Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

16 січня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 серпня 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить надати строк для примирення терміном шість місяців. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2024 року було частково задоволено клопотання відповідача про надання строку для примирення. Надано сторонам строк для примирення терміном один місяць. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2024 року поновлено провадження в даній справі. У судовому засіданні після наданого строку для примирення позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Вказала, що примирення між нею та відповідачем неможливе, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що ще є шанс зберегти сім`ю, але підтвердив, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 1188 (а.с. 3 на звороті). Дітей подружжя немає. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство сторони не ведуть, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи, що примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved