Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Бабич Степан Валерійович, про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, скасування рішень приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що 12 листопада 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем Степаном Валерійовичем було видане свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що [PERSON] , яка згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 15.06.2005 року, актовий запис №569, є дружиною [PERSON] , належить1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з: квартири номер [ADDRESS] , загальною площею - 302,3 кв.м, житловою площею - 169,3 кв.м., що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення м. Полтави 31.01.2006 року, зареєстрованого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 03.02.2006 року, в книзі 125, номер запису: 16980, реєстраційний номер: 13702241. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 1154. Також 12 листопада 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем Степаном Валерійовичем було видане свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що [PERSON] , який згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 15.06.2005 року, актовий запис N? 569, є чоловіком [PERSON] , належить1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з: квартири номер [ADDRESS] , загальною площею - 302,3 кв.м, житловою площею - 169,3 кв.м., що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення м. Полтави 31.01.2006 року, зареєстрованого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 03.02.2006 року, в книзі 125, номер запису: 16980, реєстраційний номер: 13702241. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 1153. У той же день 12 листопада 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем Степаном Валерійовичем на підставі вищевказаних свідоцтв про право власності та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було внесено запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Він вважає, що вищевказані свідоцтва про право власності, були видані приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем Степаном Валерійовичем помилково, з порушенням ст.70 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус не перевірив факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності, а саме квартири [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] . В свідоцтвах про право власності зазначено, що майно - квартира [ADDRESS] , набуте подружжям за час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, видане на підставі статей 60, 63 Сімейного кодексу України. Він вказує, що у даному випадку, нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , загальною площею - 302,3 кв.м, житловою площею - 169,3 кв.м., набуте ним - [PERSON] до укладення шлюбу з відповідачкою - [PERSON] .. Нотаріусом [PERSON] при видачі оспорюваних свідоцтв про право власності залишено поза увагою той факт, що нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , загальною площею - 302,3 кв.м, житловою площею - 169,3 кв.м. належала йому - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення м. Полтави 31.01.2006 року, що було видане на підставі Рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради взамін договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Філімоновою В.М. від 16.11.2000 р. за №2867, що виключає спільність вищевказаного нерухомого майна. Крім того, відповідно до Акту державної технічної комісії про приймання в експлуатацію квартири [ADDRESS] від 12 вересня 2003 р. №517, підтверджується реконструкція вищевказаної квартири, до укладення ним шлюбу з [PERSON] [INFO] . Він стверджує, що нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , набуте ним - [PERSON] 16.11.2000 р. до укладення шлюбу з [PERSON] (шлюб укладено 15.06.2005). Згідно п.1) ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Таким чином, позивач зазначає, що нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , є його особистою приватною власністю. З огляду на вищевикладене, позивач просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем Степаном Валерійовичем, серія та номер: 1154, видане 12.11.2021 яким посвідчено, що [PERSON] належить1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу - квартиру номер [ADDRESS] , загальною площею - 302,3 кв.м, житловою площею - 169,3 кв.м.; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем Степаном Валерійовичем, серія та номер: 1153, видане 12.11.2021 яким посвідчено, що [PERSON] належить1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу - квартиру номер [ADDRESS] , загальною площею - 302,3 кв.м, житловою площею - 169,3 кв.м.; скасувати рішення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Бабича Степана Валерійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61538817 від 12.11.2021 10:06:43; визнати особистою приватною власністю [PERSON] квартиру номер 8 (вісім), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 302,3 кв.м, житловою площею - 169,3 кв.м.. Позивач та його представники адвокати Сліпченко Ю.А., Брюховецький О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та на правову допомогу. Представник відповідача адвокат Антонова В.М. у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснивши, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2005 року. Право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 302,3 кв.м, житловою площею - 169,3 кв.м., було зареєстровано за [PERSON] - 03.02.2006 року, тобто під час зареєстрованого шлюбу. 12 листопада 2021 року подружжя [PERSON] подали приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Бабичу С.В. спільну заяву про визнання за кожним з них права власності на 1/2 частку. Вважає, що дії нотаріусу при видачі свідоцтв про право власності та реєстрації права власності за кожним з подружжя по 1/2 частки на нерухоме майно були правомірними та здійсненими на підставі чинних документів - свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.01. 2006 року та інформації з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того зазначала, що сторони розділили між собою по суті новий реконструйований об`єкт загальною площею 302,3 кв.м., яку реконструювали разом з [PERSON] перебуваючи у шлюбі, а не квартиру, про яку зазначає позивач в своєму позові - площею 69,8 кв.м., відтак на вказаний об`єкт поширюється презумпція спільної сумісної власності подружжя. А також вказала на відсутність будь-яких документів, які відповідачка може надати як доказ у справі, адже, фактично, позивач обґрунтовує необхідність задоволення позовних вимог, на його думку, «помилковими діями нотаріуса [PERSON] », а не порушенням права позивача відповідачкою. Просила в позові відмовити повністю та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 15\~000,00 гривень. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Бабич Степан Валерійович у судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, в яких зазначив про те, що видача свідоцтв про право власності було здійснене ним відповідно до норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та інших нормативно-правових актів; видача свідоцтв про право власності було здійснене ним відповідно до ст. 70 Закону України «Про нотаріат» на підставі спільної заяви [PERSON] та [PERSON] , в якій вони особисто зазначили, що в період зареєстрованого шлюбу вони набули у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , та просили видати свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (кожному окремо) на вищезазначену квартиру. \~ \~ \~ \~Вказував, що квартира номер [ADDRESS] , належала на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке було видане на ім`я [PERSON] Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення м. Полтави 31.01.2006 року, зареєстроване КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 03.02.2006 року, в книзі: 125, номер запису: 16980, реєстраційний номер: 13702241, який згідно із наданим 12.11.2021 року свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 15.06.2005 року, актовий запис №569, станом на 12.11.2021 року був чоловіком [PERSON] . \~ \~ \~ \~Тому наголосив, що на майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши сторони, повно та всебічно дослідивши надані докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, скасування рішень приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності, суд вважає, що вимоги саме до відповідачки [PERSON] можуть бути розглянуті лише в частині визнання права власності, а в частині визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, скасування рішень приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, висунуті до неналежного відповідача, оскільки відповідачка не може відповідати за дії нотаріуса при виконанні ним своїх обов`язків. Саме позивач [PERSON] в позовній заяві визначив [PERSON] відповідачем, а нотаріуса визначив лише третьої особою. [PERSON] разом з [PERSON] подали документи до нотаріуса для набуття подружжям право власності на рівні частки в нерухомому майні. Суд вважає, що такими діями [PERSON] не порушувала права та інтереси [PERSON] , вона не наділена повноваженнями виконувати нотаріальні дії, видавати свідоцтва про право власності, здійснювати реєстрацію нерухомого майна, відповідно, позов подано до неналежного відповідача, тому в цій частині позову необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] , суд дійшов до наступного. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] одружився на [PERSON] , дошлюбне прізвище [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . 31 січня 2006 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 302,3 кв.м., житловою площею 169,3 кв.м.. В Свідоцтві зазначена підстава: Рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради; Взамін договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Філімоновою В.М. від 16.11.2000 року за №2867, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та копією вказаного договору купівлі-продажу. З Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Філімоновою В.М. від 16.11.2000 року серії АВН №451779 вбачається, що [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69,8 кв.м., з яких житлова площа 34,50 кв.м.. Актом державної технічної комісії про приймання в експлуатацію реконструйованої квартири від 12.09.2003 року №517 та Рішенням державної технічної комісії від 12.09.2003 року, підтверджується збільшення площі квартири, яка стала дорівнювати 150,8 кв.м.. Згідно зі ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В ч.7 ст.57 СК України закріплено, що якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи, що загальна площа кватири [ADDRESS] , збільшилася з загальної площі 69,8 кв.м. у 2000 року, коли [PERSON] її придбав, до 302,3 кв.м. у 2006 році під час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, то суд вважає, що площа нерухомого майна спірної квартири істотно збільшилась, відповідно збільшилась в своєї вартості, тому саме позивач повинен надати докази набуття особисто ним за власні кошти квартири. Суд вважає, що позивач не надав доказів належності йому на праві особистої власності квартири [ADDRESS] , у розміру загальної площі 302,3 кв.м., тому в цій частині позову також необхідно відмовити. Більш того, саме позивач долучив до матеріалів своєї позовної заяви позовну заяву [PERSON] про поділ майна подружжя, що розцінюється судом як існування спору між сторонами з приводу всього майна, що набуте подружжям. Не зазначення в позовній заяві [PERSON] вимог про поділ квартири [ADDRESS] , доводить про відсутність спору на момент подачі позову до суду з приводу квартири, яка належить позивачці на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частки відповідно до свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в позові [PERSON] відмовлено в повному обсязі, то не підлягають відшкодуванню сплачена ним сума судового збору у розмірі 16\~640,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 27\~000,00 гривень, тим більше, що сума витрат на правову допомогу не підтверджена належними доказами. З огляду на те, що представником відповідача адвокатом Антоновою В.М. надано суду докази надання професійної правової допомоги відповідачу копію договору про надання правової допомоги № 27/10 від 27.10.2023 року, копію акту виконаних робіт станом на 02.11.2023 року, копію квитанції № 02/11 від 02.11.2023 року, суд вважає, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, тому необхідне стягнути з позивача суму витрат відповідача на професійну правову допомогу у розмірі 15\~000,00 гривень.

Outcome: approved