Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свою заяву тим, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, з якою 14.02.2022 року [PERSON] уклала електронний договір № 5542210 про надання споживчого кредиту на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», розміщених на сайті, за яким відповідачка отримала кредит в сумі 25 000 грн. на 360 днів до 09.02.2023 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача зі сплатою ним відсотків в сумі 1,99% в день. Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором не виконала, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість склала 25000 тіло кредиту, 95022, 50 гривень нараховані відсотки, всього 120\~022, 50 гривень. 29.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 29.05/23-Ф, за яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 5542210, про що відповідачку було повідомлено шляхом направлення на електронну пошту повідомлення. Оскільки до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 90\~172, 50 гривень, що складається із 25\~000 гривень тіло кредиту, 65\~172, 50 гривень проценти за користування кредитом, а також витрати на оплату судового збору в сумі 2 147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.. Ухвалою суду від 13.12.2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка скористалася правом подання відзиву в якому зазначила, що з позовними вимогами не згодна. Посилалась на те, що на електронну пошту не отримувала повідомлення щодо укладання договору факторингу між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», позивач не додав до позову підтвердження щодо доставки вказаного повідомлення, а отже відповідачка будь якого договору з позивачем не укладала. До позовної заяви не надано первинних документів , за якими обґрунтовується заборгованість за кредитом, не надано виписки з її карткового рахунку , не надано розрахунок заборгованості за кредитним договором після переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», тобто сума процентів в розмірі 65\~172, 50 є нічим не обґрунтованою та не підтвердженою. Акцентувала увагу суду, що через відсутність в матеріалах справи виписки по картковому рахунку можливість перевірити, що позивач виконав вимоги кредитного договору та надав їй кредитні кошти в рамках встановленого кредитного ліміту, а вона в свою чергу отримала кошти в певній сумі та користувалася ними. Крім того, звернула увагу суду, що встановлення сторонами розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день, що становить заборгованість у розмірі 120\~022, 50 гривень, є несправедливим у розумінні ст.. 18 ЗУ «ПР О ЗАХИСТ ПРАВ СПОЖИВАЧІВ», суперечить принципам розумності, добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10\~000 гривень є необґрунтованим та значно завищеним, оскільки вказана категорія справ не є складною, не вимагає вивчення великого обсягу нормативно правових актів, аналізу та складанню процесуальних документів, відвідувань судових засідань. Стороною позивача надано відповідь на відзив в яких наполягали на задоволенні своїх вимог. Більш детально посилалися на практику Верховного суду у справі 561/77/19 від 16.12.2020 року, постанов Верховного суду від 09.09.2020 року у справі 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19, на правову позицію Вінницького апеляційного суду від 21.07.2022 року в справі № 131/1376/21. Щодо правових витрат посилалися на постанову Великої Палати у справі № 910/12876/19 в якій суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Акцентували увагу суду, що факт укладання договору та наявності права грошової вимоги у позивача до відповідача беззаперечно доведено належними та допустимими доказами у справі. Представником позивача [PERSON] 04.03.2024 року подано заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представником відповідачки [PERSON] подано заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просили відмовити в задоволенні позову, підтримуючи позицію, яка викладена у відзиві на позовну заяву. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Згідно правового висновку Верховного суду, викладеного в постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Крім того, згідно пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач уклав із ТзОВ «Авентус України» електронний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором А822484), а тому вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 14.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора М 412540 від 14 лютого 2022 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5542210, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 25 000 грн. шляхом перерахунку на реквізити платіжної карти № [NUMBER] споживача строком на 360 днів, тобто до 09.02.2023 року, за яким нараховується загальні відсотки в розмірі 1,99% в день (а.с.9-14) Відповідачка ознайомлена із паспортом споживчого кредиту в якому міститься інформація до укладення договору про споживчий кредит, а саме ліміт кредиту 25\~000 гривень, строк повернення, тип процентної ставки: фіксована, розмір процентної ставки 1, 99 в день, 726, 35 % річних (а.с.16-18). Додаток № 1 і паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо (14,16-17). Видача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредиту [PERSON] у сумі 25 000 грн. підтверджується відомостями про зарахування даної суми на реквізити платіжної карти № [NUMBER] споживача [PERSON] (а.с.32). 29.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 29.05/23-Ф ( а.с.49-53). Відповідно до реєстру боржників до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5542210, сума боргу 25\~000 гривень основна сума боргу, сума заборгованості за відсотками -65\~172,50 гривень, загальна сума 90\~172, 50 гривень (а.с. 15). Позивачем було нараховані відсотки за 60 календарних днів за період з 14.11.2022 року по 12.01.2023 року в межах строку договору: 25000 грн. * 1,99 % = 497,5 грн. * 60 календарних днів = 29850 грн. Крім того, відповідачку було повідомлено засобами поштового зв`язку щодо заборгованості за кредитним договором та перехід права вимоги до кредитора ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» ( а.с. 31) Доказів погашення заборгованості за кредитним договором відповідачкою не надано, як не надано до відзиву квитанцій щодо погашення кредиту, часткову сплату кредитних коштів. Таким чином загальна сума заборгованості складає: 25\~000 гривень основна сума боргу та 95022,50 гривень відсотків за користування кредитом. Доводи сторони відповідача про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим, таким, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними, оскільки в умовах договору сторони погодили між собою розмір відсотків за користування кредитними коштами, з яким відповідачка погодилася, підписавши договір про надання споживчого кредиту, відсотки нараховувалися за процентною ставкою, яка передбачена умовами договору протягом строку дії договору. Покликання на те, що строк дії договору про надання споживчого кредиту закінчився, не заслуговують на увагу, оскільки умовами договору передбачена його автопролонгація на строк не більше 90 днів поспіль у випадку наявності у позичальника заборгованості за кредитним договором. Інші доводи не спростовують доводи позивача, які достатньо мотивовані. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 13\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції від 29.11.2023 року № 1700 сплачено 2147, 20 гривень ( а.с. 54), які підлягають стягненню з відповідачки. За положеннями частини 3\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас зі змісту частини 4\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Зокрема відповідно до частини 3\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано копію Договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 07 липня 2022 року, укладеного між адвокатом Столітнім Михалом Миколайовичем та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» ( а.с. 42-43), платіжну інструкцію від 30.11.2023 року № 1809 щодо оплати адвокату Столітньому М.М. 10.000 гривень за сплату послуг аналізу, складання та подання позовної заяви згідно договору від 30.11.2023 року ( а.с. 40), рахунок на оплату замовлення № 151/30/11 від 30.11.2023 року та детальним описом виконаних робіт, а саме: збір та аналіз документів для подання позовної заяви 3 години 3000 гривень, складання позовної заяви 5 годин 5\~000 гривень, подання позовної заяви 2 години 2000 гривень (а.с. 36), копію Звіту про надання правової допомоги від 30.11.2023 року до договору про надання правової допомоги № 10/07/2023 від 10.07.2023 року (а.с.21), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1423361 серії АІ (а.с. 22), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18.09.2020 року виданого [PERSON] (а.с. 25). Відповідачем подано клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу (а.с. 67). Суд враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у цій категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Згідно вимог ч. 2 ст. 141 ЦРК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved