Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову вказав, що звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі судового наказу виданого Жовківським районним судом Львівської області від 27.11.2023 року, на користь [PERSON] ( [INFO] , місце народження: смт Куликів Жовківського району Львівської області, паспорт громадянина України документ [NUMBER] , виданий 12.10.2023, орган, що видав 4651, РНОКПП [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] ) аліменти на неповнолітню дитину, а саме дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме 16 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] - адвокат Войтович І.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Просив задоволити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила з приводу позовних вимог, зазначила, що дитини перебуває на її утриманні, оскільки позивач проживає і працює за кордоном. зазначила, що сума аліментів призначена судовим наказом суттєво не відрізняється від тієї суми, що просить позивач. Зазлихавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( переклад з чеської мови на українську мову) , Реєстраційний номер бланку: [NUMBER] . Відповідно до судового наказу виданого Жовківським районним судом Львівської області від 27.11.2023 року з [PERSON] , на користь [PERSON] , стягуються аліменти на неповнолітню дитину, а саме дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме 16 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин. Як встановлено судом, як підставу для зменшення розміру аліментів позивач вказує, що не працює і перебування на його утриманні непрацездатної тітки [PERSON] , яка є пенсіонером за віком, має невеликий розмір пенсії та хворіє. а тому просив зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх його майбутніх доходів або у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, що є більшим чим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Враховуючи зміст ст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі N6б-143 цс 13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, з урахуванням викладеного, позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища, однак суду не надано жодного належного доказу, щоб підтверджувало обставини, викладені в позовній заяві, та враховуючи ту обставину, що з позивача стягуються аліменти в розмірі, визначеному на одну дитину, таким чином, суд не вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, що відповідно до положень ст.192 СК України не є підставою для зменшення розміру аліментів. Згідно зі ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові посилався на те, що він не працює, однак доказів, що за період до звернення до суду із позовною заявою у позивача погіршилось матеріальне становище позивачем не надано. Таким чином, доказів, що з часу ухвалення рішення ( судовий наказ) Жовківського районного суду Львівської області від 27.11.2023 року відбулася зміна сімейного стану та погіршення матеріального становища, чи погіршився стан здоров`я позивач суду не надав. Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів, про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed