Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 06 жовтня 1974 роки вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у виконкомі Більче-Золотецької сільської Ради депутатів трудящих Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №33. Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей. З 2000 р. відповідачка проживає та перебуває за межами країни. Шлюбні відносини фактично припинені, кожен живе своїм особистим життям, власними інтересами. Шлюб носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалася, спільного господарства не ведуть, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, не заперечує проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час та слухання справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 06 жовтня 1974 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в виконкомі Більче-Золотецької сільської Ради депутатів трудящих Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №33. Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей. Подружні відносини сторони не підтримують з 2000 року, відповідачка проживає за межами країни, кожний живе своїми інтересами, шлюб носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалася, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved