Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

До суду 17.11.2023 року надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 157237-КС-003 від 17.01.2022 року у розмірі 112 653,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.01.2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] , укладено договір № 157237-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 17.01.2022 року направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти договір № 157237-КС-003 про надання кредиту. 17.01.2022 року відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 157237-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] . Таким чином, 17.01.2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір № 157237-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у прядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, позивач надає відповідачці кошти у розмірі 44 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. За умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.081125 процентів за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 44 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Позивач вказує, що до теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 157237-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № 157237-КС-003 відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату за вказаним договором на загальну суму 18 340,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинида конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Оскільки відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за договором № 157237-КС-003 про надання кредиту, у неї станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 112 653,30 грн., яка складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 44 000,00 грн., - суми прострочених платежів по процентам - 66 598,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 2 055,30 грн. Враховуючи неналежне виконання відповідачкою умов вказаного кредитного договору, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Матеріали позову суддя отримала 20.11.2023 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 329196 від 20.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.11.2023 року провадження по даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено дату судового засідання на 21.12.2023 року. У зв`язку з відсутність відзиву та на підставі заяв сторін судове засідання відкладено на 31.01.2024 року. У зв`язку з відсутність відзиву та на підставі заяв сторін судове засідання відкладено на 16.02.2024 року. До суду 16.02.2024 року від представника відповідачки надійшов відзив, згідно якого просила у задоволені позову відмовити, оскільки відсутні пропозиція та прийняття даної пропозиції не містить електронного підпису відповідачки. На підставі заяв сторін судове засідання відкладено на 06.03.2024 року. До суду 22.02.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої просили задовольнити позовні вимоги. оскільки відповідачкою не надано доказів на спростування позовних вимог позивача, крім того відповідачка вже два рази укладала такий самий договір з позивачем, тобто усвідомлювала умови та була обізнана щодо своїх обов`язків за договором. До суду 06.03.2024 року від представника відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно який відповідачка визнала позовні вимоги у частині заборгованості у сумі 91 700 грн. У судове засідання призначене на 06.03.2024 року сторони не з`явилися. У матеріалах справи наявне клопотання представника позивача, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності. (а.с. 11). Відповідачка [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 11.03.2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту. Судом встановлено, що 17.01.2022 року ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] кредит у сумі 44 000,00 грн., строк кредитування 24 тижні, термін дії договору до 04.07.2022 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає - 110 040,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 7 338,95 процентів (а.с. 29-31). В пункті 7 Договору про надання кредиту №157237-КС-003 (кредитного договору) визначено, що Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір. В пункті 10 кредитного договору сторонами визначено, що Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця. Згідно пропозиції укласти договір (оферта) № 157237-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 17.01.2022 року ТОВ «Бізнес позика» запропонувало [PERSON] укласти договорі (оферта) № 157237-КС-003 про надання кредиту у сумі 44 000,00 грн., строк кредитування 24 тижні, термін дії договору до 04.07.2022 року (а.с. 32-34). Відповідачка 17.01.2022 року надала згоду на отримання кредиту у сумі 44 000,00 грн., строк кредитування 24 тижні, термін дії договору до 04.07.2022 року, що підтверджується прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 157237-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 17.01.2022 року (а.с. 35-37). Відповідно до паспорта споживчого кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] кредит у сумі 44 000,00 грн., строком на 24 тижні, безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів (а.с. 25-28). Із копії візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що ТОВ «Бізнес позика» сформовано послідовність дій товариства та клієнта в ІТС (а.с. 38-40). Відповідно до анкети клієнта від 02.11.2023 року, 17.01.2022 року позивачем надано відповідачці кредит у сумі 44 000,00 грн.(а.с. 41). ТОВ «Бізнес позика» 17.01.2022 року перерахувало кошти на рахунок [PERSON] у сумі 20 000,00 грн. та у сумі 24 000,00 грн., що підтверджується довідками від 12.11.2023 року. (а.с. 42, 43). Також суду були надані «Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» за 2021 рік» (а.с. 44-53). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо:- його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони;- воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку;- він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Із змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що він містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно положень ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно положень ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Судом, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що станом на 03.11.2023 року [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Бізнес позика» у сумі 112 653,30 грн., з яких: 44 000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 66 598,00 грн. - сума прострочених платежів по процентам; 2 055,30 грн. - сума прострочених платежів за комісією (а.с. 16-24). Відповідачка здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості за Договором № 157237-КС-003, а саме 2 (два) платежі на загальну суму 18 340,00 гривень. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, Відповідачка (позичальник) вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справ № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Доказів на спростування заборгованості суду відповідачкою у відзиві та у запереченнях не надано, визнала боргу у розмірі 91 700 грн. Пунктом 2 Кредитного договору, а також пунктами 5.1., 5.4. та 5.5. Правил передбачено, що: 1) обчислення строку користування Кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом; 2) проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору; 3) датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів за користування ним та інших платежів, передбачених умовами Договору при безготівкових розрахунках вважається-дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця; 4) у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі погашення вимог Кредитодавця за Договором про надання кредиту здійснюється в наступній черговості: - в першу чергу-прострочена заборгованість за Кредитом та нарахованими і простроченими процентами; - в другу чергу-сума кредиту та проценти за користування ним; - в третю чергу-неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до Договору. З наданого розрахунку судом вбачається, що внесені відповідачкою грошові кошти йшли саме на погашення нарахованих та прострочених процентів. Таким чином суд вважає доведеним суму прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 44 000,00 грн. Щодо заборгованості по сплаті процентів. Відповідно до умов кредитного договору якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням графіку платежів визначеного п.3 Договору, то загальна сума процентів складає 59 440,00 грн., оскільки у такому випадку з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня відсоток 1,08112500 % зменшується. Однак, [PERSON] лише частково сплатила заборгованість за Договором № 157237- КС-003 про надання кредиту, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка в розмірі 1,08112500% нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, що чітко передбачено п.3.2 Договору. Виходячи із вищенаведеного, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за Кредитним договором в розмірі 66 598,00 гривень, вказана в Розрахунку в якості складової частини всієї суми заборгованості за Кредитним договором, складається із суми процентів, які нараховувались Позивачем щоденно (за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом) на неповернену суму Кредиту та виходячи із розміру фіксованої процентної ставки, визначеної в пункті 1 Договору (1,08112500% в день)-починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику (17.01.2022 року) до закінчення терміну дії Договору, вказаного в пункті 1 Договору (04.07.2022 року). Після 04.07.2022 року нарахування процентів за Договором Позивачем не здійснювалось, що знайшло своє відображення в Розрахунку заборгованості за кредитним договором від 17.01.2022 року. Таким чином суд вважає доведеним визначену позивачем суму заборгованості прострочених платежів по процентам у розмірі 66 598,00 грн. Щодо стягнення за комісію. Позивач просить стягнути з відповідачки: -2 055,30 грн. сума прострочених платежів за комісією. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Згідно практики Верховного Суд, а саме постанови Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц вбачається наступне: ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 10 611, 29 євро, яка складається з заборгованості за кредитом - 8 282,65 євро, процентів - 847,82 євро, комісії - 809,61 євро, пені - 152,59 євро, а також штрафів відповідно до договору: 13,99 євро - штраф (фіксована частина), 504,63 євро - штраф (процентна ставка). ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Отже, за висновками ВС несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі № 363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі № 363/1834/17). Виходячи з наведеного суд вважає, що банк нарахував боржнику комісію неправомірно, а тому слід відмовити у її задоволенні. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог у розмірі 110 598 грн. Також суд приймає до уваги визнання відповідачкою заборгованості у розмірі 91 700 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 147,20 грн. Оскільки позов задоволено частково на 98,17 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в сумі 2 108,02 грн.

Outcome: partial