Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява мотивована тим, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори: № 396/5321 DCLSPS від 27.09.2012 на суму 8883,75 грн, № 548/4598 DCLS1PS від 25.12.2012 на суму 3360 грн. Між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищевказаних кредитних договорах відступлено на користь останнього. 17.06.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/1, та відповідно до реєстру заборгованостей останній набув права вимоги грошових коштів від відповідача, а саме: по кредитному договору № 396/5321 DCLSPS від 27.09.2012 на суму 15794,18 грн, з яких: 6128,84 грн заборгованість за основною сумом боргу, 919 грн заборгованість за процентами та комісією, 8746,34 грн пеня за порушення графіку погашення заборгованості; та по кредитному договору № 548/4598 DCLS1PS від 25.12.2012 на суму 6750,28 грн, з яких: 2483,28 грн заборгованість за основною сумою боргу, 377 грн заборгованість за процентами та комісією, 3890 грн пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Відповідачу було направлено повідомлення про відступлення право вимоги до позивача, однак остання не виконала обов`язку повернення грошових коштів. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив суд задовольнити позов. Представник позивача\~ [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~надала суду\~заяву про\~розгляд справи\~без її\~участі,\~позов підтримала\~в повному\~обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, та без участі відповідача, позов не визнав, просив суд застосувати строк позовної давності, та відмовити позивачу в позові. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.09.2012 між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника № 396/5321 DCLSPS, зі строком повернення до 02.04.2015. Умовами договору визначено суму кредиту 8883,75 грн, строк кредитування 30 платіжних періодів, фіксовану процентну ставку за користування кредитом 0,0001 % річних, комісію за надання кредиту 225 грн, комісію за обслуговування кредиту 187 грн, цільове призначення поточні потреби (а.с.6). Також, 25.12.2012 між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 548/4598 DCLS1PS, зі строком повернення до 02.01.2015. Згідно умов вищевказаного договору було визначено суму кредиту 3360 грн, строк кредитування 24 платіжних періодів, фіксовану процентну ставку за користування кредитом 0,0001 % річних, комісію за надання кредиту 0,00 грн, комісію за обслуговування кредиту 81 грн, цільове призначення поточні потреби (а.с.16). За змістом ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як передбачено ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із досліджених судом письмових матеріалів справи встановлено, що при укладенні кредитних договорів сторони досягли згоди з усіх істотних умов, в тому числі щодо загального розміру кредиту, строку кредитування, фіксованої процентної ставки за користування кредитом, комісії за надання кредиту, та комісії за обслуговування кредиту. Згідно висновків по особових рахунках та розрахунках заборгованості, в результаті не виконання відповідачем умов кредитних договорів заборгованість останньої по кредитному договору № 396/5321 DCLSPS від 27.09.2012 склала 15794,18 грн, з яких: 6128,84 грн заборгованість за основною сумою боргу, 919 грн заборгованість за процентами та комісією, 8746,34 грн пеня за порушення графіку погашення заборгованості; та по кредитному договору № 548/4598 DCLS1PS від 25.12.2012 становить 6750,28 грн, з яких: 2483,28 грн заборгованість за основною сумою боргу, 377 грн заборгованість за процентами та комісією, 3890 грн пеня за порушення графіку погашення заборгованості (а.с.9-13, 20-23). 30 липня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір факторингу № 20140730, за яким вимоги по вищевказаних кредитних договорах відійшло до останнього, про що було повідомлено відповідача (а.с.26). 17 червня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/1, та повідомлено відповідача про відступлення права вимоги позивачу за кредитними договорами № 396/5321 DCLSPS від 27.09.2012, та № 548/4598 DCLS1PS від 25.12.2012, роз`яснено порядок оплати заборгованості (а.с.28, 33-35). Згідно положень пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу\~визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Так, відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями\~статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2\~статті 1054 цього Кодексу\~застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За правилами, встановленими статтями\~526,\~530,\~611,\~629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем правомірних вимог позивача, суд вважає вимоги останнього правомірними та обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності за клопотанням представника відповідача суд виходить з наступного. Положеннями\~статті 256 ЦК України\~визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статей 257-258 ЦК України\~загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації в один рік. Згідно\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Пред`явлення позову до суду це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачає, що кожен має\~право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)», - йдеться у постанові. Також\~у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 по справі №\~910/18560/16\~(12-143гс18) сказано, що\~позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання кредитного договору № 396/5321 DCLSPS від 27.09.2012 встановлено до 02.04.2015, а кредитного договору № 548/4598 DCLS1PS від 25.12.2012 до 02.01.2015, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 21.12.2016, тобто строк позовної давності порушено не було, відповідно клопотання відповідача щодо застосування строку позовної давності не відповідає матеріалам справи та дійсним обставинам справи, а відтак задоволенню не підлягає. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 21.12.2016) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом у 2016 році складала 1378 грн. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved