Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня звернення до суду та довічно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є її сином. Вона є непрацездатною особою, перебуває на обліку в пенсійному фонді, як пенсіонер та отримує пенсію у розмірі 4426,49 грн., а з 18 вересня 2023 року їй встановлено ІІ групу інвалідності безстроково. За своїм станом здоров`я вона потребує постійної матеріальної допомоги, має хронічні захворювання та потребує постійного лікування. Відповідач інколи надає їй матеріальну допомогу, але це залежить від різних обставин. Позивач вважає, що якщо відповідач буде сплачувати аліменти на її утримання за рішенням суду, то виплати будуть мати постійний характер та не будуть залежать від волевиявлення відповідача, який є працездатним, фізично здоровим та має можливість надавати грошову допомогу та її утримання. Також, позивач проходила курс лікування в КП "Криворізька центральна районна лікарня" та наразі потребує проходження курсу реабілітації та відповідно значних матеріальних витрат. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач надала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання матері у розмірі 1/5 частки його доходу. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що видане 07 жовтня 1971 року Тернівським районним відділом РАЦС міста Кривого Рогу, актовий запис № 1142 від 06 жовтня 1971 року (а.с.6). Згідно довідки про доходи № 7790 7870 8672 1741, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком в розмірі 4426,49 грн. на місяць, а всього за період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року отримано 13279,47 грн., (а.с.8). З доданої до позовної заяви виписки № 3891 з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] перебувала у стаціонарі з 26 липня 2023 року по 04 серпня 2023 року з діагнозом: дистальна аксональна сенсомоторна полінейропатія неуточненого генезу з переважним ураженням нижніх кінцівок. Хвороба малих судин головного мозку. Прогресуюча судинна лейкоенцефалопатія ІІ ст. (атеросклеротична, гіпертонічна), помірний псевдобульбарний синдром, емоційно-афективні розлади, помірні когнітивні розлади. ІХС диф.кардіоскелроз. ГХ ІІ ст., 2 ст., ризик 3 СН ІІа (а.с.9). Згідно висновку ЛКК № 1141 від 22 серпня 2023 року, [PERSON] має діагноз: дистальна аксональна сенсомоторна полінейропатія неуточненого генезу з переважним ураженням нижніх кінцівок, прогресуюча судинна лейкоенцефалопатія ІІ ст. (атеросклеротична, гіпертонічна), помірний псевдобульбарний синдром, емоційно-афективні розлади, помірні когнітивні розлади. ІХС диф.кардіоскелроз. ГХ ІІ ст., 2 ст., ризик 3 СН Ііа. Потребує постійного сторонного догляду, обмежено мобільна (а.с.10). Згідно Плану реабілітаційних заходів на 2023-2024 рік від 08 вересня 2023 року, [PERSON] потребує медичної реабілітації: надання амбулаторного лікування на постійній основі, стаціонарне лікування за потребою, профілактичні заходи зі спостерження у сімейного лікаря два рази на рік; фізичної реабілітації: лікувальний масаж два рази на рік, лікувальна фізкультура на постійній основі, а також є необхідність у засобах пересування: ходунки (а.с.12). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 555139 від 18 вересня 2023 року, [PERSON] є інвалідом ІІ групу з 18 вересня 2023 року безстроково (а.с.7). Згідно висновку № 1761 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потерують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 30 листопада 2023 року, [PERSON] має діагноз: дистальна аксональна демієлінізуюча сенсомоторна полінейропатія у вигляді тетрапарезу в нижніх кінцівках та легкого ст. в верхніх кінцівках. Прогресуюча судинна лейкоенцефалопатія ІІ ст. Помірні когнітивні розлади. ІХС диф.кардіоскелроз. Рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.11). Також, позивачем в обгрунтування позовних вимог додано до позовної заяви копії чеків на підтвердження придбання ліків (а.с.13-16). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За положеннями частини 1 статті 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Відповідно до ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Поняття непрацездатності викладене в ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до якої непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, за результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи безстроково за загальним захворюванням, потребує постійного медичного лікування, що вказує на об`єктивну необхідність позивача здійснювати пов`язані з цим додаткові грошові витрати. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що позивач є непрацездатною, інших доходів окрім пенсії немає, при цьому відповідач є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу матері, при цьому, доказів для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає необхідним та достатнім частково задовольнити позовні вимоги, визначивши аліменти у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 22 січня 2024 року і довічно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial