Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею і відповідачем [PERSON] 24 жовтня 2018 року в Приморському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 597. В своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2020 року через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що поновлення шлюбних відносин та подальше сумісне життя з відповідачем неможливі. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Відповідно до розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 «Про визначення територіальної підсудності справ», а також розпорядження Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» дана цивільна справа підсудна Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 червня 2023 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася. Представником позивача - адвокатом Бєлоусовим С.Г. була надана заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. В свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи, відзив на позов чи інші заперечення проти розірвання шлюбу не надав, тому судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 24 жовтня 2018 року в Приморському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складений актовий запис № 597 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що з червня 2020 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин та небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не ставила питання про відновлення її дошлюбного прізвища. Відтак після розірвання шлюбу прізвище позивачу слід залишити « [PERSON] ». При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. Оскільки позов задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved