Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач неналежно виконував обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим за особовим рахунком № [NUMBER] , який відповідає квартирі [ADDRESS] , в період з 01.10.2019 по 01.02.2023 утворилась заборгованість у розмірі 23780,38 грн. Просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також за період з 01.12.2019 по 01.02.2022 - 3 % річних у розмірі 42,69 грн.; витрати від інфляційних процесів у розмірі 167,42 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 по 01.02.2023 у розмірі 535,35 грн.; судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Представник відповідача [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач дійсно зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак не є власником даної квартири. Згідно договору купівлі продажу від 28.10.2006 року дана квартира була придбана матір`ю боржника [PERSON] та вона була повноправним власником. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На даний час після смерті матері [PERSON] не прийняв спадщину, а тому не може відповідати за борги власника житла. Доказів того, що [PERSON] прийняв спадщину на квартиру заявником суду надано не було. Вважає, що [PERSON] не є належним відповідачем по справі, оскільки не є власником житла, а тому вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за комунальні послуги є такими що не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заяви та клопотання сторін. Представник позивача надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.02.2024 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання. Відповідач\~зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно наданого позивачем розрахунку за особовим рахунком № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , сума нарахувань за надану теплову енергію за період часу з 01.10.2019 по 01.02.2023 складає 23780,38 грн. Відповідно до відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.12.2019 по 01.02.2022 нараховано 3 % річних у розмірі 42,69 грн.; витрати від інфляційних процесів у розмірі 167,42 грн. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири [PERSON] 12.06.2006 року придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] та згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно є власником зазначеного майна. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідачем не заперечується, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок на дану квартиру [ADDRESS] відкритий на його ім`я. Таким чином між сторонами склалися правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги з теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами, що узгоджується з положеннями\~ст. 11 ЦК України. За змістом ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками. Щодо заперечення представника відповідача, що [PERSON] не є належним відповідачем по справі, оскільки власник квартири його мати [PERSON] померла, він не прийняв спадщину, а тому не може відповідати за борги власника житла, суд дійшов до наступних висновків. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК\~на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.\~При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. До суду клопотання про заміну неналежного відповідача належним з боку позивача не надходило.\~З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що ним не було прийнято спадщину після смерті матері, або що право власності на квартиру йому не належить. Доказів того, що відповідач не користувався наданими позивачем послугами, матеріали справи не містять. Заперечення представника відповідача, що після смерті матері [PERSON] не прийняв спадщину, а тому не може відповідати за борги власника житла, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не заперечується, що він дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок на дану квартиру [ADDRESS] відкритий на його ім`я. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, в період з листопада 2020 року по серпень 2021 року із заробітної плати [PERSON] здійснювались утримання за теплову енергію за рішенням суду від 15.10.2019 року, що свідчить про визнання відповідачем боргу. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2019 року по 01.02.2023 року, тобто після смерті [PERSON] та не стосується боргів колишнього власника житла. Таким чином, суд дійшов висновків про те, що відповідачем не спростовано отримання ним послуг з теплопостачання, що надавалися позивачем та наявності заборгованості та підстав для покладення саме на нього обов`язку відповідати за пред`явленим позовом. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем зобов`язань по оплаті за послуги теплопостачання, що надаються позивачем та оскільки відповідач добровільно заборгованість не сплачує, вона підлягає стягненню в примусовому порядку. Також, з відповідача підлягає стягненню за період з 01.12.2019 по 01.02.2022 - 3 % річних у розмірі 42,69 грн., витрати від інфляційних процесів у розмірі 167,42 грн., за період з 01.11.2020 по 01.02.2023 заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 535,35 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За нормами ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води; наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла. Відповідно до ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~(із змінами і доповненнями) встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.. 9\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~(із змінами і доповненнями) споживач здійснює\~оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною шостою\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630\~(в редакції, діючій на час існування спірних правовідносин), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630\~(в редакції, діючій на час існування спірних правовідносин)\~також передбачено\~обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки. Пунктами 36, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 передбачено, що споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Згідно підпункту 5) п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. На підставі\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України передбачено, що\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (стаття 1218 ЦК України). За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги. Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог Постанови кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються позивачем споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами. Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові у справі за № 6-1706цс15, підведення централізованого опалення до стояка у межі приміщення за вказаною адресою свідчить про виконання послуг позивачем. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності зі\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved