Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, у якому вказав, що [PERSON] 11.02.2021р. подала заяву про сприяння у працевлаштуванні до Харківського обласного центру зайнятості і отримала статус безробітної та її було призначено допомогу по безробіттю, як незастрахованій особі. На підставі її заяви від 30.06.2021 її реєстрацію, як безробітної було припинено. За період з 07.06.2021р. по 29.06.2021р. [PERSON] на поточний рахунок було нараховано допомогу по безробіттю у розмірі 766,67 грн. Проте, з 07.06.2021 року [PERSON] почала трудові відносини з ПФ «Галс» і вже не мала права на отримання вкзаної допомоги, таким чином, протиправно набула 766,67 грн допомоги по безробіттю, які самостійно не повернула. Ухвалою від 03.01.2024р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач не надавав клопотань про розгляд справи в загальному порядку, а також щодо своєї участі у судовому засіданні. Від позивача надійшла заява, де він вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі відзиву на позов або клопотань до суду не подали. Конверт із ухвалою про відкриття провадження та позовом з додатками повернувся до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній». Таким чином, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з м.Антрацит Луганської області та зареєстрована як ВПО за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що 11.02.2021 [PERSON] звернулася до Харківського міського центру зайнятості з заявами про надання статусу безробітного, призначення виплати допомоги по безробіттю, і їй було надано статус безробітної та, відповідно до абз.3 ч.4 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а також, чинного на той час Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 №624, з 01.02.2021 по 09.08.2021 їй була призначена допомога по безробіттю, як незастрахованій особі, яка має право на матеріальні виплати у розмірі прожиткового мінімуму. За заявою [PERSON] про зняття з реєстрації, як безробітної з 30.06.2021 року її реєстрацію, як безробітної було припинено. Харківським міським центром на підставі заяви про випалту грошової допомоги [PERSON] на поточний рахунок перераховано допомогу по безробіттю за період з 11.02.2021 по 29.06.2021 у сумі 4609,52 грн. Як вбачається з наказу №68-ОК ПФ «ГАЛС» від 04.06.2021, [PERSON] прийнято на роботу на посаду комірника за строковим трудовим договором з 07.06.2021 по 07.08.2021. За період з 07.06.2021 з початку зайнятості [PERSON] по 29.06.2021 їй було перераховано допомогу по безробіттю у сумі 766 грн. 67 коп. За результатами обміну даними з Пенсійним фондом України, до Харківського центру зайнятості надійшла інформація щодо початку трудових відносин між [PERSON] та ПФ «Галс» (код ЄДРПОУ 14093531) з 07.06.2021. ПФ «Галс» під час проведення звірки підтвердила що [PERSON] була прийнята на посаду «комірника» за строковим трудовим договором з 07.06.2021 по 07.08.2021 (згідно витягу з наказу про прийняття на роботу №68-ОК від 04 червня 2021 року.) У зв`язку з чим Харківським міським центром зайнятості було проведено перевірку обгрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, за результатом якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №255 від 02.09.2021. Директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ №664 від 10.09.2021 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] в сумі 766 грн. 67 коп., який разом з листом-претензією вих.№ХМЦЗ-02-10594 від 14.09.2021 з пропозицією в добровільному порядку сплатити суму боргу направлені Відповідачу. Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Під час перебування на обліку в службі зайнятості Відповідачем не надавались жодні документи які б підтверджували факт його зайнятості. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року (далі Порядок № 60/62), Постанови правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. В порушення вимог п.4, ч.2 статті 44, п.1, ч.1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» Відповідач не повідомив у встановлений термін Харківський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на прийняття рішень Харківським міським центром зайнятості про припинення реєстрації безробітних, а саме приховала факт трудових відносин з ПФ «Галс» з 07.06.2021 та отримання доходу (витяг з наказу про прийняття на роботу №68-ОК від 04.06.2021). Невиконання Відповідачем\~встановлених законодавством\~вимог,\~а саме\~неповідомлення про\~те,\~що вона\~перебуває у\~трудових відносинах,\~призвело до\~безпідставної виплати\~матеріального забезпечення\~на випадок\~безробіття в\~розмірі 766\~грн.\~67\~коп., що підтверджується відповідною довідкою. На час звернення до суду відповідачем ці грошові кошти повернуто не було. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Відповідно до п.3\~ст.3 Закону України «Про зайнятість населення»\~- зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до п.4 ч.2\~ст.44 Закону України «Про зайнятість населення»\~зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій\~статті 45 цього Закону. Відповідно до п.1 ч. 1\~ст.45 Закону України «Про зайнятість населення»\~реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до ч. 3\~ст.44 Закону України «Про зайнятість населення»\~відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. За таких обставин, [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносилася до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст.4 Закону України «Про зайнятість населення»\~та після працевлаштування на роботу повинна була повідомити Харківський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, а саме, допомоги по безробіттю, однак, про те, що вона працевлаштувався на роботу не повідомила Центр, чим порушила вимоги чинного законодавства та отримувала безпідставно матеріальну допомогу на випадок безробіття у сумі 766 грн. 67 коп. Згідно з ч. 3\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до частини 1статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. У статті 1215\~ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15 (провадження №14-445цс18) викладено правовий висновок, що у статті 1215\~ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Розмір матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню з урахуванням часткової сплати, складає 766,67 грн. Матеріали справи не містять даних щодо повернення відповідачем у добровільному порядку вказаної суми. Враховуючи викладене, безпідставно виплачена допомога по безробіттю підлягає примусовому стягненню з відповідача, оскільки остання безпідставно отримувала допомогу по безробіттю та в добровільному порядку не повернула отримані кошти. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та стягує з відповідача на користь Харківського міського центру зайнятості вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 766 грн. 67 коп. У відповідності до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved