Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

У грудні 2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позову вказано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2012, мають спільних синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, а також розбіжність поглядів на життя та життєві цінності. Сторони тривалий час не проживають як подружжя. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 27.12.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 14.02.2024, копії ухвали надіслані сторонам. 15.03.2024 позивач звернувся через канцелярію суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, судові витрати залишає за собою. 15.03.2024 відповідач звернулась через канцелярію суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.07.2012 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 704, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 652, серії [NUMBER] , актовий запис №281, подружжя має спільних синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даній справі суд враховує, що дана позовна заява надійшла до суду в грудні 2023, в заяві від 15.03.2024 позивач позов підтримав, а відповідач в заяві від 15.03.2024 позов визнала. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved