Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на своє утримання щомісячно у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання. У позовній заяві позивач заявила вимогу стягнення з відповідача судових витрат, у зв`язку з розглядом справи в сумі 10000,00 грн., які сплатила як гонорар адвокату на надану правничу допомогу. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи 12.12.2023 року за вх. № 32080 адвокат Язан Н.С. подала до суду заяву, в якій вказала, що наразі розмір витрат, які понесла позивач у зв`язку з розглядом справи складає 10\~000,00 грн., докази на підтвердження яких будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. \~ \~ \~ \~Рішенням\~Ленінського районного суду м. Кіровограда від\~20.02.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання\~задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, починаючи з 16.10.2023 року і до закінчення Софією навчання, а саме до 30.06.2026 року, за умови продовження дочкою навчання. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. \~ \~ \~ \~06.03.2024 року від адвоката Язан Н.С., яка представляє інтереси [PERSON] налійшла заява, в якій вона просить поновити пропущений строк на подання заяви, ухвалити додаткове рішення, яким стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., надавши докази на підтвердження наданих адвокатом послуг. Розгляд заяви провести без участі позивача та представника. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. \~\~ Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів \~\~у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови у позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат, у тому числі пов`язаних із розглядом справи, і такий порядок поставлено у залежність від результатів розгляду справи по суті. Вказані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15. Встановлено, що при ухваленні по справі рішення суду від\~ 20.02.2024 року судом\~не було вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки під час розгляду справи адвокат Язан Н.С. вказала, що докази на підтвердження таких витрат будуть надані до суду в строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто, впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення. 06.03.2024 року, тобто поза межами визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку, представник позивача адвокат Язан Н.С. надала суду першої інстанції докази на підтвердження розміру витрат, які позивач сплатила у зв`язку з розглядом справи. При цьому заявником у заяві було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України для подання доказів понесених судових витрат. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України). У відповідності до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду. Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 березня 2022 року у справі № 487/3514/17 (провадження № 61-15923св21). Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків учасників справи, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи проведений без участі сторін. 20.02.2024 року за вх. № 4098 від адвоката Язан Н.С. до суду надійшла заява про отримання копії рішення суду від 20.02.2024 року (а.с. 53). Відомостей про отримання стороною позивача копії рішення чи повідомлення учасників справи про ухвалення рішення у матеріалах справи не міститься. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що обставини пропуску строку є поважними та в своїй сукупності є виключними у даній справі, були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, та об`єктивно перешкоджали представнику позивача звернутися до суду з відповідною заявою у передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденний строк. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.\~Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.\~При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. \~ \~ \~ \~Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Згідно договору про надання правової допомоги № 30/23 від 11.10.2023 року та ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1065785 від 10.11.2023 року адвокат Язан Н.С. надавала правову допомогу [PERSON] у Ленінському районному суді м. Кіровограда. \~ \~ \~ \~Актом приймання-передачі виконаних робіт від 21.02.2024 року, додатковою угодою № 1 від 11.10.2023 року до договору про надання правової допомоги від 11.10.2023 року та детальним описом робіт від 25.02.2024 року передбачено розмір гонорару адвоката в сумі 10000,00 грн., які складаються з: надання консультації 500,00 грн.; вчинення адвокатських запитів 2000,00 грн.; складання позовної заяви, клопотань, заяви про стягнення додаткових витрат 4000,00 грн.; участь у судових засіданнях 3500,00 грн. \~ \~ \~ \~Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 21 від 11.10.2023 року підтвердження оплату позивачем послуг адвоката Язан Н.С. в сумі 10\~000,000 грн. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Суд вважає, що попри безумовне право сторін договору про надання професійної правничої допомоги визначати гонорар адвоката, суд за заявою іншого учасника справи не позбавлений права оцінити заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв їх належності, обґрунтованості та пропорційності, встановлених ст. 137, 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги заявлення стороною позивача про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи ще у позовній заяві та під час розгляду справи (до закінчення судових дебатів у справі), надання стороною позивача доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, беручи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений нею час, розгляд справи без участі сторін, суд приходить до висновку, про стягненню з відповідача на користь позивача за представництво адвокатом інтересів клієнта у суді першої інстанції 6500,00 грн. за виключенням суми в розмірі 3500,00 грн. за участь адвоката у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved