Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просила суд: -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, розташованої за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 1798. -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001, розташованої за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 1803. -скасувати арешт на земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві згідно виконавчого провадження ВП № 38487269, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 05.04.2018 року за № 25612881. -скасувати арешт на земельну ділянку загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно виконавчого провадження ВП № 38487269, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 08.04.2015 року за № 9321548. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] на праві приватної власності є власником земельної ділянки загальною площею 0,202 га, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеному між [PERSON] та [PERSON] від 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1798. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів за № 5094750, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право приватної власності на землю ІV-КВ № 115371. Також, позивач на праві приватної власності є власником земельної ділянки загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] від 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі №1803. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів за №5094771, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 946483. Позивач зазначає, що з метою вчинення юридично значимих дій із вищезазначеним нерухомим майном у грудні 2020 року, вона звернулась за правовою консультацією до адвоката та згідно отриманої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 05.04.2018 року головним державним виконавцем Маховою Д.А. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001 та 07.04.2015 року державним виконавцем Магдою С.Г. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, які належать їй на праві приватної власності згідно укладених договір купівлі-продажу від 11 липня 2012 року. При цьому в Реєстрі вказано, що арешт накладено саме на нерухоме майно [PERSON] , тобто особи, яка є попереднім власником та на момент винесення постанови про арешт майна вже не була власником даних земельних ділянок. У січні 2021 року позивач звернулась до територіального органу Державної виконавчої служби України з заявою про зняття арешту на належні на праві приватної власності земельні ділянки, однак листом від 19.01.2021 року за вих. № 38487269/4 за підписом головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві О. Шатохіна їй повідомлено, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про зняття арешту з майна. Оскільки запис про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке належить позивачу створює їй перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном та на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту у зв`язку із тим, що зазначені вище обтяження накладені на майно вже після підписання Договорів купівлі-продажу від 11 липня 2012 року, а саме у 2015 та 2018 роках, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. 12.07.2023 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.11.2023 року прийнято заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Положеннями ст.\~280\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК) передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,202 га, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеному між [PERSON] та [PERSON] від 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1798. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів за № 5094750, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право приватної власності на землю ІV-КВ № 115371. Також, [PERSON] на праві приватної власності належить земельа ділянка загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] від 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі №1803. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів за №5094771, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 946483. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 05.04.2018 року головним державним виконавцем Маховою Д.А. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (код ЄДРПОУ: 34691374) накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001 та 07.04.2015 року державним виконавцем Магдою С.Г. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (код ЄДРПОУ: 34691374) накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007. З вищевказаного витягу вбачається, що особа, майно якої обтяжується є [PERSON] , тобто особа, яка є попереднім власником. 28.09.2021 року [PERSON] складено заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровим А.В., якою [PERSON] підтверджує факт, що згідно договору купівлі продажу між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1798 [PERSON] було відчужено [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, розташовану за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1803 [PERSON] було відчужено [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер 3223183801:01:034:0001, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та згідно договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1794 [PERSON] було відчужено [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,202 га, кадастровий номер 3223183801:01:025:0007, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Також, вказаною заявою [PERSON] підтвердила, що вказані земельні ділянки та житловий будинок на момент продажу були вільні від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, нікому іншому не проданий, не подарований, не заставлений, в спору і під забороною (арештом) не перебував, а також прав у третіх осіб як у межах, та і за межами України щодо них немає, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесений, жодних прав на вказані земельні ділянки та житловий будинок [PERSON] не заявляю, визнає право власності за [PERSON] , спір щодо права власності відсутній. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, на момент винесення постанови про арешт майна [PERSON] вже не була власником даних земельних ділянок. Згідно із ч. 1\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2\~ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 \~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно ч. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016\~ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,\~45\~ЦПК). Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно\~ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пунктом 5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. N 671\~(в редакції чинній на момент укладення договору), державній реєстрації підлягають правочини, зокрема, договір купівлі - продажу, міни, земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна. Державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням (пункт 6 вказаного Тимчасового положення). Згідно з пунктом 9 зазначеного Тимчасового порядку, дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру правочинів вважається датою державної реєстрації правочину. 11 липня 2012 року на виконання зазначених положень законодавства, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. проведено державну реєстрацію договорів купівлі-продажу земельних ділянок шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру правочинів про що надано витяги з Державного реєстру правочинів № 11556275 та №11556228 від 11.07.2012 року. Тобто, 11 липня 2012 року відбулася державна реєстрація договорів купівлі-продажу земельних ділянок та відповідно до яких [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на згадані земельні ділянки. Відповідно до ст.\~391\~ЦК\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, щодо якого відсутнє виконавче провадження, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом визнання права власності на земельні ділянки та скасування арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved