Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить суд звільнити його від сплати заборгованості, що виникла на виконання судового наказу № 214/1339/20 від 23.03.2020, зменшивши розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 4/25 частки з усіх видів заробітку , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 4/25 частки з усіх видів заробітку, на утримання відповідачки [PERSON] з 1/4 до 3/25 частки усіх видів доходу, посилаючись на скрутне матеріальне становище, наявність трьох дітей на утриманні, незадовільний стан здоров`я та неможливість влаштуватися на роботу у зв`язку із заходами обмеження, винесеними державним виконавцем на виконання судового наказу. В обґрунтування вимог позивачем зазначено про перебування на його утриманні дитини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , мати якої позбавлена батьківських прав, що було приховано відповідачем [PERSON] при поданні заяви про видачу судового наказу. До того ж у нього значно погіршився стан здоров`я, що підтверджується медичними документами та відсутнє офіційне працевлаштування і дохід, що також являється підставою для звільнення його від сплати боргу по аліментам на утримання сина [PERSON] . Тому враховуючи, що на його утриманні перебуває троє дітей та дружина, просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року виправлено описку, допущену у проголошеній 07 березня 2024 року вступній та резолютивній частині рішення суду від 07 березня 2024 року, зазначивши у резолютивній частині рішення про стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову визнала. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві (стаття 180 СК України), де на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, судовим Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року у справі № 214/1339/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12 копія судового наказу). Судовим Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року у справі № 214/1685/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19 копія судового наказу). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року у справі № 214/1686/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, починаючи з 10 березня 2023 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с. 20 копія рішення суду). Відповідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 відповідно до\~статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»). Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18)). Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, згідно поданих до суду доказів, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у вигляді 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2015 року (а.с. 14-17 копія рішення суду). Указаним судовим рішенням встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні батька [PERSON] , що не\~було враховано\~судом при\~винесенні судових\~наказів від 23 березня 2020 року у справі № 214/1339/20 та від 13 березня 2023 року у справі № 214/1685/23 відповідно до пункту 5 частини 1 статті 161 ЦПК України. Таким чином підлягає задоволеню вимога позивача про стягнення з нього аліментів на кожну дитину у розмірі по 1/6 частці його доходу, що буде відповідати положенням частини 5 статті 183 ЦПК України та інтересам дітей і батьків. Суд в частині зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, враховує заяву відповідача [PERSON] про визнання позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Стосовно вимоги звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Відповідно до положень статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Оцінюючи надану позивачем виписку медичного закладу суд вважає її неналежним доказом на підтвердження факту погіршення матеріального становища позивача через хворобу, оскільки виписка не містить інформації про понесені позивачем витрати на лікування та тривалість лікування і потребування значних фінансових затрат. Тимчасова непрацездатність позивача не являється підставою для звільнення боргу зі сплати аліментів, які він не сплачує з вересня 2020 року, що ним не спростовано у судовому засіданні. При цьому, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір [PERSON] . Відповідно до статті 155 СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини. Звільнення від заборгованості стягнутих аліментів з позивача може негативно вплинути на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] та суперечитиме її інтересам. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява№31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Звільнення позивача від сплати боргу по аліментах без належних на те правових підстав, призведе до про порушення прав дитини, яка має переважати над правами батьків, тому у задоволенні вимог у цій частині слід відмовити. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відсутністю вимоги про відшкодування судового збору, він покладається на позивача.

Outcome: approved