Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київскої області надійшла позовна заява ПАТ «СК «Арсенал Страхування» до [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу. В позовній заяві позивач вказує, що 23.01.2020 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №170/19-Т/Х/01,згідно якого ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «Сіtroеn», д.н. [NUMBER] . 08.01.2020 року в м. Київ, на вул. Богатирській, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] автомобіля «Сіtroеn», д/н, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Mitsubishi», д/н. [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі 756/1055/20. У зв`язку з названою подією, відповідно до рахунку № 00015 від 09.01.2020 р та рахунку № 00016 від 09.01.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Сіtroеn», д/н [NUMBER] склала 59720,76грн. Проте, згідно звіту № 16582 від 17.01.2020 наданого TОB «ЕАК «Довіра» вартість відновлювального ремонту складає 59 720,76грн. Розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», на підставі умов договору страхування наземного транспорту, склав 59 720,76грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ««Mitsubishi», д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР 182882389, виданого ПрАТ СК «Альфа Страхування». Таким чином ПрАТ «СК «Альфа Страхування» несе відповідальність в межах ліміту з вирахуванням франшизи, та значення коефіцієнта фізичного зносу. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило виплату в розмірі 30528,86грн. Ст. 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховоро виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, з Відповідача підлягають відшкодуванню кошти в розмірі 29191,90 грн. з розрахунку 59720,76-30528,86= 29 191,90грн. Таким чином, ПРАТ "СК "Арсенал Страхування" надає попередній (орієнтовний) розрахунок, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи: судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру - 2684 грн, витрати на отримання правничої допомоги в розмірі 10 000,00грн, витрати на проведення екепертного дослідження 10 000,00грн.Прость суд визнати причини пропуску позовної давності поважними та поновити строк позовної давності. Стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» код ЄДРПОУ 33908322 борг у сумі 29191,90грн. Стягнути з [PERSON] на користі ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» код ЄДРПОУ 33908322 суму судового збору у розмірі 2684,00грн. В судове засідання позивач не забезпечив явку свого представника, через канцелярію суду одав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши що поданий позивачем акт огляду транспортного засобу складений ще до ДТП. Крім того його страховка в повному розмірі покривала завдані збитки. Вважає, позовні вимоги не доведеними та необґрунтованими, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року встановлено, що 08.01.2020 року о 11 год. 48 хв. водій [PERSON] рухаючись в м. Києві по вул. Богатирська (шляхопровід), керуючи автомобілем марки «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сітроен», державний номерний знак [NUMBER] , що в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , в наслідок чого три транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Водій [PERSON] подав до суду заяву, в якій свою вину у вчиненні правопорушення визнає. Даною постановою суду визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно довідки НПУ № 3020010360924717 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 08.01.2020 року о 11 год. 48 хв. в м. Києві по вул. Богатирська (шляхопровід) сталася ДТП: зіткнення; учасники ДТП: легковий автомобіль MITSUBISHI, LANCER 1.6 GLX, номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження: передня центральна частина, задня права частина, водій [PERSON] , страховий сертифікат «Зелена картка» [NUMBER] термін дії до 02.07.2020; легковий автомобіль CITROEN, BERLINGO, номерний знак [NUMBER] , водій [PERSON] ; отримав механічні пошкодження: передня центральна частина, задня центральна частина, страховий сертифікат «Зелена картка» [NUMBER] , виданий ПРАТ «АСК «ІНГО Україна» строком дії до 02.09.2020; легковий автомобіль MITSUBISHI, LANСER 1.6, номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] ; отримав механічні пошкодження: передня центральна частина, водій [PERSON] , страховий сертифікат «Зелена картка» № [NUMBER] , виданий ПРАТ «СК «Альфа Страхування», строком дії до 09.05.2020. Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 2402/19-Т/K/13 від 30.09.2019, укладеного між ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ТОВ «Люм`єр Електро» відбулося страхування транспортного засобу CITROEN, BERLINGO, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] . Згідно звіту від 17.01.2020 № 16582 про визначення вартості відновлювального ремонту CITROEN, BERLINGO, реєстраційний номер [NUMBER] вартість відновлювального ремонту КТЗ CITROEN, BERLINGO, державний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 08.01.2020р. станом на дату оцінки складає 59343,58грн. Згідно Полісу № ЕР-1182882389 цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована в ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», транспортний засіб: Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 08.01.2020 діючий поліс, розмір франшизи 2000,00грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю 200000,00грн, ліміт за шкоду майну 100000,00грн. Згідно платежу від 11 березня 2020р. ПрАТ СК «АльфаСтрахування» сплатило страхове відшкодування за а/м Сітроен, [NUMBER] , зг. с/а № 0052.609.20.01 від 02.03.20, стр. [PERSON] , пот. ТОВ Люмєр Єлектро, без ПДВ в розмірі 30528,86грн. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року в справі № 286/1643/18, провадження №61-11107св19. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Зазначеним судовим рішенням Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, визнавши, що наведений правовий висновок не відповідає змісту та сенсу чинного законодавства. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. За таких обставин, у разі, якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог. Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року, справа №640/12615/15-ц, провадження №61-31141св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року, справа № 369/8675/16-ц, провадження № 61-25447св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року, справа №759/9261/15-ц, провадження №61-15093св18. Отже, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача. Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» згідно поліса № ЕР-182882389, згідно якого франшиза 2000,00грн., ліміт за шкоду майну 100000,00грн., позивач мав самостійно звернутись до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом. Позивачем не надано доказів, що у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування в повному розмірі завданих матеріальних збитків, а саме: на суму 59 720,76грн., що не перевищує ліміту страхового відшкодування. Визначення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з винної особи, можливо лише після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування. Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. Крім того, поданий позивачем акт огляду транспортного засобу CITROEN, BERLINGO, реєстраційний номер [NUMBER] проведений [PERSON] датований 01.10.2019року, за довго до ДТП, що трапилася 08.01.2020р., тому суд не бере його до уваги, як доказ що не стосується предмету позову. Крім того, суд позбавлений можливості дослідити і опис пошкоджень, що були виявлені при огляді транспортного засобу при проведенні 17.01.2020р. визначення вартості відновлювального ремонту ТЗ CITROEN, BERLINGO, реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки копія подана позивачем є неякісною та не читабельною. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Суд звертає увагу, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на даний час не ліквідовано, позивач не надав доказів стосовно відмови йому у виплаті суми страхового відшкодування в повному розмірі 59720,76грн., чи звернення його до суду з відповідним позовом до страховика, а також оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00грн. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Матеріал справи не містять жодного належного доказу щодо отримання вказаної правової допомоги позивачем. Щодо витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 10000грн, в матеріалах справи теж відсутні такі докази. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed