Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

У січні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що він з 18.10.1986 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини не підтримують більше 30 років у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, відмінності характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] письмово просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] письмово просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, прізвище просила залишити без змін, підтвердила дату припинення шлюбних відносин більше 30 років тому. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 1986 року, який було зареєстровано Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),\~актовий запис\~№ 1794,\~що підтверджується\~повторним свідоцтвом\~про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Положеннями ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні стосунки сторони не підтримують більше 30 років, що не заперечувалось відповідачем. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. Згідно із ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, однак позивач у позові не просив судовий збір стягувати з відповідача, а тому судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (а.с. 1) суд покладає на позивача.

Outcome: approved