Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить: розірвати договір оренди земельної ділянки № 53 від 25 вересня 2015 року, площа (га) 5,5900, кадастровий номер 1225083000:02:005:0298, укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дзержинівське» (далі - також СТОВ «Дзержинівське»); розірвати договір оренди земельної ділянки № 54 від 25 вересня 2015 року, площа (га) 3,4200, кадастровий номер 1225083000:02:001:0221, укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дзержинівське»; розірвати договір оренди земельної ділянки № 55 від 25 вересня 2015 року, площа (га) 2,2300, кадастровий номер 1225083000:02:002:0221, укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дзержинівське». Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що, починаючи з 2017 року, свої зобов`язання в частині оплати за оренду земельних ділянок відповідач не виконав. Відповідач відзиву на позов не подав, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини його неявки у судове засідання суд не повідомив. Поштове відправлення із судовою повісткою про виклик до суду було направлене відповідачу Укрпоштою, за інформацією на сайті Укрпошти відправлення вручене особисто. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, за змістом його пояснень позивач змушена була звернутись до суду з вказаним позовом через систематичну невиплату відповідачем орендної плати. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що у вересні 2015 року між [PERSON] та СТОВ «Дзержинівське» було укладено три договори оренди землі. Так, 25 вересня 2015 року між [PERSON] (орендодавцем) та СТОВ «Дзержинівське» (орендарем) було укладено договір землі № 53, відповідно до якого в оренду була передана земельна ділянка, яка розташована на території Дзержинівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,59 гектарів, у тому числі - рілля 5,59 гектарів, кадастровий номер 1225083000:02:005:0298. За умовами договору оренди цей договір укладений строком на 10 років, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року оренди (а.с. 8 - 9). 25 вересня 2015 року між [PERSON] (орендодавцем) та СТОВ «Дзержинівське» (орендарем) було також укладено договір землі № 54, відповідно до якого в оренду була передана земельна ділянка, яка розташована на території Дзержинівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, загальною площею 3,42 гектари, у тому числі - рілля 3,42 гектари, кадастровий номер 1225083000:02:001:0221. Договір укладений строком на 10 років, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року оренди (а.с. 12 - 13). 25 вересня 2015 року між [PERSON] (орендодавцем) та СТОВ «Дзержинівське» (орендарем) було також укладено договір землі № 55, відповідно до якого в оренду була передана земельна ділянка, яка розташована на території Дзержинівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, загальною площею 2,23 гектари, у тому числі - рілля 2,23 гектари, кадастровий номер 1225083000:02:002:0221. Договір укладений строком на 10 років, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року оренди (а.с. 16 - 17). Позивач стверджує, що, починаючи з 2017 року, відповідач СТОВ «Дзержинівське» свої зобов`язання в частині оплати за оренду земельних ділянок не виконав. Відповідач, у свою чергу, не спростував зазначене твердження позивача та не надав суду доказів про виплату орендної плати позивачу. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 14.02.2023 [PERSON] , починаючи з 2018 року СТОВ «Дзержинівське» не нараховувало та не виплачувало доходів [PERSON] . Суд зазначає, що частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За правилами, встановленими ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди, укладених між позивачем та відповідачем, через істотне порушення відповідачем умов договорів, а саме через несплату орендної плати за земельні ділянки протягом 2018 - 2022 років, тобто через систематичну несплату орендної плати. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє повністю. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 3220,80 грн. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, на користь позивача належить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3220,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved