Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 27 серпня 2000 року до 05 грудня 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина перебуває на повному утриманні батька, оскільки відповідач з грудня 2022 року перебуває за кордоном, не надає допомоги на утримання дитини. 17 січня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Солоненко Богдан Миколайович звернувся з позовом до суду про стягнення із [PERSON] на його користь аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду заяви до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 17 січня 2024 року (а.с. 32-33) позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Представник у визначений судом строк усунув недоліки позовної заяви, зокрема, подав клопотання про витребування доказів (а.с. 39-41). На підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 01 лютого 2024 року отримано інформацію з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача на [ADDRESS] (а.с. 44). \~ \~ \~ \~Ухвалою від 02 лютого 2024 року (а.с. 45) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~Ухвала про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками до неї 05 лютого 2024 року були направлені для відома відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, однак, не вручені, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 49-50). Ухвалою від 27 лютого 2024 року (а.с. 53) справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 53). Повідомлення про судове засідання з ухвалою про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін, ухвалою про відкриття провадження, позовною заявою та додатками до неї були направлені відповідачу 29 лютого 2024 року (а.с. 59), однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 58-59). Крім того,\~на зареєстрований\~за відповідачем\~VoIP-застосунок\~Viber\~було направлено\~та 27 лютого 2024 року доставлено копію ухвали про призначення судового засідання в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, копію позовної заяви про стягнення аліментів з додатками, ухвали про відкриття провадження, судову повістку (а.с. 56, 60). Також 27 лютого 2024 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 57). Таким чином, відповідач в силу положень\~ст. 128 ЦПК України\~ вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву відповідач не подала, в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали клопотання розглядати справу за їх відсутності, не заперечили проти прийняття заочного рішення (а.с. 62, 63). Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у\~главі 10 ЦПК України\~(ч. 1\~ст. 279 ЦПК України). Враховуючи, що наразі наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи право позивача, передбачене ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивача з ухваленням заочного рішення. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного: Із копії рішення Мурованокуриловецького районного суду від 02 листопада 2023 року, яке набрало законної сили 05 грудня 2023 року (а.с. 16-17),\~слідує,\~що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2000 року до 05 грудня 2023 року. Відповідно до свідоцтва про народження (копія на а.с. 10) сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Актом перевірки матеріально-побутових умов від 05 січня 2024 року (а.с. 19), характеристикою на сина з місця навчання (а.с. 18) стверджується заява позивача про те, що спільна з відповідачем дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач належними доказами цю обставину не спростувала. Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). Як вбачається із позовної заяви, такої домовленості між сторонами не досягнуто, а тому позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх та дитини права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач заявив вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку, а тому ця його вимога підлягає до беззаперечного задоволення. Сімейне законодавство\~(ст.\~182\~СК\~України)\~зобов`язує\~суд\~при визначенні\~розміру\~аліментів\~враховувати стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини\~та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, рухомого і нерухомого майна, а також інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне: Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Позивач у позовній заяві вказав, що відповідач перебуває за кордоном, з грудня 2022 року та не надає допомоги на утримання дитини. Згідно інформації Головного центру оброки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02 лютого 2024 року [PERSON] здійснено перетин кордону 29 січня 2023 року на виїзд через пункт пропуску Краківець (а.с. 51). Відповідач не спростувала таких тверджень, не надала будь-яких доказів про те, що вона з-за кордону надає матеріальне утримання на дитину, яка проживає з батьком в Україні. За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, де зафіксовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини, буде визначення розміру аліментів як 1/4 частина від заробітку відповідача щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~ якщо\~ сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою\~ позовної заяви майнового характеру встановлена\~ у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 1211 гривень 20 копійок. Відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі\~відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частина третя цієї процесуальної норми зобов`язує учасника справи для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] користувався правовою допомогою адвоката Солоненка Богдана Миколайовича. Така обставина підтверджується ордером (а.с. 22) та договором про надання правничої допомоги від 10 січня 2024 року (а.с. 23-27). У позовній заяві (а.с. 4) зазначено, що розмір судових витрат, які позивач поніс на професійну правничу допомогу, складає 3000 гривень. На ствердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень представником позивача до суду надано такі докази: договір про надання правничої допомоги від 10 січня 2024 року (а.с. 23-27), розрахунок вартості послуг (а.с. 28), акт наданих послуг (а.с.29), довідка про отримані від Клієнта кошти (отриманий гонорар) (а.с. 30). З огляду на те, що представником позивача до суду надано докази фактично понесених витрат, отже наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Позивач звернулася до суду з цим позовом 17 січня 2024 року.

Outcome: approved