Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є спадкоємцем за заповітом її рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Заповіт складений 20.02.2017 та посвідчений секретарем виконавчого комітету Світязької сільської ради Шацького району Волинської області [PERSON] . Згідно заповіту до складу спадщини увійшло майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: - 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 64,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025786107257, яка належала спадкодавцю на підставі рішення Шацького районного суду Волинської області від 11.12.2008; - 1/3 частина земельної ділянки, кадастровий номер 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025818107257, яка належала спадкодавцю згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 295741, виданого Управлінням Держкомзему у Шацькому районі Волинської області; - земельна ділянка, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,40 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025743407257, яка належала спадкодавцю згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 295740, виданого Управлінням Держкомзему у Шацькому районі Волинської області. 07.02.2020 приватний нотаріус Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкунова І.А., у спадковій справі № 106/2018, видала [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: - свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОК № 512038, на частку у розмірі 3/4 спадкового майна (1/3 частка житлового будинку [ADDRESS] ), що складає частку у розмірі 3/12 від будинку в цілому; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОК № 512037 на частку у розмірі 3/4 спадкового майна (1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що складає частку у розмірі 3/12 від ділянки в цілому; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОК № 512036 на частку в розмірі 3/4 спадкового майна (в цілому земельна ділянка з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), що складає частку у розмірі 3/4 від ділянки в цілому. Крім того, 10.02.2020 приватний нотаріус Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкунова І.А., у спадковій справі № 123/2018, видала [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , який помер [INFO] і був чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] , три свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: - на частку у розмірі 1/4 спадкового майна (1/3 частка житлового будинку [ADDRESS] ), що складає частку у розмірі 1/12 від будинку в цілому; - на частку у розмірі 1/4 спадкового майна (1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що складає частку у розмірі 1/12 від ділянки в цілому; - на частку у розмірі 1/4 спадкового майна (в цілому земельна ділянка з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), що складає частку у розмірі 1/4 від ділянки в цілому. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим позивач вважає, що [PERSON] заволодів частиною належного їй спадкового майна, на яке не мав права згідно з вимогами чинного законодавства, оскільки на момент смерті [PERSON] її спадкоємцями за законом були її чоловік [PERSON] (ст.ст. 1241, 1261 ЦК України) та її внук [PERSON] , син дочки спадкодавців [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] (ст. 1266 ЦК України). Оскільки спадкування спірного майна здійснювалося за заповітом, [PERSON] був спадкоємцем обов`язкової частки. [PERSON] вважає, що спільне проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на день відкриття спадщини, після її смерті, саме по собі не свідчить про прийняття [PERSON] обов`язкової частки. Фактичне прийняття обов`язкової частки у спадщині законодавством не передбачено. Спадкоємець, який претендує на обов`язкову частку у спадщині, повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тому позивач вважає, що [PERSON] обов`язкову частку у спадковому майні [PERSON] не встиг прийняти в силу того, що до спливу строку у шість місяців на її прийняття, а саме через чотири місяці і 20 днів, він помер і його право на обов`язкову частку було припинено смертю. Таким чином частина спадкового майна після смерті [PERSON] у розмірі обов`язкової частки не може бути у складі спадкового майна після смерті [PERSON] . Вказана обставина унеможливлює спадкування цього майна відповідачем [PERSON] . З огляду на викладене позивач просила суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 10.02.2020 приватним нотаріусом Шацького (на даний час Ковельського) районного нотаріального округу Щелкуновою І.А. на ім`я [PERSON] щодо права власності на: 1/12 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 64,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025786107257; 1/12 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025818107257; 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025743407257, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також [PERSON] просила визнати за нею право власності на все спадкове майно, зазначене у заповіті [PERSON] , а саме: на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 64,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025786107257; на 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025818107257; на земельну ділянку вцілому з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025743407257, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Москалюк О.О. подала відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому зазначила, що вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та недоведеними належними, достатніми і допустимими доказами, тому просила в задоволенні вказаного позову відмовити повністю. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1241 ЦК України, незалежно від змісту заповіту [PERSON] (посвідченого 20.02.2017 секретарем Світязької сільської ради Шацького району Волинської області, зареєстрованого за № 7), яка померла [INFO] , непрацездатний вдівець спадкодавця [PERSON] , який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, успадкував обов`язкову частку, що становила 1/4 частку зазначеного у заповіті майна, бо спадкоємців за законом було двоє: [PERSON] і внук спадкодавця [PERSON] за правом представлення. Оскільки [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від спадщини, то згідно з положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину і спадщина належала йому з часу її відкриття, тобто з 17.05.2018. Позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Приватний нотаріус Шацького (на даний час Ковельського) районного нотаріального округу Щелкунова І.А., з урахуванням обов`язкової частки в розмірі 1/4 непрацездатного вдівця спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину, видала [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину лише на частку в розмірі 3/4 вказаного у заповіті [PERSON] майна. В той же час спадкоємець [PERSON] не встиг оформити своє право на прийняте ним спадкове майно після смерті своєї дружини [PERSON] , в тому числі і на обов`язкову частку, що становить 1/4 частку зазначеного у заповіті спірного майна, оскільки він [INFO] помер. Таким чином на момент смерті [PERSON] йому належали, у тому числі: 1/12 частка житлового будинку [ADDRESS] ; 1/12 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд; 1/4 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , тобто майно, яке він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] як обов`язкову частку, однак не встиг оформити право власності на нього, бо помер, а тому зазначене майно увійшло до складу його спадщини і було успадковане за законом його єдиним спадкоємцем внуком [PERSON] за правом представлення. Тому приватний нотаріус Щелкунова І.А. у спадковій справі №123/2018 видала [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину за законом: на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] ; на 1/12 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд; на 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказані свідоцтва видані відповідачу про право на спадщину за законом, в порядку спадкування за правом представлення саме після смерті спадкодавця [PERSON] . Також відповідач стверджує, що під час оформлення спадкового майна після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] спадкову трансмісію застосовано не було, оскільки непрацездатний вдівець спадкодавця [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і відповідно спадщина з часу її відкриття вважалася ним прийнята і належала йому з часу її відкриття. У той час як спадкова трансмісія застосовується у випадку, коли спадкоємець (трансмітент) за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти. Якби нотаріус застосувала спадкову трансмісію, то свідоцтво про право на спадщину було б видане відповідачу після смерті першого спадкодавця [PERSON] . Не було застосовано щодо спірного майна спадкодавця [PERSON] також спадкування за правом представлення. Отже при переході спадщини, а саме права на обов`язкову частку у спірному спадковому майні від [PERSON] до [PERSON] ні спадкування за правом представлення, ні спадкова трансмісія не застосовувалися, тому посилання позивача на ці обставини є безпідставними та необґрунтованими. \~ \~ \~ \~У відповіді на відзив [PERSON] зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, а твердження відповідача про те, що [PERSON] прийняв спадщину (обов`язкову частку) після смерті [PERSON] як особа, яка на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, і підставою для включення спадкового майна (обов`язкова частка) до складу спадщини після смерті [PERSON] є відсутність оформлення останнім права власності на таке майно вважає помилковими. \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Щелкунова І.А. в судове засідання не прибула, подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та письмові пояснення на позовну заяву [PERSON] . У письмових поясненнях нотаріус звертає увагу суду на те, що ЦК України передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, навіть якщо він не вчинив жодних дій, але наявні передбачені законом факти, наприклад, постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, неподання заяви про відмову від спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), відсутність повної цивільної дієздатності і невчинення жодних дій щодо відмови від спадщини (ч. 4 ст. 1268 ЦК України). Якщо спадкоємця, який помер після відкриття спадщини, на час відкриття спадщини, стосувався хоча б один з таких юридичних фактів, то цей спадкоємець вважається таким, що спадщину прийняв, навіть якщо він помер через день після відкриття спадщини. Норми ч. 3 і ч. 4 ст. 1268 ЦК України викладені таким чином: спочатку зазначено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, і лише після цього твердження закон обумовлює можливість відмови від спадщини у межах встановленого законом строку. Але така можливість відмови від спадщини може бути реалізована лише шляхом вчинення правочину подання заяви про відмову. \~ \~ \~ \~Якщо спадкоємець будь-яким із перелічених у законі способів прийняв спадщину, а потім помер, то прийнята ним спадщина буде спадкуватися його спадкоємцями в окремій спадковій справі, що заводиться після нього як на його особисте майно, так і на те майно, яке він прийняв, але не оформив. Згідно з п. 5.9 ст. 5 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст ст. 1241 ЦК України йому роз`яснено і він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині. При видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (спадкова справа № 106/2018), приватним нотаріусом Щелкуновою І.