Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

10 січня 2024 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), у якому вона просила розірвати шлюб, зареєстрований 02 серпня 2004 року Роздольською сільською радою Первомайського району між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2.Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 січня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 28-29). В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 02 серпня 2004 року між нею та [PERSON] Роздольською сільською радою Первомайського району було зареєстровано шлюб. Вказала, що від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні та проживають разом із нею. Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вказала, що у них різні погляди на житті та часто виникають сварки, з вини обох сумісне життя та збереження сім`ї стало неможливим. Зазначила, що з квітня 2022 року фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 61). 13 березня 2024 року [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 65). Відповідач у судове засідання не з`явився. Судова повістка на 13 березня 2024 року, яка направлялась на зареєстровану адресу проживання [PERSON] , повернулась до суду з відміткою поштового відділення від 27 лютого 2024 року - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 62-64). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу. Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 16 січня 2024 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання, направлялись на зареєстровану адресу проживання відповідача та повернулась до суду з відміткою поштового відділення від 27 січня 2024 року - «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 33-57). Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк [PERSON] не скористався. Поряд із цим, 13 березня 2024 року від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 66). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, зважаючи на подані до суду заяви, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 02 серпня 2004 року Роздольською сільською радою Первомайського районуХарківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,про що зроблено запис № 2 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 14). Від спільного шлюбу сторони мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 04 грудня 2007 року серії [NUMBER] (а.с. 9), сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 15 жовтня 2009 року серії [NUMBER] (а.с. 10), сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 20 березня 2012 року серії [NUMBER] (а.с. 11), сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 10 липня 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 12), доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 26 квітня 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 13). Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідач проти задоволення позовних вимог заперечень не надав, є підстави для розірвання шлюбу. Позивачка скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного кодексу України, та просила залишити їй прізвище - « [PERSON] », з огляду на що, суд залишає їй шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на те, що позивачкою за подачу вказаного позову сплачено судовий збір і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved