Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернувся до суду з позовом до Турбівської селищної ради, в якому просив: - визначити позивачу додатковий двохмісячний строк, з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла матір позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина в складі житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями в с. Журава, Вінницької обл. Однак, позивач не зміг вчасно звернутися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] , оскільки тривалий час не спілкувався з нею, жив у іншому місті, а про її смерть дізнався пізно. Ухвалою суду від 25.12.2023 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак у своїй заяві представник просив про розгляд справи без нього, а при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Ухвалою суду від 30.01.2024 витребувано від Липовецького відділу ДРАЦС повний витяг з Державного реєстру щодо актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] , а також повний витяг щодо актового запису про шлюб [PERSON] з [PERSON] . Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 22.02.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть, а згідно свідоцтва про народження батьками позивача записані [PERSON] та [PERSON] , а згідно повних витягів з ДРАЦС щодо актових записів про шлюб підтверджується, що між [PERSON] та (Палій) [PERSON] , укладався шлюб, а також те, що 10.04.1981 матір позивача уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище " [PERSON] ". Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина в складі житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями в с. Журава, Вінницької обл. У відповідь на запит суду від Липовецької державної нотаріальної контори надійшов лист, з якого вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заведена. Позивач стверджує, що не зміг вчасно звернутися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] , оскільки тривалий час не спілкувався з нею, жив у іншому місті, а про смерть матері дізнався пізно. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В силу вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Суд встановив, що позивач не прийняв спадщину своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом ні в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ні в силу ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, а згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. У цьому випадку суд оцінює характер цих обставин. Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що після смерті матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина в складі житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями в с. Журава, Вінницької обл. Позивач стверджує, що не зміг вчасно звернутися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] , оскільки тривалий час не спілкувався з нею, жив у іншому місті, а про смерть матері дізнався пізно. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (правові висновки у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 24.06.2020 у справі № 759/10380/16-ц, від 28.03.2022 у справі №750/2158/21, від 20.07.2022 у справі № 489/5656/20, які відповідають абзацу шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Суд вважає, що встановлені причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини померлої [PERSON] є поважними причинами пропуску строку і обставинами, які перешкоджали позивачу вчасно прийняти спадщину матері, тим більше, що як було встановлено судом у відповідь на його запит від Липовецької державної нотаріальної контори надійшов лист, з якого вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заведена. Тобто немає відомостей про те, що спадщину [PERSON] намагався прийняти хтось інший. Не можна застосовувати відповідальність у вигляді позбавлення права отримати спадщину за невиконання умови закону (подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк) до особи, яка не знала про виникнення обставини, яка передбачає виникнення у неї такого права на отримання спадщини та обов`язку вчинити певні дії для цього. Не можна не виконати те, про що навіть не знав. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: визначити позивачу додатковий двохмісячний строк, з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved