Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості,\~мотивуючи свій\~позов тим,\~що 27.01.2021\~року між\~ТОВ «Качай\~гроші» та\~відповідачем було\~укладено кредитний договір №00-2469797, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами зазначеного кредитного договору, Товариство надало позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а останній зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними иа виконати інші обов`язки, передбачені договором. 22.12.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №22122022/2 за умовами якого ТОВ «Качай гроші» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв\~належні права\~вимоги до\~боржників,\~вказаними у\~Реєстрі боржників.\~Таким чином,\~позивач набув\~права грошової\~вимоги до\~відповідача \~на суму\~19660,00\~грн.,\~з яких:\~6220,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~13440,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~звичайними відсотками. Оскільки [PERSON] має непогашену заборгованість, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Так, на виконання вимог ухвали суду, представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого з позовними вимогами відповідач не погоджується та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення. Позивачем не доведено ні суми заборгованості, ні факту отримання відповідачем кредиту. Позивачем разом із позовною заявою не доказано: -укладення кредитного договору №00-2469797 від 27.01.2021 року між відповідачем і ТОВ «Качай гроші»; -надання (перерахування) ТОВ «Качай гроші» коштів у кредит за кредитним договором №00-2469797 від 27.01.2021 року; -відступлення права вимоги до відповідача з ТОВ «Качай гроші» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; -наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Позивачем до позову не додано жодного доказу, що [PERSON] здійснив дії щодо: реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, створення в цій системі особистого кабінету, отримання пропозиції (оферти) та ознайомлення з нею, отримання електронного повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором, введення одноразового ідентифікатора в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, його використання для підписання кредитого договору від 27.01.2021 року №00-2469797. Отже, факт підписання цієї угоди кредитодавцем не є доведеним позивачем. Наданий електронний документ та додатки до нього не підписано кредитодавцем ТОВ «Качай\~гроші» -\~ [PERSON] ,\~що скріплений\~печаткою підприємства.\~Однак ці\~елеметни нанесені\~шляхом накладення\~оцифрованого зображення\~підпису з\~печаткою за\~допомогою офісного\~програмного забезпечення\~(такі\~як Adobe\~Acrobat\~Pro\~DC\~та інші).\~При цьому,\~в супереч\~абз.\~4\~ч.\~1\~ст.\~12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач не надав згоду ТОВ «Качай гроші», а позивач докази наявності такої згоди. Тобто кредитний договір також не підписано кредитодавцем. Крім того, паспорт споживчого кредиту не може свідчити про укладення кредитного правочину та/або отримання коштів у кредит. Також відсутні докази ознайомлення та підписання відповідачем Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, тому їх не можна вважати частиною кредитного договору. Отже, твердження позивача, що кредитний договір від 27.01.2021 року №00-2469797 був укладений та є чинним, не відповідає дійсності. Крім того, в позові не вказано, на підставі якого первинного фінансового документу кредитодавцем були перераховані грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. на банківську картку, а єдиним письмовим доказом, що доводить отримання грошових коштів є оригінал первинних фінансово-господарських документів. З урахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Саме лише підписання відповідачем анкети-заяви без належних доказів видачі кредитної картки та встановлення кредитного ліміту не може свідчити як про її видачу, так і встановлення кредитного ліміту. Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити в повному обсязі за необгрунтованістю та стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 11200,00 грн. Відповіді на відзив позивачем подано не було. В судове засідання представник позивача не з`явилась, проте в заяві про усунення недоліків просила судові засідання проводити без її участі та позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 204, 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінаціяцифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що між\~ТОВ «Качай\~гроші» в\~особі директора\~Іскри А.М.,\~що діє\~на підставі\~Статуту,\~та [PERSON] був укладений кредитний договір № 00-2469797 від 27.01.2021 року відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою процентів за його користування у розмірі 1,50% в день (540,00 % річних), строком на 30 днів, тобто до 26.02.2021 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 11600,00 грн. Додаток № 1 до цього договору містить графік платежів та є невідємною частиною кредитого договору, та містить розрахунок та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка підлягає сплаті та становить 11600,00 грн, з яких: 8000,00 тіло кредиту, 3600,00 грн. проценти за користування кредитом (а.с. 5-7). Згідно з п. 1.3.2. кредитного договору, у випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених в п. 1.3. цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором та сплати неустойки в залежності від кількості днів прострочення сплати суми кредиту та відмовків за користування кредитом. Загальна кількість пролонгацій, що передбачені п.п. 1.3.1 -1.3.2 договору, протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів (п. 1.3.3 договору). З умов цього кредитного договору вбачається, що він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Розділом 2 кредитного договору визначено, що для отримання кредиту, позичальник має зареєструватися на сайті та мати доступ до особистого кабінету. Для проходження реєстрації, позичальник має пройти процедуру ідентифікації/верифікації,

Outcome: approved