Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Іванчова Наталія Сергіївна про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] у селі Косино, Мукачівського району померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме будинок [ADDRESS] . Спадкоємці першої черги на належне померлій нерухоме майно відсутні. Вона була одружена з [PERSON] , який помер до неї, [INFO] та дітей у них не було. Спадкоємцями другої черги є рідний брат [PERSON] , [INFO] , який проживав разом з померлою сестрою в одному будинку та фактично прийняв спадщину, однак за оформленням не звертався. [INFO] помер також [PERSON] ( [INFO] ), на момент смерті був розлучений. Спадкоємцями першої черги за померлим [PERSON] є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на момент смерті [PERSON] фактично проживав та був зареєстрований з позивачем [PERSON] за однією адресою [ADDRESS] . Відтак позивач вважається такою, що прийняла спадщину за батьком. У січні 2023 року між позивачем та [PERSON] трапився конфлікт, в якому остання стверджувала про належність спадкового будинку їй. [PERSON] є донькою рідного брата матері [PERSON] - [PERSON] . Вважає, оскільки спадкоємцем за померлою [PERSON] був її брат, що входив до другої черги спадкоємців та фактично прийняв спадщину, відповідач не могла успадкувати майно. Будь яких повідомлень про оформлення спадкових прав ніхто з родини [PERSON] не отримував. З інформаційної довідки № 322240633 від 08.02.2023 року вбачається, що [PERSON] набула у власність будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину № 566 від 03.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом МРНО Іванчовою. Н.С У зв`язку з вищезазначеним, просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину № 566 від 03.05.2021 року, видане приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Іванчовою Наталією Сергіївною щодо будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді від 07.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належними чином, представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задоволити, а справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 27.06.2023 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] за померлою [PERSON] , тому в задоволенні позову просить відмовити. Третя особа приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Іванчова Наталія Сергіївна в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є донькою померлого [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2021 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13). Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначає, що прийняла спадщину за померлим батьком в порядку та у спосіб, визначених законом. Ухвалою \~від 07.06.2023\~року витребувано від приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Іванчової Наталії Сергіївни копію спадкової\~справи,\~згідно якої\~видане свідоцтво\~про право\~на спадщину\~від 03.08.2021\~року в\~реєстрі №\~566. Згідно копії спадкової справи № 25/2021, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , що міститься в матеріалах цивільної справи, до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Іванчової Наталії Сергіївни, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , [INFO] , яка є двоюрідною сестрою померлої, що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах спадкової справи (а.с. 78-101). З копії спадкової справи вбачається, що 14.12.2018 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-1046, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] (1947 року народження), яка померла [INFO] є донька [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 102). Також, 14.12.2018 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-1047, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] (1947 року народження), яка померла [INFO] , є донька [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 103). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2021 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.113-116). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2020 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 82). Відповідно до довідки, виданої Чинадіївської селищною радою №1236/06-17 від 18.06.2021 року, яка міститься в спадковій справі № 25/2021, слідує, що згідно погосподарської книги Обавської сільської ради № 9 на день смерті [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих осіб не було (а.с. 87). Відтак, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , [INFO] . 03 серпня 2021 року приватним нотаріусом\~Мукачівського районного\~нотаріального округу\~Іванчовою Наталією\~Сергіївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 566, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного цьому свідоцтві майна [PERSON] (1971 року народження), яка померла [INFO] , є її двоюрідна сестра [PERSON] , [INFO] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 130-131). Також, 03 серпня 2021 року приватним нотаріусом\~Мукачівського районного\~нотаріального округу\~Іванчовою Наталією\~Сергіївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 567, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного цьому свідоцтві майна [PERSON] (1971 року народження), яка померла [INFO] , є її двоюрідна сестра [PERSON] , [INFO] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із земельної ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 132-133). 18 жовтня 2021 року приватним нотаріусом\~Мукачівського районного\~нотаріального округу\~Іванчовою Наталією\~Сергіївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 948, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного цьому свідоцтві майна [PERSON] (1971 року народження), яка померла [INFO] , є її двоюрідна сестра [PERSON] , [INFO] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із земельної ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 154-155). Відповідно до статей\~1216,\~1217 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~статті 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі\~статтями 1261-1265 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на\~спадкування\~за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на\~спадкування\~за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на\~спадкування\~за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією\~сім`єю\~не менш як п`ять років до часу\~відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відтак, відповідач належить до п`ятої черги спадкоємців. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1298 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (частина перша\~статті 1301 ЦК України). Аналіз\~статті 1301 ЦК України\~свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. При цьому оспорювання\~свідоцтва про право на спадщину\~відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). У постановах від\~14 листопада 2018\~року у справі №\~2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18), від 14\~травня 2018 року у справі №\~296/10637/15-ц (провадження №\~61-2448св18) та від\~23 вересня 2020\~року у справі №\~742/740/17 (провадження №\~61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відтак у справі, яка розглядається, встановлено, що спадкодавець [PERSON] яка померла [INFO] , заповіту не залишила. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки до нього та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с.Косино, урочище «Вовковиця», Мукачівського району. Таким чином матеріалами справи встановлено, що відповідачка\~\~ [PERSON] прийняла спадщину у встановлений законом строк та відповідно такій були видані свідоцтва про права на спадщину за законом. Як на підставу для скасування свідоцтва про право на спадщину за законом представник позивач посилається, що спадкоємцем за [PERSON] (померла [INFO] ) є її брат [PERSON] (помер [INFO] ), який входив до складу другої черги спадкоємців та фактично прийняв спадщину. А оскільки [PERSON] на час смерті батька [PERSON] , який фактично проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] проживала разом, а тому вважається такою, що прийняла спадщину за батьком. Однак, зазначене спростовується матеріалами спадкової справи, оскільки такі не містять доказів, що [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а тому прийняв спадщину за сестрою. Відповідно до довідки, виданої Чинадіївської селищною радою №1236/06-17 від 18.06.2021 року, яка міститься в спадковій справі № 25/2021, слідує, що згідно погосподарської книги Обавської сільської ради № 9 на день смерті [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих осіб не було (а.с. 87). Довідка Чинадіївської селищної ради від 20.02.2023 року № 977/06-23/02, де зазначено, що [PERSON] фактично проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , на яку посилається позивач, не може слугувати доказом , який підтверджує факт проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на день її смерті (а.с. 25). Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Обов`язок подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини виникає у спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем (частина перша статті 1269 ЦК України). У цій справі спадкове майно складається з нерухомого майна, в якій спадкодавець та батько позивача не проживали та не були зареєстровані разом в спірному майні. Отже, батько позивача, не є таким, що прийняв спадщину, оскільки підставою для виникнення права власності на спадкове майно є саме факт прийняття спадщини. А тому, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент\~відкриття спадщини\~і не припинилися внаслідок його смерті, позивач в силу ст. 1218 ЦК України не може вважатися такою, що прийняла за батьком відносно спірного майна. Таким чином, аналіз наведеного дає змогу дійти висновку, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтв про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, якою в даному випадку є позивач судом не встановлено. В той же час зі змісту та заявлених підстав позову вбачається, що він ґрунтується лише на формальних підставах, не зазначено та не встановлено судом, які саме інтереси позивача порушує відповідач мирно володіючи своїм майном. Згідно із частиною 4\~статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а отже, і «майном». Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed