Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

16 листопада 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка сформована в системі «Електронний суд» представник позивача - [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини з відповідачем не склалися і з вересня 2023 року вони фактично припинили сімейні відносини. З того часу кожен живе окремим життям, тому подальше збереження шлюбу неможливе. Через це позивач звертається до суду і після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». 23 листопада 2023 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання, зобов`язано позивача надати оригінал свідоцтва про шлюб. 21 лютого 2024 року надійшла заява позивача про долучення до справи оригіналу свідоцтва про шлюб. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та участі представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причину не повідомив, відзиву не подав. Враховуючи викладене, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 20 серпня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 297. Місце державної реєстрації: Слов`янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Подружжя не має неповнолітніх дітей. Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть з вересня 2023 року. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень не подав, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не бажає змінити прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. (ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України). Розподіляючи судові витрати, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved