Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

04 вересня 2023 року через систему "Електронний суд" до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що з 03 лютого 2012 року по 04 серпня 2021 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/17427/20, провадження №2/638/2862/21, під головуванням судді Цвіри Д.М. було ухвалено рішення, яким шлюб з відповідачем був розірваний (копія рішення про розірвання шлюбу додається). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в книзі реєстрації народжень 20 вересня 2012 року зроблений відповідний актовий запис за № 2606; [PERSON] , [INFO] , про що у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в книзі реєстрації народжень 08 серпня 2017року зроблений відповідний актовий запис за №2409 (копії свідоцтв про народження додаються). З січня 2023 року відповідач не виконує свої обов`язки по забезпеченню їхніх дітей. Позивачка самостійно утримує і виховує дітей. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На утримання дітей має право стягувати з відповідача аліменти. Аліменти відповідач нікому не платить. Досудове врегулювання спору до результату не призвело. В порушення вимог статті 180 СК України мати не бере участі у вихованні та утриманні їхніх спільних дітей. У зв`язку із викладеним позивачка просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2023 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою Дзержинського районного суду від 14 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено судове засідання по справі. 08 листопада 2023 року адвокатом Дзюба І.М. подано відзив на позовну заяву, в якому просила суд врахувати ті обставини, що [PERSON] наразі не працює, що підтверджується копією з трудової книжки, яка надається до суду. Відповідач був звільнений з останнього місця роботи 01.10.2021 року, і після звільнення офіційно не працював, що підтверджується відсутністю подальших записів у трудовій книжці. [PERSON] намагався офіційно працевлаштуватися, але 24 лютого 2022 року у зв`язку із введенням воєнного стану по всій території України він змушений був покинути своє місце проживання та виїхати в інший регіон країни задля захисту свого життя та життя своїх близьких, та у подальшому попав під окупацію у Вовчанському районі селище Бугаївка, та 16.09.2022 року перетнув кордон Латвії. Наразі відповідач перебуває в країні Швейцарія, не працює, знаходиться на соціальному утриманні даної країни, свого особистого заробітку не має, але незважаючи на дані обставини продовжував та продовжує утримувати своїх дітей, котрі також знаходяться за межами України та перебувають у Німеччині разом із позивачкою, що підтверджується великою кількістю квитанцій за 2022 рік, зі змісту яких вбачається покупки дітям одягу, їжі, але, оскільки вказаний період не входить до періоду за який позивач просить стягнути аліменти ( з моменту подання позову, яким є 04 вересня 2023 року), то вказані квитанції відповідач надає до суду вибірково, не в повному обсязі, а, отже, вважає, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька щодо утримання своїх дітей. Будь яких доказів щодо ухилення відповідача від матеріальної забезпеченості своїх дітей позивачка до суду не надала. Вказує на\~те,\~що суду\~надано докази,\~а саме,\~квитанції,\~страховий полюс\~№ 100437914\~та страховий\~полюс №\~100437913,\~відповідно до\~змісту яких\~вбачається,\~що відповідачем\~ [PERSON] \~було укладено\~у 2017\~році на\~користь свого\~сина -\~ [PERSON] договір\~страхування життя\~та Договір\~страхування довгострокового\~життя зі\~страховою компанією\~ПрАт «МетЛайф»,\~оплату за\~якими здійснював\~та здійснює\~саме відповідач\~по справі,\~що підтверджується\~розрахунками страхової\~компанії ПрАт\~«МетЛайф».Обставини щодо сплати [PERSON] майже кожного місяця страхових внесків за договором страхування життя та договором страхування довгострокового життя, укладеним між [PERSON] та страховою компанією ПрАт «МетЛайф», підтверджується наданим до суду страховим полюсом № 100437914 та страховим полюсом № 100437913. Таким чином,\~виходячи із\~вищевикладеного,\~на даний\~час [PERSON] \~є безробітним,\~тобто таким,\~який не\~має офіційного\~заробітку за\~обставин,\~які не\~залежали від\~його волі\~(ведення\~воєнного стану\~та вимушеного\~перебування на\~території іншої\~держави),\~але намагаєтьсязабезпечувати своїх дітей. 09 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивачка зазначила, що доводи відповідача щодо визначення розміру аліментів на [PERSON] [INFO] та на [PERSON] [INFO] щомісяця у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття є необгрунтованими, безпідставними, такими, що порушують права наших дітей на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та такими, що не підтверджуються належними, допустимими та достовірними документами у справі. Вважає той факт, що [PERSON] є безробітним не наділяє відповідача правом ухилятися від виконання батьківських обов`язків та утримування своїх малолітніх дітей та не можуть братися до уваги судом при вирішенні даної справи. Звертає увагу, що відповідач проживає у Швейцарії, найдорожчої країни Європи, мандрує Європою, до Італії, Франції, відпочиває на коштовних курортах Швейцарії, катається на лижах, і зупиняється у найдорожчих готелях Європи. Відповідач надає до суду докази, а саме квитанції, страховий полюс № 100437914 та страховий полюс № 100437913, відповідно до змісту яких, [PERSON] було укладено у 2017 році на користь свого сина- [PERSON] договір страхування життя та договір страхування довгострокового життя зі страховою компанією ПрАт «МетЛайф». Що стосується копій чеків та виписок з Карти «Універсальна», які приєднано до відзиву на позовну заяву про стягнення аліментів на дітей, то неможливо встановити, що саме було придбане та кому саме було придбане. Окрім цього, факт того, що спільні діти отримують допомогу від іншої країни не звільняє відповідача від виконання його зобов`язань утримувати своїх дітей та оплати аліментів. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивачка [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дзюба І.М. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується її особистим підписом у явочному листі. Причини неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв процесуального характеру, зокрема про відкладення судового засідання, до суду не подала. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З 03 лютого 2012 року по 04 серпня 2021 року позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/17427/20, провадження № 2/638/2862/21, під головуванням судді Цвіри Д.М. було ухвалено рішення, яким шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 7-8). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в книзі реєстрації народжень 20 вересня 2012 року зроблений відповідний актовий запис за № 2606; [PERSON] , [INFO] , про що у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в книзі реєстрації народжень 08 серпня 2017року зроблений відповідний актовий запис за № 2409 (а.с. 9). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~з розрахунку\~на місяць\~дітей віком\~до 6\~років -\~2563\~гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Положеннями частини другої статті 183 СК України встановлено, що у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено наведеними вище положеннями законодавства розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином положеннями законодавства містять обмеження щодо неможливості визначення розміру аліментів менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням обставин, встановлених статтею 182 СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Частиною третьою статті 12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З долучених до матеріалів справи доказів стороною позивача вбачається, що за договором купівлі-продажу від 16 вересня 2021 року придбав у власність квартиру [ADDRESS] за ціною 466 716 грн, що еквівалентно 17 480 тис доларів США, також є власником транспортного засобу Volksvagen Transporter, спеціалізований вантажний фургон малотонажний-В, [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] Центр 6342 (а.с. 61, 64-65). Визначаючи розмір аліментів, водночас, суд враховує те, що відповідачем не надано доказів того, що він є непрацездатним, має інвалідність чи є пенсіонером. При цьому суду не надано доказів, що відповідач має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи інших осіб, непрацездатних членів сім`ї, що могло б свідчити про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Таким чином, відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування позовних вимог, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дітей чи неможливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Доводи сторони відповідача про знаходження на його утриманні непрацездатних батьків та долучені до відзиву на підтвердження цього копії паспорту та медичної документації [PERSON] суд до уваги не приймає, з огляду на те, що відповідачем жодними належними та достатніми доказами не доведено свого родинного зв`язку із [PERSON] , а також знаходження останнього на утриманні відповідача, як і [PERSON] . Більше того, наразі відповідач [PERSON] проживає у Швейцарії, що, водночас, стороною відповідача не заперечується та підтверджено особисто відповідачем у відзиві, в якому сам позивач вказує на те, що їхні діти знаходяться у Німеччині разом із матір`ю. Фото з\~мобільного додатку\~про рух\~грошових коштів\~картки «Універсальна»,\~із зазначенням\~«продукти»,\~«шопінг»,\~зокрема щодо\~витрат на\~продукти та\~одяг,\~не є\~належними доказами\~утримання дітей,\~оскільки не\~свідчать про\~їх призначення\~та їх\~фактичне використання\~саме дітьми\~та не\~спростовують позовних\~вимог.\~Доводи сторони\~відповідача на\~укладення договору страхування життя зі страховою компанією ПрАт «МетЛайф» суд не бере до уваги як такі, що не стосуються предмету спору та не входять до предмета доказування у даній справі. Посилання відповідача на відсутність офіційного працевлаштування та знаходження на соціальному утриманні іншої країни не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів, при цьому суд зважає на те, що відповідач фактично не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, однак заперечує щодо визначеного розміру стягнення та просить визначити розмір аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд враховує стан здоров`я як дітей, так і відповідача, їх матеріальний стан, той факт, що відповідач інших непрацездатних або неповнолітніх утриманців не має, адже жодних доказів на спростування вказаної інформації відповідачем суду не надано. З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення аліментів на утримання двох дітей є законними та обґрунтованими. За змістом частини першої статті 191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наявні в матеріалах справи досліджені судом докази, обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд доходить висновку, що з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , необхідно стягнути аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2023 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин першої, шостої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з [PERSON] на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved