Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що з 2001 року по 2018 рік позивач перебував в шлюбі з відповідачкою. В даному шлюбі в них народилося твоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . 14 грудня 2018 року рішенням Горохівського районного суду у справі №155/1074/18 шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Рішенням Горохівського районного суду від 19 жовтня 2018 року у справі №155/1471/18 стягнуто з нього в користь відповідача аліменти на утримання дітей в сумі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Аліменти позивач сплачував регулярно, заборгованості не мав. Спочатку діти проживали з відповідачкою, однак згодом вирішили проживати з ним. Після переїзду дітей до позивача відповідачка почала недбало ставитись до їхнього виховання, перестала займатись їхнім розвитком, спілкуватись з ними, не брала участі у їхньому шкільному житті, змінила місце проживання. На даний час дочки [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми, а [PERSON] - малолітньою. Позивач вказує, що саме він займається вихованням, навчанням та розвитком малолітньої дочки, готує забезпечує її матеріально, а тому відповідачку слід позбавити батьківських прав лише відносно малолітньої дочки. Позбавлення батьківських прав позивачу необхідно для захисту особистих прав та законних майнових інтересів дитини. Також зазначає, що оскільки малолітня дочка перебуває на його утриманні, обставини визначені рішенням суду у справі №155/1471/18 змінились, а тому його слід звільнити від сплати аліментів та стягнути аліменти з відповідачки на його користь в сумі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, просить винести рішення яким позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] . Також просить звільнити його від сплати аліментів в користь [PERSON] , [INFO] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , визначених рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року у справі №155/1471/18. Крім того, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1500 гривень щомісяця на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації відповідно до закону. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 31 січня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із наведених у позовній заяві підстав та просив суд їх задовольнити. Посилався на те, що відповідач не цікавиться життям дитини, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини. Позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Позивач в судовому засіданні зазначив, що розлучився з відповідачкою у 2018 році. З 2019 року діти стали проживати з ним. Протягом останніх трьох років відповідачка самоусунулася від виховання та утримання малолітньої дитини. Матір з дочкою спілкується рідко, здебільшого по телефону, не підтримує матеріально. Спочатку він сплачував аліменти на дітей, з відколи діти стали проживати з ним, відповідач перечисляла стягнуті на її користь аліменти на його банківську картку. Коштів на утримання дитини мати не надає. Однак з цим питанням він ніколи не звертався до відповідача. Не заперечує і ніколи не заперечував, щоб дитина спілкувалась з мамою. Відповідачка в судовому засідання 29 лютого 2024 року проти позову не заперечила. Пояснила, що після розлучення діти проживали з нею. Однак, у 2019 році вона виїхала за кордон на роботу і діти стали проживати з батьком. З 2020 року проживає у м. Ківерці Луцького району, має іншу сім`ю. З дитиною спілкується рідко, матеріально не утримує - всі витрати несе батько, однак інколи робить дитині подарунки. З донькою стосунки стали більш напруженими після повернення з-за кордону, коли вона почала проживати з іншим чоловіком, як вона вважає - через ревнощі. Проте конфліктів між ними не має. На даний час вона працевлаштована, погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини. Однак виховувати не має змоги через тяжку життєву ситуацію. Вона має проблеми зі здоров`ям, часто лягає у лікарню, проживає та працює в іншому населеному пункті. Коли обставини зміняться, вона поновиться у батьківських правах. Представник органу опіки та піклування Горохівської міської ради Луцького району Волинської області в судовому засіданні зазначила, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Пояснила це тим, що спілкування дитини з матір`ю чинить негативний вплив на психо-емоційний стан дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, представника органу опіки та піклування, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2018 року у справі №155/1074/18 шлюб між позивачем та відповідачкою, який був зареєстрований 19 травня 2001 року у Горохівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис №20, розірвано. Дане рішення суду набрало законної сили 15 січня 2019 року (а. с. 15-16). За час шлюбу у сторін народилося троє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08 листопада 2001 року, серії [NUMBER] від 29 грудня 2004 року та серії [NUMBER] відповідно (а. с. 13-14). Як вбачається з копії рішення Горохівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року у справі №155/1471/18 з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Дане рішення набрало законної сили 20 листопада 2018 року (а. с. 17-19). Згідно постанови головного державного виконавця Горохівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28 вересня 2023 року у виконавчому провадженні [NUMBER] виконавчий лист №155/1471/18, виданий 18 грудня 2018 року Горохівським районним судом Волинської області, за заявою стягувача повернено без виконання. Заборгованість станом на 25 вересня 2023 року відсутня (а. с. 20-21). Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади від 04 січня 2023 року позивач [PERSON] з 22 березня 2019 року зареєстрований в [ADDRESS] (а. с. 10). Довідками про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом «Центр адміністративних послуг» Горохівської міської ради 17 вересня 2020 року за №1877, №1869 та №1870, стверджується, що дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] зареєстровані в [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу між сторонами діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом зі своєю матір`ю - відповідачкою [PERSON] . Проте, на даний час діти проживають разом з батьком - позивачем [PERSON] . Дана обставина не заперечується сторонами та підтверджується наступними письмовими доказами. Згідно Довідки Горохівської міської ради Луцького району Волинської області за №870 від 17 листопада 2023 року до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] входять: батько [PERSON] , мати [PERSON] , сестра [PERSON] (зареєстрована, не проживає), дочка [PERSON] , [INFO] (проживає без реєстрації), дочка [PERSON] , [INFO] (проживає без реєстрації) та дочка [PERSON] , [INFO] (проживає без реєстрації) (а. с. 22); Актом за підписом в. о. старости Я. Зеленського Горохівської міської ради Луцького району Волинської області за №871 від 17 листопада 2023 року стверджується, що діти [PERSON] - дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають без реєстрації із батьком в [ADDRESS] (а. с. 12). Згідно Акту обстеження умов проживання за підписом головних спеціалістів Служби у справах дітей Горохівської міської ради Басюк Н.В. та [PERSON] від 10 листопада 2023 року діти [PERSON] - дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають без реєстрації із батьком в [ADDRESS] . Батьки дітей розлучені з 2018 року. Матір дітей участі у вихованні дітей не приймає, матеріально їм не допомагає. Для виховання та розвитку дитини в сім`ї батька створені належні умови (а. с. 25). Довідкою Горохівського ліцею №1 імені І.Я. Франка Горохівської міської ради Луцького району Волинської області за №164 від 14 листопада 2023 року стверджується, що [PERSON] дійсно навчається в 6-А класі даного ліцею (а. с. 11). Згідно характеристики [PERSON] , учениці 6-А класу Горохівського ліцею №1 імені І.Я. Франка, остання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Тато [PERSON] старається усіляко брати участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкується з вчителями, класним керівником, однокласниками, товаришами учениці. Хвилюється за її навчання та виховання. Приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Допомагає дівчинці морально та фізично. Медичною довідкою №13 від 10 листопада 2023 року, виданою КПН «Горохівський центр первинної медичної допомоги» Горохівської міської ради згідно з якою [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] перебуває під наглядом лікувального закладу з 10 листопада 2011 року. Орган опіки та піклування - Горохівська міська рада Луцького району Волинської області надала суду висновок, який затверджено рішенням виконавчого комітету №06 від 25 січня 2024 року згідно з яким відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , подала письмову заяву від 04 січня 2024 року, що з позбавлення її батьківських прав згідна повністю. Тому орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дочки є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Надаючи правову оцінку позовним вимогам стосовно позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який - позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Окрім того, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до правових висновків Верховного Суду (наприклад, постанова від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Отже, висновок, на який посилається позивач, є лише одним з доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Горохівської міської ради з огляду на наступне. Проаналізувавши наданий суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд зазначає, що у ньому відсутні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківського обов`язку з утримання дитини та виховання дитини, не наведено даних про роботу цього органу об`єктивно визначити ставлення матері до дитини, не зазначено, чому саме позбавлення батьківських прав відповідача піде на користь інтересам дитини. Висновок здебільшого грунтується не на перевірках органу опіки та піклування, а на усних повідомленнях батька щодо недбалого ставлення до виховання дочки з боку матері, його позитивній характеристиці з місця проживання, характеристиці з місця навчання дитини, яка свідчить про намагання батька усіляко брати учать в шкільному та особистому житті дитини. Окрім того, у висновку зазначено, що відповідач повідомила про неможливість займатись вихованням дитини, її забезпечувати матеріально у зв`язку зі станом здоров`я та періодичним перебуванням на лікуванні. Через це бачиться з дитиною рідко, спілкується з нею в телефонному режимі. До того ж відповідач не була присутньою на виконкомі при вирішенні питання щодо її участі у вихованні дочки. Як визначальний фактор щодо позбавлення батьківських прав, як зазначено у висновку, є те, що [PERSON] надала заяву, що згідна з позбавленням її батьківських прав і вважає, що це відповідає інтересам дитини. Водночас, згідно характеристики з місця проживання відповідач характеризується позитивно, громадського порядку не порушувала, до адміністративної відповідальності не притягалась. З наведених вище підстав, суд не бере до уваги висновок органу опіки і піклування, оскільки він не є достатньо обґрунтованим та складеним при неповному з`ясуванні усіх обставин. В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] зазначає, що відповідачка, проживаючи окремо від дитини, в повній мірі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дочки [PERSON] без поважних та обґрунтованих причин. Тобто, основним посиланням позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача являється те, що відповідач не бере участі у вихованні дочки та не надає матеріальної допомоги. Відповідачка жодних доказів на спростування доводів позивача не надала, в судовому засіданні проти позову не заперечила. Із усних пояснень, наданих в судовому засіданні, вбачається, що відповідач проживає в іншому населеному пункті, часто хворіє і не має можливості приділяти дитині час. Однак, спілкується з дитиною в телефонному режимі, зустрічається, дарує інколи подарунки, не заперечує проти стягнення з неї аліментів. В майбутньому хоче поновитись в батьківських правах щодо дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява №31111/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Під час розгляду справи не знайшли підтвердження винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками [PERSON] , які б свідчили про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. Судом не встановлено злісного небажання відповідачем виконувати свої батьківські обов`язки. Ненадання в достатній мірі коштів на утримання дитини саме по собі не може бути підставою для позбавлення матері її батьківських прав. Неможливість матері на даний час брати активну участь у вихованні дочки, приділяти їй належну увагу, матеріально забезпечувати обумовлена здебільшого об`єктивними обставинам, зокрема, проживанням в іншому населеному пункті, станом здоров`я. Покликання представника органу опіки та піклування на те, що мати погано впливає на психо-емоційний стан дитини, не підтверджується жодними доказами, зокрема, висновком психолога. Неспроможними суд вважає доводи представника позивача про доцільність позбавлення матері батьківських прав, так як віддаленість місця проживання матері може бути перешкодою в оформленні документів різного роду (згода для виїзду за кордон, згода на лікування тощо). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері, так і для дитини (ст. 166 СК України ).Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Матеріали справи не містять достатніх відомостей для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачем не надані суду допустимі і беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачем. Батьківські права засновані на спорідненості з дитиною, тому погіршення їх стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Суд критично ставиться до повідомлених позивачем обставин, і вважає, що дії сторін у даному випадку не мають за мету захист інтересів дитини. Суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем оскільки вважає, що визнання відповідачем позову в цьому випадку порушує права та інтереси малолітньої дитини. Згідно ч.3 ст. 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку у співвідношенні із діючим законодавством, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням обставин справи та ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7,164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дитини, для виховання якої необхідна участь обох батьків, суд дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають. Що позовної вимоги позивача про звільнення його від аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Судом встановлено, що обставини, визначені рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року у справі №155/1471/18 про стягнення з позивача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , змінились, оскільки остання проживає з позивачем і перебуває на повному його утриманні, що підтверджено показами сторін та матеріалами справи. Відповідачка даний факт не заперечила. Відтак, позовні вимоги [PERSON] про звільнення від сплати аліментів в користь відповідачки [PERSON] є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, у позові ставиться вимога про стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини [PERSON] на користь позивача, оскільки на даний час дитина знаходиться на його утриманні, а мати не надає матеріальної допомоги на її утриманні. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років -2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Матеріалами справи встановлено, що відповідає є матір`є малолітньої [PERSON] , малолітня дитина проживає з батьком. З огляду на наведене, враховуючи особу платника аліментів, її матеріальний стан, не заперечення відповідачкою проти стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі, засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації відповідно до закону. У своєму позові [PERSON] не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.

Outcome: partial