А. був встановлений факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Крім того, нотаріус вказує, що з дати смерті [PERSON] , тобто з [INFO] , до дати смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , пройшов достатній строк для його волевиявлення як спадкоємця щодо відмови від прийняття спадщини. Тому нотаріус просила суд при розгляді справи по суті врахувати викладені нею у письмових поясненнях обставини і в позові [PERSON] відмовити повністю. Згідно рішення Шацького районного суду Волинської області від 22.11.2021 у позові [PERSON] було відмовлено. Згідно додаткового рішення Шацького районного суду Волинської області від 08.12.2021 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10850 грн. Відповідно до постанов Волинського апеляційного суду від 10.02.2022 апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення, а рішення Шацького районного суду Волинської області від 22.11.2021 та додаткове рішення Шацького районного суду Волинської області від 08.12.2021 було залишено без змін. Згідно постанови Верховного Суду від 21.09.2022 касаційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Рішення Шацького районного суду Волинської області від 22.11.2021, додаткове рішення Шацького районного суду Волинської області від 08.12.2021 та постанови Волинського апеляційного суду від 10.02.2022 було скасовано, справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. У підготовчому засіданні 08.11.2022 представник позивача [PERSON] подав письмову заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог та залучення співвідповідача [PERSON] у даній справі. Вказана заява обгрунтована тим, що відповідач [PERSON] та його батько [PERSON] 20.07.2022 уклали два договори дарування, а саме: договір № 676 про дарування 1/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905; та договір № 677 про дарування 1/12 частки житлового будинку та 1/12 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0725785601:01:002:0870, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказані правочини посвідчені приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Щелкуновою І.А. За цими договорами власником майна, належного відповідачу [PERSON] на підставі оспорюваних у даній справі свідоцтв про право на спадщину за законом став його батько [PERSON] . Позивач вважає, що [PERSON] вчиняючи дії з відчуження зазначеного майна після відкриття касаційного провадження, розумів та передбачав негативні для себе наслідки у випадку, якщо судові рішення першої та апеляційної інстанції будуть скасовані Верховним Судом. Тому дарування [PERSON] своєму батькові нерухомого майна, щодо якого є незавершений судовий спір, слід розцінювати як умисні дії, спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно до близького родича, з метою приховати це майно на випадок негативного для нього судового рішення суду касаційної інстанції у даній цивільній справі. Крім того, на момент укладення сторонами вказаних договорів дарування, [PERSON] був обвинуваченим у кримінальному провадженні № 12022030580000648. Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.07.2022 було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим [PERSON] , та призначено [PERSON] узгоджене покарання з конфіскацією майна. [PERSON] вважає, що оспорювані правочини були вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися оспорюваними правочинами (ст. 234 ЦК України), а одним з справжніх намірів [PERSON] було бажання не допустити касаційного розгляду цієї справи по суті, що підтверджується клопотанням відповідача до Верховного Суду про закриття провадження у справі з огляду на укладені договори дарування. На думку позивача, вказані договори дарування були укладені [PERSON] під впливом тяжкої обставини (ст. 233 ЦК України), з метою приховання майна, як від позивача так і від можливої конфіскації у кримінальному провадженні № 12022030580000648. Тому [PERSON] просила суд також визнати недійсними договори дарування № 676 та № 677, посвідчені приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Щелкуновою І.А. щодо відчуження [PERSON] на користь [PERSON] 1/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905; 1/12 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0725785601:01:002:0870; 1/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905 та залучити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Згідно ухвали Шацького районного суду Волинської області від 08.11.2022 постановлено прийняти заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог та залучити [PERSON] співвідповідачем у даній справі. Заслухавши пояснення\~учасників судового\~засідання,\~з`ясувавши фактичні\~обставини справи,\~дослідивши письмові\~докази в\~їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Світязької сільської ради Шацького району Волинської області 18.05.2018. 20.02.2017 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Світязької сільської ради Шацького району Волинської області та зареєстрованим у реєстрі за № 7, згідно якого належну їй частку житлового будинку та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 0725785601:01:002:0870) та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4000 га (кадастровий номер 0725785601:01:002:0905), які знаходять за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, за вказаним заповітом, до складу якої увійшли: 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 64,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025786107257; 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025818107257; земельна ділянка з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2025743407257, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 07.02.2020 [PERSON] подала приватному нотаріусу Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкуновій І.А. заяву в якій зазначила, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , яка постійно проживала в с. Світязь, Шацького району, Волинської області. Після смерті сестри залишилося спадкове майно, яке складається з: 1/3 частини житлового будинку; 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 0725785601:01:002:0870; земельної ділянки, площею 0,4000 га, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , яке вона прийняла та просить видати свідоцтво про право на спадщину по заповіту посвідченому 20.02.2017 Світязькою сільською радою Шацького району Волинської області за № 7. В заяві також вказано, що згідно ст. 1241 ЦК України, спадкоємцем є чоловік спадокадця - [PERSON] , 1949 року народження, який спадщину прийняв та помер [INFO] . Згідно ст. 1261 ЦК України спадщину прийняв внук [PERSON] , [INFO] , мати якого [PERSON] , дочка [PERSON] , померла [INFO] . Крім того, в заяві [PERSON] зазначила, що їй нотаріусом роз`яснено, і вона з цим погоджується, що їй належить 3/4 частки вищевказаного успадкованого майна після смерті [PERSON] , а 1/4 частка вказаного спадкового майна перейшла у власність чоловіка покійної [PERSON] , згідно ст. 1241 ЦК України. 07.02.2020 приватний нотаріус Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкунова І.А. видала [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину на майно за заповітом [PERSON] , а саме на: 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 64,3 кв.м; 1/3 частки земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку, площею 0,4000 га, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 10.02.2020 приватний нотаріус Шацького районного нотаріального округу Волинської області Щелкунова І.А. видала [PERSON] три свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , а саме на: 1/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 64,3 кв.м; 1/12 частки земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 1/4 частки земельної ділянки, площею 0,4000 га, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . З довідки Світязької сільської ради Шацького району Волинської області № 1507 від 09.11.2018 встановлено, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] проживав та був зареєстрований її непрацездатний чоловік [PERSON] , 1949 року народження. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України. Ст. 1268 ЦК України визначає особливості прийняття спадщини окремими особами. Так, відповідно до ч. 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований і постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] та протягом встановленого законом строку не заявив про відмову від спадщини; із заявою про прийняття спадщини він також до нотаріуса не звертався, що підтверджується дослідженими судом документами спадкової справи № 106/2018, заведеної приватним нотаріусом Шацького (на даний час Ковельського) нотаріального округу Щелкуновою І.А. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Шацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 02.11.2018. За життя він не оформив своїх спадкових прав, у тому числі, на вказане у заповіті від 20.02.2017 майно як спадкоємець обов`язкової частки після смерті своєї дружини [PERSON] , що також підтверджується документами спадкової справи № 106/2018. У цивільному праві інститут обов`язкової частки встановлює виключення із принципу свободи заповідального розпорядження, що має на меті захист майнових інтересів окремих спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у соціально-майновому аспекті. Сутність права на обов`язкову частку визначена у статті 1241 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З спадкової справи № 106/2018 встановлено, що після смерті [PERSON] було два спадкоємці за законом: непрацездатний вдівець [PERSON] та неповнолітній внук [PERSON] за правом представлення. Отже обов`язкова частка [PERSON] становить 1/4 визначеного у заповіті майна. З матеріалів заведеної приватним нотаріусом Шацького (на даний час Ковельського) нотаріального округу Щелкуновою Іванною Анатоліївною спадкової справи № 123/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем [PERSON] є його внук [PERSON] за правом представлення. Тому приватний нотаріус Щелкунова І.А. у спадковій справі № 123/2018 видала [PERSON] , у тому числі, три оспорюваних позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом: на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] ; на 1/12 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд; на 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , тобто на майно, яке [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] як обов`язкову частку, однак не встиг оформити право власності на нього, бо помер, тому зазначене майно увійшло до складу його спадщини і було успадковане за законом його єдиним спадкоємцем [PERSON] . Ст. 1276 ЦК України визначає сутність спадкової трансмісії, а саме: якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За спадковою трансмісією перехід права на спадкування здійснюється не за правом черговості, а за правом закликання до спадщини правонаступника померлого спадкоємця. Згідно із частиною 1 статті 1276 ЦК України перехід права на прийняття спадщини за спадковою трансмісією не застосовуються щодо обов`язкової частки у спадщині. З матеріалів заведених приватним нотаріусом Шацького (на даний час Ковельського) нотаріального округу Щелкуновою Іванною Анатоліївною спадкових справ № 106/2018 щодо майна померлої [PERSON] та № 123/2018 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] оформив право на спірне спадкове майно в загальному порядку за правом представлення, успадкувавши це майно після смерті [PERSON] . Спадкову трансмісію щодо вказаного майна нотаріусом не застосовано, так як встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після його дружини [PERSON] . Представник позивача - адвокат Середницький В.М. в судовому засіданні пояснив, що спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, на його думку це не стосується прийняття обов`язкової частки, яка належала йому у майні, визначеному у заповіті [PERSON] , оскільки він не подав нотаріусу заяву про прийняття обов`язкової частки, тому право на обов`язкову частку припинено з його смертю. Право на обов`язкову частку не передається, а внук не є в переліку осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Також [PERSON] зазначив, що встановлення вартості обов`язкої частки [PERSON] у спадковому майні у даній справі не має значення, оскільки [PERSON] не прийняв обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та помер, не оформивши право власності на спадкове майно. Поряд з цим будь-якого особливого порядку прийняття спадщини для спадкоємців обов`язкової частки законом не встановлено, тому вони здійснюють своє право на спадкування в загальному порядку, визначеному главою 87 ЦК України. Отже посилання представника позивача на те, що [PERSON] прийняв спадщину лише в частині спадкового майна [PERSON] , що не була охоплена заповітом, суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Як зазначає Верховний Суд у своїй постанові від 04.09.2019 у справі №450/328/15-ц, на яку посилається і позивач [PERSON] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право. Разом із тим, якщо спадкоємець, який мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого увійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки спадкоємець своєї дружини [PERSON] непрацездатний вдівець [PERSON] прийняв спадщину і після цього помер, то відповідач [PERSON] як його спадкоємець правомірно успадкував майно, до якого увійшла прийнята [PERSON] обов`язкова частка, і в цьому випадку має місце не перехід права на обов`язкову частку до відповідача [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , а прийняття спадщини в загальному порядку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на обґрунтування того, що розмір частки успадкованого [PERSON] майна, після смерті [PERSON] , яке в подальшому успадковане [PERSON] , перевищує розмір належної [PERSON] обов`язкової частки у спадщині. Надані позивачем: висновок про вартість об`єкта оцінки житлового будинку, загальною площею 64,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно якого ринкова вартість вказаного майна становить 77160 грн.; висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки, згідно якого ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 0725785601:01:002:0870, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 52568 грн.; висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки, згідно якого ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905, площею 0,40 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 32124 грн., не відповідають критеріям, визначеним в ст. 76 ЦПК України, оскільки вони виготовлені підприємцем-оцінювачем [PERSON] і не є висновками експерта та не встановлюють різницю вартості між обов`язковою часткою [PERSON] та вартістю успадкованого [PERSON] спадкового майна. Крім того, ці висновки були надані суду після винесення суддею ухвали про залишення позовної заяви [PERSON] без руху, оскільки позовна заява не містила відомостей про ціну позову, що мало значення для визначення розміру судового збору, який необхідно було сплатити позивачу при зверненні до суду. Тому суд вважає, що зазначені висновки були надані до суду лише для визначення ціни позову. Також суд звертає увагу на те, що у висновках про експертну грошову оцінку земельних ділянок, їх місце розташування вказано [ADDRESS] . Тому підстав для визнання недійсними оспорюваних позивачем свідоцтв про право на спадщину за законом (обов`язкова частка), виданих відповідачу [PERSON] приватним нотаріусом Щелкуновою І.А. у спадковій справі № 123/2018, судом не встановлено. Відповідно немає підстав для визнання права власності позивача на усе зазначене в заповіті [PERSON] майно. Судом встановлено, що 20.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, згідно якого дарувальник [PERSON] безоплатно передав у власність обдаровуваного [PERSON] , а останній прийняв від дарувальника належні йому на праві приватної власності 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 64,3 кв.м. та 1/12 частку земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, з кадастровим номером 0725785601:01:002:0870, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також, 20.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, згідно якого дарувальник [PERSON] безоплатно передав у власність обдаровуваного [PERSON] , а останній прийняв від дарувальника 1/4 частки земельної ділянки, загальною площею 0,40 га, з кадастровим номером 0725785601:01:002:0905, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд суду і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. У заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] зазначила, що договори дарування майна від 20.07.2022 укладені [PERSON] є недійсними, оскільки дані правочини вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами та під впливом тяжкої обставини, з метою приховання майна від конфіскації. Згідно ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Позивач на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів наявність обставин, які вказують на фіктивність правочину, наявність тяжких обставин, що змусили особу вчинити правочин і те, що ці правочини були вчинені нею на вкрай невигідних умовах. Вказане суд визначає на підставі встановлених під час судового розгляду обставин конкретної справи. ЦПК України передбачає, що обставини справи з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Однак, [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів на обґрунтування того, що укладені 20.07.2022 договори дарування між [PERSON] та [PERSON] були вчинені [PERSON] під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах та, що вказані правочини вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами. Підписуючи оспорювані договори дарування [PERSON] та [PERSON] погодили, що попередньо ознайомлені з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог цивільного законодавства, усвідомлювали природу правочину та значення своїх дій, перебували при здоровому розумі, ясній пам`яті та діяли добровільно, за відсутності будь-якого примусу, як фізичного так і психічного, володіючи українською мовою, у присутності нотаріуса уклали вказані правочини. Дарувальник безоплатно передає у власність обдаровуваного, а обдаровуваний приймає від дарувальника зазначене в договорах майно. Аналізуючи зміст оспорюваних договорів дарування від 20.07.2022, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеними договорами, суд вважає, що правова природа вказаних договорів та визначені в договорах їх істотні умови не суперечать вимогам цивільного законодавства, які регламентують порядок укладення такого виду договорів. В даному випадку [PERSON] набув право власності на майно зазначене в договорах, яке на момент укладення договорів дарування під обтяженням (арештом) не перебувало. Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2022 було відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення виконання (дії) рішення Шацького районного суду Волинської області від 22.11.2021, додаткового рішення Шацького районного суду Волинської області від 08.12.2021 та постанов Волинського апеляційного суду від 10.02.2022. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів, що оспорювані договори дарування були укладені з метою приховання майна на випадок негативного для [PERSON] рішення Верховного Суду у даній справі та можливої конфіскації майна у кримінальному провадженні. А факт притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності не вказує про наявність тяжкої обставини у розумінні ст. 233 ЦК України. На підставі викладеного, беручи до уваги той факт, що вимоги позивача про визнання договорів дарування недійсними, є похідними від первинних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадкове майно та визнання права власності на спадкове майно, а зазначені правочини були спрямовані на настання реальних наслідків, суд не вбачає підстав для визнання вказаних договорів дарування від 20.07.2022 недійсними. Отже на підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. Згідно ухвали Шацького районного суду Волинської області від 08.11.2022 було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на майно: 1/12 частки житлового будинку; 1/12 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0725785601:01:002:0870; 1/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0725785601:01:002:0905, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. З огляду на вказані положення закону, суд зазначає про те, що після набрання рішенням законної сили, підлягають скасуванню заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, застосовані згідно ухвали Шацького районного суду Волинської області від 08.11.2022. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру звдоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову [PERSON] , витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. \~ \~ \~ \~На підставі статей 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1223, 1241, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed