Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона спільно проживала з квітня 2017 року в його будинку по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] . 22.03.2023 вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємець четвертої черги. Проте нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначає, що факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, підтверджується тим, що з [PERSON] вона була знайома з дитинства, приїжджаючи в м. Дубно вони часто спілкувалися та підтримували дружні стосунки. Коли її стосунки з чоловіком не склалися і вони почали проживати окремо, [PERSON] , який ніколи не був одруженим та не мав дітей запропонував їй проживати разом з ним. В квітні 2017 вона переїхала до нього, де вони проживали разом до його смерті та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання вони мали спільний бюджет, витрати, харчування, разом несли витрати по утриманню будинку, проведення ремонту, купували меблі та побутову техніку. В 2020 року в [PERSON] погіршився стан здоров`я, він проходив неодноразове лікування, а в листопаді 2022 року був госпіталізований до Рівненської обласної лікарні, де помер [INFO] . Вказує, що факт її проживання без реєстрації за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом № 49 від 08.03.2023, який складений комісією у складі начальника відділу кадрів ТОВ «Житловик-Дубно» та двох свідків: [PERSON] , [PERSON] та довідкою № 255 від 08.03.2023, яка підтверджує факт ведення нею з [PERSON] спільного господарства. Посилаючись на викладене, заявник просить суд встановити факт її проживання за адресою: [ADDRESS] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Ухвалою судді від 13.12.2023 заяву [PERSON] залишено без руху. На виконання вимог ухвали, заявником усунуто зазначені в ній недоліки у визначений строк. Ухвалою судді від 20.12.2023 відкрито окреме провадження у справі. Від заінтересованої особи надійшли письмові пояснення, у яких Дубенська міська рада зазначає, що з копії паспорта [PERSON] , який наявний у матеріалах справи, вбачається, що у 1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , а відтак до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно з спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. До початку розгляду справи від заявника надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, подану заяву підтримує та просить задовольнити з наведених у ній підстав. Від представника заінтересованої особи надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника Дубенської міської ради. Дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.08). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 03.12.2021 та зареєстровано за № 1064. 24.04.2023 приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Шмигою М.В., за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 13/2023. 12.09.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Шмиги М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 10.10.2023 заявнику було відмовлено у видачісвідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з нормами статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Згідно із частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. У пункті 21 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.05.2021 в справі № 552/196/20. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 Цивільного кодексу України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.08.2019 в справі № 521/16365/15. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що остання просить встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] саме як чоловік і жінка з метою прийняття спадщини, яка залишилася після смерті останнього. З паспорта громадянина України [NUMBER] , який виданий Луцьким РВ УМВС України у Волинській області, 23.09.1996, випливає, що 27.07.1991 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Відповіддю з Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області від 2102.2024 № 650/30.11-06-68 підтверджено реєстрацію шлюбу 27.04.1991 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, зроблено актовий запис № 113 В абзаці 4 пункту 21 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Таким чином, встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини є неможливим. Крім цього, суд критично оцінює долучені заявником до матеріалів справи документи, а саме: акт № 46 від 08.03.2023 про проживання без реєстрації та довідку № 255 від 08.03.2023 видану ТОВ «Житловик-Дубно», оскільки незрозумілим є відношення ТОВ «Житловик-Дубно» до померлого [PERSON] , заявника та до житлового будинку [ADDRESS] , підстави на яких цим товариством було видано вказані вище документи та повно важність товариства у видачі таких документів. З урахуванням викладеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини є неможливим, оскільки [PERSON] з 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Крім цього, [PERSON] не довела факт проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, оплату комунальних послуг, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Outcome: dismissed