Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

11 січня 2024 року, [PERSON] звернулася до Овідіопольського райсуду Одеської області з даною заявою, в якій просила суд, визнати її усиновлювачем малолітнього [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження дитини № 409 від 05.08.2021 р., складеного Білгород-Дністровським ВДРАЦС у Б.-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказавши матір?ю дитини - [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », ім?я дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові з « [PERSON] » на « [INFO] » та з урахуванням внесених змін, видати нове свідоцтво про народження дитини, мотивуючи це тим, що вона перебувала на обліку кандидатів в усиновлювачі служби у справах дітей Одеської районної державної адміністрації Одеської області як кандидат в усиновлювачі з 21.10.2022 року (обліковий [ADDRESS] ) та пройшла курси підготовки з питань виховання дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, в Одеському обласному центрі соціальних служб Одеської обласної державної військової адміністрації, про що отримала відповідну довідку, познайомилась з малолітнім [PERSON] , [INFO] , та у подальшому рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 07 вересня 2022 року № 319 «Про надання [PERSON] , [INFO] , статусу дитини, позбавлені батьківського піклування» малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, вказуючи при цьому, що біологічна мати дитини, [PERSON] , [INFO] , відмовилась забрати з пологового будинку новонароджену дитину надавши 05.08.2021 року письмову заяву, про що складений відповідний акт, і в подальшому, заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2022 року, мати дитини - [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області № 453/01-09/23/383 від 18.10.2023 [PERSON] має рідну сестру [PERSON] , [INFO] , яка у 2021 році була усиновлена. З 09.08.2021 року на підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 361 від 13.08.2021 р., [PERSON] знаходиться на повному державному забезпечені у КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини». 13.10.2023 р., вона отримала направлення № 02-13/32 Служби у справах дітей Одеської обласної військової адміністрації на знайомство з дитиною [PERSON] та розпорядженням голови Одеської районної державної (військової) адміністрації від 07.11.2023 № 181/од-2023, [PERSON] тимчасово призначено опікуном строком на три місяці. Відповідно до акту про вибуття дитини у сім`ю (опікунів, піклувальників, батьків від 07.12.2023 б/н адміністрація КНП «Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини» Одеської обласної ради в особі Тірон Е.П. передала їй малолітнього [PERSON] , як призначеному опікуну, і вона в свою чергу, немає будь-яких протипоказань для опікуна, є ФО-підприємцем, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який надав нотаріально завірену згоду на усиновлення нею будь-якої дитини або двох дітей. При чому, заявниця вказує, що має стійке бажання усиновити дитину через відсутність у неї рідних дітей. Основним мотивом усиновлення малолітньої дитини є любов і готовність присвятити своє життя вихованню й створення сприятливих умов для проживання та розвитку усиновленої дитини. В судове засідання заявниця не з?явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, особисто під розписку, надіславши до суду клопотання, в якому повністю підтримала свою заяву про усиновлення, яку просила задовольнити та слухати справу за її відсутності через догляд за малолітньою дитиною (а.с. 61). Представниці заінтересованих осіб Органу опіки та піклування Одеської районної державної (військової) адміністрації Одеської області та КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради в судове засідання не з?явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, зворотними поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток, причини неявки не повідомили, надіславши суду клопотання, в яких повністю підтримала заяву [PERSON] про усиновлення, яку просили задовольнити та проханням про проведення судового засіданнч без їх участі (а.с. 48-54,59,60,66-69). Представники заінтересованих осіб Органу опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області та Овідіопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з?явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином - особисто під підпис та поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки не повідомили, заяви про слухання справи за їх відсутності суду не надали (а.с. 55,58,60). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з ч. 3 ст. 314 ЦПК України, за клопотанням заявника суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Згідно із ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 231 СК України, якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім?я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім?ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5». Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду - є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст.ст. 3,4,5,7 СК України - кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За положеннями ст. 207 СК України - усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім?ю особи на правах дочки чи сина. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п?ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя. Згідно до ч.1, 5 ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавленні батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Згідно до ст. 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. У відповідності зі ст. 223 СК України, особа яка бажає усиновити дитину подає до суду заяву про усиновлення. Відповідно до ст. 224 СК України - суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Статтею 230 СК України визначено - особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання змінити відомості про місце народження та дату народження дитини. Дата народження дитини може бути змінена не більш як на шість місяців. У рішенні про усиновлення суд змінює відомості про місце народження та дату народження дитини, якщо це відповідає її інтересам. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов?язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем ; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.ч. 1-3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови та приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебуває на обліку кандидатів в усиновлювачі Служби у справах дітей Одеської районної державної адміністрації Одеської області з 21 жовтня 2022 року. Заявниця перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 травня 2017 року (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] , видане Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.05.2017 р) та який надав нотаріально завірену згоду на усиновлення дружиною [PERSON] будь-якої дитини або двох дітей з огляду на те, що заявниця рідних дітей немає, бажає усиновити дитину, так як основним мотивом усиновлення малолітньої дитини є любов і готовність присвятити своє життя вихованню й створення сприятливих умов для проживання та розвитку дитини (а.с. 11). Службою у справах дітей Одеської райдержадміністрації проведено обстеження умов проживання заявниці, які відповідають нормам Закону та має всі необхідні умови для усиновлення та повноцінного виховання дитини. Родина проживає в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , маючи стабільний дохід, являючись ФО-підприємцем, відповідно до висновку про стан здоров`я заперечень щодо усиновлення не має (а.с. 10,37). Заявниця бажає усиновити малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05 серпня 2021 року), який перебуває на місцевому обліку дітей, які можуть бути усиновлені, Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради та має задовільний стан здоров?я (а.с. 15,25). Так, рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 07 вересня 2022 року № 319 «Про надання [PERSON] , [INFO] , статусу дитини, позбавлені батьківського піклування» малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 16). [PERSON] народився [INFO] у місті Білгород-Дністровському Одеської області. Його біологічна мати дитини, [PERSON] відмовилась забрати з пологового будинку новонароджену дитину надавши 05.08.2021 року письмову заяву, про що складений відповідний акт. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2022 року, мати дитини - [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 17-21). Відповідно до листа Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області № 453/01-09/23/383 від 18.10.2023 [PERSON] має рідну сестру [PERSON] , [INFO] , яка у 2021 році усиновлена (а.с. 24). З 9 серпня 2021 року на підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 361 від 13.08.21, [PERSON] знаходиться на повному державному забезпечені у КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» (а.с. 28-29). Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, виданий 22.12.2023 КНП «Дитяча міська поліклініка № 6» Одеської міської ради Одеської області, [PERSON] , [INFO] , встановлено остаточний висновок: Z 02.8 (а.с. 25). 13.10.23 Заявниця отримала направлення № 02-13/32 Служби у справах дітей Одеської обласної військової адміністрації на знайомство з дитиною [PERSON] (а.с. 30,31). Розпорядженням голови Одеської районної державної (військової) адміністрації від 07.11.2023 № 181/од-2023, [PERSON] тимчасово призначено опікуном строком на три місяці (а.с. 26-27). Відповідно до акту про вибуття дитини у сім`ю (опікунів, піклувальників, батьків від 07.12.2023 б/н адміністрація КНП «Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини» Одеської обласної ради в особі Тірон Е.П. передала Заявниці малолітнього [PERSON] , як призначеному опікуну (а.с. 32-36). Заявниця має висновок про можливість можливості бути усиновлювачкою № 363 від 21 жовтня 2022 виданий Одеською районною державною (військовою) адміністрацією Одеської. Із станом здоров`я дитини та її соціальний походженням заявниця ознайомлена, їй відомі правові умови, права та обов`язки, що виникають внаслідок усиновлення. Оформлення усиновлення не має за мету будь-якої матеріальної чи іншої вигоди. Одеська районна військова адміністрація надала висновок про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини - [PERSON] , [INFO] № 22/01 від 04.01.2021 р., враховуючи, що дане усиновлення не суперечить інтересам дитини та тільки ця форма влаштування з усіх існуючих має наслідки втрати дитиною статусу позбавленої батьківського піклування, усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , громадянкою України - [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини та є доцільним (а.с. 12-13). У судовому засіданні не встановлено будь-яких підстав, передбачених ст. 212 СК України, відповідно до яких усиновлення не проводиться, що зокрема доводиться висновком Органу опіки та піклування Одеської районної державної (військової) адміністрації № 22/01 від 04.01.2021 р. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні вищенаведені документальні докази в їх сукупності щодо можливості усиновлення заявницею малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв?язку з чим суд прийшов до висновку, що кандидатом в усиновлювачі та відповідними державними органами було дотримано передбачений діючим законодавством порядок розгляду питань відносно усиновлення дитини, з огляду на те, що заявниця здатна та має стійке бажання та фінансову можливість забезпечити належний рівень виховання та утримання дитини, а усиновлення повністю відповідатиме інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому на думку суду, дасть можливість забезпечити останньому стабільні та гармонійні умови життя та розвитку у родині [PERSON] та [PERSON] . На думку суду, в даному випадку усиновлення є доцільним і здійснюється перш за все в інтересах дитини, що підтверджується вищенаведеними документальними доказами, а тому заява підлягає задоволенню, як обґрунтована з внесенням відповідних змін в актовий запис про народження дитини. Відповідно до частини першої статті 225 СК України, частини сьомої статті 255 ЦПК України, усиновлення вважається здійсненим з дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У зв?язку з чим, в задоволенні вимог щодо видачі нового свідоцтва про народження дитини з урахуванням внесених змін слід відмовити з огляду на те, що видача нового свідоцтва зі змінами відбувається за заявою [PERSON] до відповідного органу ДРЦС про видачу нового свідоцтва про народження з відповідними змінами після отриманням нею рішення суду з відміткою про набрання ним законної сили.

Outcome: partial