Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Адвокат Німець О.М., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна. Позов мотивує тим, що [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , стала власником майна, а саме житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, серія та номер № [NUMBER] , виданий 23.02.2022. Зазначає, що майно передавалось у спадок по прямій лінії споріднення, спочатку належало прабабусі позивача [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Ужгородської міської ради 28.07.2003 на підставі рішення виконкому від 28.01.1976 за №20. Після смерті прабабусі [PERSON] , будинок по 1/2 частки успадкували її діти [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (дядько матері позивача), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за Свідоцтвом про право на спадщину1/2 частки будинку та свідоцтвом про право на спадщину відповідно. Зауважує, що після смерті бабусі та її брата майно успадкувала матір позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Таким чином, будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , був побудований прабабусею позивачки та передавався по родинній лінії у спадок та ніколи не відчужувався іншим особам. Разом з тим, позивач звернулася до нотаріуса з метою відчуження вищеописаного будинку, однак, як виявилося, на будинок накладено арешт. 05.10.2023 року відповідачем надано відповідь позивачу у якій зазначено, що 02.10.2006 року Ужгородською державною нотаріальною було накладено обтяження на майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , у вигляді арешту на підставі повідомлення б/н «Мебельпром», щодо видачі позики від 26.11.1957 року реєстратором Першою ужгородською держнотконторою було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , коментарий 1648-276, по поводу видачі ссуди 7000 руб. Наголошує, що [PERSON] ніколи не був власником житлового будинку позивача та жодного відношення до її майна немає. 25.10.2023 року представником позивача отримано відповідь на адвокатський запит від КП "АРХІТЕКТУРНО-ПЛАНУВАЛЬНЕ БЮРО" Ужгородської міської ради про те, що у 1960 році відбулася зміна нумерації будинку по [ADDRESS] - забудовник: [PERSON] . Натомість, будинок, який до 1997 року належав [PERSON] , по [ADDRESS] , також відбулася зміна нумерації - колишня адреса: [ADDRESS] (до 1960 року). Представник позивача вказує, що ознайомившись з матеріалами інвентарної справи №6130 виявилося, що на 32 аркуші справи є акт від травня 1957 року про виділ [PERSON] земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] , площею 589 квадратних метрів. Проект будинку створювався за адресою [ADDRESS] . Однак, в подальшому, будинку була присвоєна адреса [ADDRESS] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №226 від 25.12.1996 року та свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 24.02.1997 року. Водночас, 11.08.1955 року [PERSON] було виділено земельну ділянку розміром 589 квадратних метрів під будівництво житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором про право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. А вже, 21.07.1955 року прийнято рішення про надання права будівництва індивідуальних житлових будинків [PERSON] на ділянці за адресою [ADDRESS] . Вказує, що 28.07.2003 року було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно про те, що [PERSON] була власником будинку за адресою [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету від 20.01.1970 року №20. За таких обставин, позивач вважає накладену 02.10.2006 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою заборону на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] такою, що підлягаю скасуванню та виключенню з Єдиного реєстру заборон. На підставі вищенаведеного, просить суд зняти арешт (заборону) з майна, власником якого є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 3817606, підстава обтяження: повідомлення б/н, 26.11.1957 року, об`єкт обтяження: будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 02.10.2006 року реєстратором: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява її представника адвоката Німець О.М., у якій вона просить розглянути справу у їх відсутності та задовольнити позов. Представник Першої ужгородської державної нотаріальної контори на розгляд справи не з`явився та в матеріалах справи міститься заява завідуючого контори, згідно з яким вказує, що контора є неналежним відповідачем, оскільки не порушувала прав позивача а виконувала функцію реєстратора. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину, серія та номер № [NUMBER] , виданий 23.02.2022, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68673967 від 23.02.2022. З оглянутого листа Першої ужгородської державної нотаріальної контори №534/01-16 від 05.10.2023 судом встановлено, що згідно архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої ужгородської держнотконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н «Мебельпром», щодо видачі позики від 26.11.1957 року реєстратором Першою ужгородською держнотконторою було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , коментарий 1648-276, по поводу видачі ссуди 7000 руб. Разом з тим, згідно листа КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради №457/23 від 25.10.2023 повідомлено, що станом на 31.12.2012 наявна інформація про зміну нумерації будинку [ADDRESS] (до 1960 р.) забудовник: [PERSON] . Одночасно повідомлено, що по будинку, належному до 1997 гр. [PERSON] по [ADDRESS] , також відбулась зміна нумерації колишня адреса: [ADDRESS] (до 1960 р.). За такого, суд приймає до уваги твердження позовної заяви про те, що [PERSON] не був власником житлового будинку позивача та жодного відношення до її майна немає, натомість має місце зміна нумерації будинків по [ADDRESS] ) у певний період до накладення запису про обтяження. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищенаведене, з оглянутих матеріалів справи встановлено, що фактично обтяження було накладено на майно позивача, а саме на будинок за адресою [ADDRESS] , за зобов`язанням [PERSON] , який до вказаного майна не має жодного відношення та у позивача відсутні будь-які боргові чи інші зобов`язання. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved