Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Позов обґрунтовано тим, що 12.05.2012 [PERSON] та [PERSON] одружилися. 16.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що після розлучення діти проживають з нею. В період шлюбу, у 2020 та 2021 році, спільними зусиллями позивачем та відповідачем за первісним позовом було набуто нерухоме майно, а саме легковий автомобіль «BMW» 523і, 2007 року випуску, та автомобіль «Kia Sportage», 2013 року випуску. Згідно звіту та довідки про вартість автомобіль «BMW» 523і, 2007 року випуску становить 281790 грн, а автомобіль «Kia Sportage», 2013 року випуску становить 426790 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] просить визнати за нею право власності на автомобіль «Kia Sportage», 2013 року випуску; визнати за відповідачем [PERSON] право власності на легковий автомобіль «BMW» 523і, 2007 року випуску. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.05.2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2022 заяву [PERSON] про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі задоволено частково. У жовтні 2022 [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до Інформації про зареєстроване місце проживання особи № 85523189 від 24.10.2022 вказано, з 01.01.2018 по теперішній час [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, адреса: [ADDRESS] про те, що до складу сім?ї /зареєстрованих входять: [PERSON] (власник), [PERSON] (зареєстрована особа). Зазначив, що на під час шлюбу позивач надавав свої особисті грошові кошти відповідачі на купівлю квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, просить визнати особистою приватною власністю [PERSON] : автомобіль марки «Kia Sportage», 2013 року випуску, автомобіль марки «BMW» 523і, 2007 року випуску, частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2023 прийнято до провадження справу № 752/4730/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2023 заяву представника заявника [PERSON] - [PERSON] , про забезпечення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю - задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.05.2023 відведено суддю [PERSON] від подальшого розгляду справи № 752/4730/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.06.2023 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю прийнято до провадження судді Мазура Ю.Ю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2023 закрито підготовче провадження та призначити справу за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні зазначила, що спірні автомобілі куплені у 2020 та 2021 році. При цьому зазначила, що спільне господарство з [PERSON] вели з 12.05.2012 до 16.12.2021. [PERSON] зауважила, що відповідач купив спірні автомобілі за свої кошти перебуваючи у шлюбі з нею. Позивач працювала, коли перебувала у шлюбних відносинах. Просила задовольнити первісний позов у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що з 01.01.2018 сторони проживають окремо, бюджету спільного не було, господарство разом не вели. За час перебування у шлюбних відносинах з [PERSON] відповідач купив за класні кошти 2 автомобілі, тому вважає, що це є особиста приватна власність. [PERSON] автомобіль було надано в тимчасове користування, а в 2022 році вона не повернула автомобіль [PERSON] . Спірна квартира купувалась на етапі будівництва, орієнтовно 900000 грн. Також, відповідач зазначив, що надавав кошти на утримання дитини [PERSON] . Зауважив, що сторони проживали окремо, але перебували ще в шлюбі. Просили задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову. Суд, заслухавши думку позивача, відповідача та представника відповідача по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.05.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києва, про що складено відповідний актовий запис № 409. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 12.05.2015; доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 09.04.2020. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2021 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу № 8045/2020/1999157 транспортного засобу 16.05.2020 [PERSON] купив у [PERSON] автомобіль марки KIA, модель: Sportage, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 1995, колір сірий, 2013 року, вартістю 384975 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 16.05.2020 [PERSON] є власником транспортного засобу: автомобіля марки KIA, модель: Sportage, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 1995, колір сірий, 2013 року, державний реєстраційний номер: [NUMBER] . Відповідно до договору купівлі-продажу № 8044/2021/2555074 транспортного засобу 27.04.2021 [PERSON] купив у [PERSON] автомобіль марки BMW 523i, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 2497, колір сірий, 2007 року, вартістю 336000 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 27.04.2021 [PERSON] є власником транспортного засобу: автомобіля марки BMW 523i, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 2497, колір сірий, 2007 року, державний реєстраційний номер: [NUMBER] . Відповідно до Інформації про зареєстроване місце проживання особи № 85523189 від 24.10.2022 зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту про проживання особи від 21.10.2022, виданого начальником ЖЕД 106 Кравчук Лідією вказано, що з 01.01.2018 по теперішній час [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . За адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Довідки про склад сім?ї або зареєстровану житловому приміщенні/будинку осіб, адреса: [ADDRESS] , до складу сім?ї / зареєстрованих входять: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Згідно п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України, яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Така правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 27.02.2019 у справі № 464/7011/16-ц (61-12168св18). Суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами, що сторони не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету та не проживали разом з 01.01.2018, тому суд звертає увагу на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2021, яким шлюб між сторонами розірвано. При цьому, судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 16.05.2020 [PERSON] є власником транспортного засобу: автомобіля марки KIA, модель: Sportage, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 1995, колір сірий, 2013 року, державний реєстраційний номер: [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 27.04.2021 [PERSON] є власником транспортного засобу: автомобіля марки BMW 523i, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 2497, колір сірий, 2007 року, державний реєстраційний номер: [NUMBER] . Разом з цим, відповідачем за первісним позовом не заперечується той факт, що [PERSON] з липня 2020 по січень 2022 тимчасово за спільною домовленістю користувалась транспортним засобом автомобіля марки KIA, модель: Sportage, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 1995, колір сірий, 2013 року, державний реєстраційний номер: [NUMBER] . Так як вищезазначені транспортні засоби були набуті [PERSON] під час шлюбу, то суд приходить до висновку, що за [PERSON] визнанню права власності підлягає автомобіль марки KIA, модель: Sportage, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 1995, колір сірий, 2013 року, державний реєстраційний номер: [NUMBER] , а за [PERSON] визнанню права власності підлягає автомобіль марки BMW 523i, номер шасі: [NUMBER] , об`єм двигуна: 2497, колір сірий, 2007 року, державний реєстраційний номер: [NUMBER] . Щодо позовної вимоги за зустрічним позовом про визнання частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за зустрічним позовом надано у лютому 2023 заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що розмір грошового внеску [PERSON] , який формується із оціночної вартості квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартістю 643517,85 грн та становить 321758,92 грн. Таким чином, зазначила, що ціна позову становить 1042733,92 грн, судовий збір становить 10427,34 грн. Як встановлено судом, оціночна вартість об`єкта, а саме квартири [ADDRESS] становить 643517,85 грн, що підтверджується довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 10.02.2023, заявником якої являється адвокат Мозолевська В.В. При цьому, сторонами не надано належних та допустимих доказів права власності на вищевказану квартиру, тому неможливо встановити коли саме і ким була придбана вказана квартира. Тому, суд зауважує про недостатність та неналежність доказування позивачем за зустрічним позовом факту відношення майна, що є предметом спору, до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню. Разом з цим, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету позивачу за зустрічним позовом зайво сплачений судовий збір у розмірі 1282,41 грн. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішуючи спір між сторонами щодо поділу майна, суд виходить з наступного. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи наведенні вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовна вимога за первісним позовом підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення компенсації на користь позивача за первісним позовом, то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати, у вигляді сплаченого позивачем за первісним позовом за вимогу майнового характеру судового збору в розмірі 3542,91 грн, підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом. Зайве сплачений позивачем за зустрічним позовом судовий збір у розмірі 1282,41 грн підлягає поверненню з Управління державної казначейської служби України у м. Києві. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем за зустрічним позовом за вимогу майнового характеру судового збору в розмірі 4267,90 грн, підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

Outcome: partial