Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що вона та відповідач по справі є власниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ. «А-1», прибудови літ. «а», тамбуру літ «а-1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «Б-1», душу літ. «В», сараю літ. «Д», погрібу літ. «д», сараю літ. «Ж», вбиральні літ. «З», зл. ями літ. «Е», колонки N, огорожі №1-2, в наступних частках: будинку належить позивачу по справі [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою від 26.11.1988 № 5660; будинку належить відповідачу по справі - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою від 26.11.1988 № 5660; будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою від 01.06.1976 № 2149, який помер [INFO] . Тобто, після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина, яка складається з частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті брата [PERSON] позивач прийняла фактично, оскільки на момент смерті проживала та була зареєстрована за однією адресою з дідом. Відповідач [PERSON] хоч і був зареєстрований за адресою зі спадкодавцем на момент його смерті, але спадщину не прийняв фактично, не проживав разом зі спадкодавцем, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Тому позивач претендує на спадщину як спадкоємець другої черги спадкування за законом. Більше спадкоємців немає. Крім того, заява від [PERSON] , [PERSON] , посвідчена виконкомом Дергачівської ради, підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти зносу старого будинку та будівництва позивачем нового будинку. Рішенням від 13.03.1990 № 20/80 виконавчим комітетом Дергачівської ради народних депутатів було узаконене самовільно розпочате будівництво будинку. Рішенням від 08.07.2003 виконавчим комітетом Дергачівської міської ради було узаконено побудований будинок А-1 за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 64, 50 м2, за позивачем по справі [PERSON] . Актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію вказаний будинок було введено в експлуатацію. Враховуючи вищевказане - спірний (спадковий будинок) фактично знов збудований будинок позивачем особисто. У рахунок компенсації відповідача частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , позивач раніше подарувала відповідачу інший будинок за адресою: [ADDRESS] . Та і сам відповідач проти цього не заперечує, однак нотаріально такі дії сторони оформити не можуть, т.я. не приватизована земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами у її відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, згідно наданої суду заяви позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] є власниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ. «А-1», прибудови літ. «а», тамбуру літ «а-1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «Б-1», душу літ. «В», сараю літ. «Д», погрібу літ. «д», сараю літ. «Ж», вбиральні літ. «З», зл. ями літ. «Е», колонки N, огорожі №1-2, в наступних частках: будинку належить позивачу по справі [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою від 26.11.1988 № 5660; будинку належить відповідачу по справі - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою від 26.11.1988 № 5660; будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою від 01.06.1976 № 2149, який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Тобто, після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина, яка складається з частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті брата [PERSON] позивач прийняла фактично, оскільки на момент смерті проживала та була зареєстрована за однією адресою з дідом. Відповідач [PERSON] хоч і був зареєстрований за адресою зі спадкодавцем на момент його смерті, але спадщину не прийняв фактично, не проживав разом зі спадкодавцем, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Тому позивач претендує на спадщину як спадкоємець другої черги спадкування за законом. Більше спадкоємців немає. Крім того, заява від [PERSON] , [PERSON] , посвідчена виконкомом Дергачівської ради, підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти зносу старого будинку та будівництва позивачем нового будинку. Рішенням від 13.03.1990 № 20/80 виконавчим комітетом Дергачівської ради народних депутатів було узаконене самовільно розпочате будівництво будинку. Рішенням від 08.07.2003 виконавчим комітетом Дергачівської міської ради було узаконено побудований будинок А-1 за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 64, 50 м2, за позивачем по справі [PERSON] . Актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію вказаний будинок було введено в експлуатацію. Враховуючи вищевказане - спірний (спадковий будинок) фактично знов збудований будинок позивачем особисто. У рахунок компенсації відповідача частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , позивач раніше подарувала відповідачу інший будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проти цього не заперечує. Договорні відносини виникли у листопаді 1996 року, а відповідно для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ст. 529 ЦК України, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 530 ЦК України, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 549 ЦК України визначається, що 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. ст. 529, 530, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, 328, 365, 1216, 1218, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved