Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Свій позов обґрунтовує тим, що з 25 січня 2020 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає спільно з позивачем. На даний час у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги сім`ї та дитині не надає. Сім?я існує лише формально, з травня 2023 року сторони проживають окремо. [PERSON] самоусунувся від виконання свого батьківського та сімейного обов`язків. Позивач не має можливості самостійно утримувати сина, якому потрібні кошти для придбання одягу, взуття, продуктів харчування, вітамінів, лікування та профілактичних процедур, організації дозвілля тощо. Вона не працює по причині перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку та отримує виплати від держави у розмірі 860,00 гривень щомісячно. [PERSON] є особою працездатного віку, інвалідом не являється, на обліку у психіатричній лікарні не перебуває. Інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, окрім спільної дитини немає, а тому, відповідач, будучи офіційно працевлаштований, має змогу сплачувати аліменти. Просила стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі - 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . Ухвалою суду від 15 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 06.02.2024 на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що він допомагав і допомагає дружині, перераховує грошові кошти на кредитну картку позивача. Він на сьогоднішні день перебуває у ЗСУ, а тому не може постійно перебувати з дружиною. Крім того, судовим наказом від 12.01.2024 справа №161/574/24 стягуються аліменти на дитину [PERSON] в розмірі частки заробітку. Просить суд відмовити у позові повністю. Позивач до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/12 частини його заробітку не заперечує. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Положеннями ч. 1ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] актовий запис № 83 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , батьками якого являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на даний момент знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує виплати від держави в розмірі 860 грн. Згідно з ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тлумачення частини другої статті 84 свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як було встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає із матір`ю, позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 13.05.2023 по теперішній час, що підтверджується копією довідки від 04.02.2024 №1914/16 Військової частини [NUMBER] . Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, а відповідно до довідки №1917/46Ф від 27.02.2021 військової частин [NUMBER] , загальна сума нарахованого доходу [PERSON] за період з 01.09.2023 по 31.01.2024 становить 165 612,25 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, згідно судового наказу Луцького міськрайонного суду від 12.01.2024. Оцінюючи доводи відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, часткове визнання позову, суд зауважує наступне. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, стабільно отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні немає, матеріали справи не містять відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, скрутного матеріального становища або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру стягуваних аліментів. Водночас, [PERSON] позбавлена такої можливості, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, на її утриманні знаходиться малолітня дитинна, яка проживає разом з нею, що потребує значно більшого часу, зусиль та фінансових затрат, а як наслідок, необхідність повноцінно себе утримувати. Відтак, суд прийшов до висновку, що [PERSON] в даному випадку, спроможний надати матеріальну допомогу позивачу на належному рівні, адже батько (чоловік) зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку своєї дитини, яка проживає з дружиною. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд враховує, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому не отримує дохід, а також те, що даний вид аліментних зобов`язань не буде перевищувати 70 відсотків відрахувань із доходів відповідача та є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку. Тому, суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/10 часки заробітку буде розумним, достатнім та справедливим. Враховуючи матеріальне становище позивача, часткове визнання позову відповідачем, його стан здоров`я та матеріальне становище, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі - 1/10 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial