Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Адвокат Крекотень О.А. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом, в якому прохає: встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу починаючи з 28 лютого 2018 року по 01 вересня 2018 року; визнати кредитні кошти, отримані за кредитним договором №іро8879 від 30.07.2018, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя [PERSON] та [PERSON] та здійснити поділ у рівних частках між [PERSON] та [PERSON] спільних боргових зобов`язань за кредитним договором №іро8879 від 30.07.2018, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] . В обґрунтування вказаного зазначає, що у 2006 році [PERSON] познайомилася з [PERSON] , оскільки їх поєднували робочі зв`язки та співпраця. Через деякий час між позивачем та відповідачем виникли стійкі тривалі стосунки та почуття і починаючи з лютого 2018 року вони почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі матері позивачки за адресою: [ADDRESS] , вести спільне господарство та мали спільний бюджет. Фактично створивши нову сім`ю, позивач та відповідач вирішили, що їм потрібно проживати окремо їхньою сім`єю у власному житлі і з цією метою в березні 2018 року вони вирішили спільно та за спільні кошти придбати квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку оформили на себе в рівних частках. Вже в травні 2018 року сторони вирішили зареєструвати їх шлюб із цією метою звернулися з відповідною спільною заявою про реєстрацію шлюбу. Оскільки позивачка та відповідач витратили майже всі свої заощадження на купівлю квартири, а їх новій сім`ї вкрай були потрібні кошти для забезпечення спільних сімейних потреб, а також враховуючи ту обставину, що відповідач на той час ніде не працював, то позивачка в інтересах сім`ї та за спільною згодою з відповідачем 30.07.2018 уклала кредитний договір з ПАТ «Кредобанк» № ipo8879, за яким отримала від банку кредит на поточні потреби в сумі 241500 грн. на строк 120 місяців з терміном повернення до 29.07.2028 під заставу нерухомості. Крім того,\~30.07.2018\~між ПТ\~«Кредобанк»,\~позивачем та\~відповідачем було\~укладено трьохсторонній\~договір іпотеки\~для забезпечення\~виконання зобов`язань\~позивачки та\~вимог іпотекодержателя\~за вищевказаним\~кредитним договором\~№ ipo8879\~від 30.07.2018.\~Предметом даного\~договору іпотеки\~стала спільна\~квартира з\~відповідачем за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Вищевказаним договором\~іпотеки також\~підтверджується той\~факт,\~що кредитний\~договір №\~іpo8879\~був укладений\~позивачкою саме\~в інтересах\~сім`ї,\~оскільки за\~іпотечним договором,\~стороною якого\~є відповідач,\~та який\~також підписаний\~відповідачем,\~передбачено що\~він укладається\~для забезпечення\~виконання зобов`язань\~позивачки та\~вимог іпотекодержателя\~за вищевказаним\~кредитним договором\~№ ipo8879, а також саме за іпотечним договором відповідач несе солідарну відповідальність своїм майном (своєю часткою квартири) за невиконання чи неналежне виконання позивачкою умов кредитного договору. 01.09.2018 між позивачкою та відповідачем було офіційно зареєстровано шлюб в Шевченківському районному у м. Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Також 06.12.2019 у позивачки та відповідача народилася спільна дитина [PERSON] . Разом з тим, починаючи з лютого 2022 шлюбні відносини між позивачем та відповідачем почали погіршуватися, з березня 2022 між ними припинено спільне проживання та фактичні шлюбні відносини у зв`язку з чим, 15.11.2022 позивачка вернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Увесь час існування спільних сімейних відносин, позивач та відповідач спільно сплачували свою заборгованість за вищевказаним кредитним договором, однак після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач відмовляється спільно з позивачкою сплачувати залишок заборгованості по вищевказаному кредиту, хоча кредитний договір було укладено позивачем в інтересах їх з відповідачем сім`ї, за спільною згодою з відповідачем та з його відома, а кошти отримані за даним кредитним договором були витрачені спільно позивачем та відповідачем для забезпечення матеріальних потреб їх сім`ї та в інтересах їх сім`ї. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 09.01.2023, з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. 04.09.2023 від представника третьої особи ПАТ «Кредобанк» надійшли письмові пояснення, згідно яких останній заперечує поділ кредитного зобов`язання, оскільки вбачає в цьому збільшення ризиків неповернення кредиту, адже при видачі такого виду кредиту, Банк аналізує більшою мірою фінансовий стан та репутацію саме клієнта, який звернувся про отримання кредиту наявність у нього постійної роботи, доходів, постійного житла, ділову репутацію, а не інформацію про другого з подружжя. Так, банку невідомо про фінансовий стан, наявність роботи, ділову репутацію відповідача. Таким чином, у випадку поділу кредитного зобов`язання, інтереси АТ «Кредобанк» можуть істотно постраждати. Ухвалою суду від 09.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу за вказаним цивільним позовом до судового розгляду по суті. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та представник третьої особи до суду не з`явились. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, причин неприбуття до суду не повідомив. З`ясувавши думку представника позивача, суд визнав можливим у відповідності до ст.ст.223,281 ЦПК України проведення заочного розгляду справи на підставі наданих сторонами доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з ч.1\~ст.76\~ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2\~ст.77 ЦПК). У ч.1 ст.89\~ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх поцесуальних прав та обв`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 30.07.2018 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ipo8879, за яким вона отримала від банку кредит на поточні потреби в сумі 241500 грн. на строк 120 місяців з терміном повернення до 29.07.2028 під заставу нерухомості (а.с. 16-26). 30.07.2018 між ПАТ «Кредобанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] та вимог іпотекодержателя за Кредитним договором № ipo8879 від 30.07.2018. Предметом даного договору іпотеки стала квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцям на праві власності (а.с.29-36) 30.07.2018 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором № ipo8879 від 30.07.2018, укладеним між боржником та кредитором. (а.с. 27-28). 01.09.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у м. Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - №1486. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.12.2019, виданого Шевченківським районним у м. Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - №1168. Згідно з поясненнями представника позивача наразі шлюб між сторонами розірваний за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24.09.2023 у справі № 553/6072/22. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що позивач [PERSON] є її донькою, а відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки. В лютому 2018 року донька почала проживати разом із [PERSON] в її квартирі по [ADDRESS] , вона проживала разом із ними. Весною сторони подали заяву до відділу реєстрації актів цивільного стану про одруження, а влітку взяли кредит на ремонт придбаної квартири та на поточні потреби, оскільки після покупки квартири фактично залишились без коштів на існування, до того ж [PERSON] на той час не працював. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що є братом [PERSON] , а з відповідачем познайомився, коли вони з його сестрою у лютому 2018 разом почали проживати по [ADDRESS] у квартирі матері. Сам свідок проживав в тому ж під`їзді на 6 поверсі, часто приходив до сестри та [PERSON] , бо спілкувався з племінником, сином сестри від першого шлюбу. [PERSON] та [PERSON] навесні 2018 подали заяву про шлюб, а на початку вересня одружилися. Влітку 2018 вони брали кредит та він виступив поручителем, так як [PERSON] на той час не працював. Кредит брали, бо потрібно було робити ремонт, частково кошти витрачались на проживання. На початку війни сестра виїхала і потім він дізнався, що вони з [PERSON] розлучилися. За повідомленням Шевченківського відділу ДРАЦС у місті Полтаві від 17.01.2023, у архіві відділу наявний актовий запис про шлюб № 1486 від 01.09.2018 на [PERSON] та [PERSON] , заява про реєстрацію шлюбу між останніми подана до відділу 21.04.2018. Згідно з довідкою АТ «Кредобанк» від 03.05.2023, станом на 14.04.2023 заборгованість за кредитним договором № ipo8879 від 30.07.2018 становить 148787,05 грн сума основного боргу, 41,00 грн сума простроченої заборгованості. Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Подібні положення містить і стаття 368 ЦК України. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За правилами частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17-ц. Виходячи зі змісту статей 60, 65 СК України, при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 638/18231/15-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у цій же постанові дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї (пункт 61). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03007.2019 у справі № 554/8023/15-ц зроблено висновок про те, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факти та обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у період з лютого 2018 року та по 01.09.2018, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Згідно із ч.3,4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна (пункти 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21.11.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Внаслідок отримання кредиту одним із подружжя та його використання в інтересах сім`ї, боргові зобов`язання перед кредитодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Оскільки кошти за укладеним договором кредиту від 30.07.2018 позивач отримала на поточні потреби під заставу їх спільної з відповідачем квартири, вказаний договір був забезпечений укладенням договору іпотеки від 30.07.2018 за участі як позивача, так і відповідача, та предметом останнього була квартира за адресою: [ADDRESS] , про що в тому числі зазначається за умовами договору, то у подружжя виникає зобов`язання у вигляді повернення кредиту, так як договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. А тому, суд вважає за необхідне визнати кредитні кошти, отримані за кредитним договором №ipo8879 від 30.07.2018, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку чим слід здійснити поділ таких боргових зобов`язань у рівних частках між ними. На підставі викладеного та

Outcome: approved