоги, окрім того, не надано договору про надання правової допомоги, акту прийому-передачі виконаних робіт. Таким чином взагалі не надано підтвердження виконання будь-яких проведених адвокатом робіт для визначення співмірності, що дії, вчинені представником заявника в межах розгляду вказаної цивільної справи. Крім того, витрати в сумі 16600 грн є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсяг послуг, предмет спору у даній справі не є складним, судова практика є сталою, а відтак не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Ураховуючи вищезазначене, просив відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви адвоката Караваєва І.І. про стягнення судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч.3-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати учасників справи. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Верховний Суд у постановах від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20, від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, від 16.03.2021 у справі №520/12065/19, зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19 адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено судом 04 липня 2023 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Караваєвим І.І. подано відзив на позовну заяву, у якому заявлено, що у зв`язку з розглядом справи відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката Караваєва І.І. відповідно до ст.137 ЦПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у розмірі 20000 грн. Зазначив, що докази понесення цих витрат будуть подані відповідно до абзацу другого ч.8 ст.141 ЦПК України протягом п?яти днів після прийняття Солом?янським районним судом м. Києва рішення у цій справі. 09 лютого 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Караваєва І.І. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] 16600 грн витрат на правову допомогу, розгляд заяви здійснювати без участі представника відповідача [PERSON] . До заяви додав копію договору про надання правової допомоги №б/н від 30 червня 2023 року, відповідно до п.4.1 якого за правову (правничу) допомогу, передбачену п.1.1. даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, який не перевищує 20000 грн, а також оригінали квитанцій на загальну суму 16600 грн. Таким чином, приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» до [PERSON] , а також враховуючи, що заявлені до відшкодування відповідачем судові витрати підтверджені належними доказами, з АТ «Універсал Банк» необхідно стягнути на користь [PERSON] 16600 грн в рахунок відшкодування понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved