Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви зазначив, що 04 липня 1992 року між ним та [PERSON] [INFO] , було укладено шлюб. Від шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] . З липня 1994 року по січень 1998 року заявник разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . Після зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , заявник разом з дружиною та сином були вимушені переїхати до [PERSON] в м.Харків, і з того часу вони всі разом великою родиною постійно проживали за адресою: [ADDRESS] . З жовтня 1998 року дружина заявника [PERSON] , покинула без зазначення причини дім за адресою: [ADDRESS] , і більше до дому не поверталась. Сусіди та інші знайомі сім`ї, а також усі члени сім`ї більше з того часу її не бачили, тобто пропала безвісти. 25 серпня 2023 року заявник звернувся до Головного управління національної поліції в Харківській області з приводу розшуку [PERSON] , але ніяких результатів не дало. 07.09.2023 року Харківське районне управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області зареєструвало кримінальне провадження за номером 12023221170003172 за фактом зникнення [PERSON] , [INFO] . В рамках кримінального провадження за номером 12023221170003172 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції надав співробітниками ВКП ХРУП 2 копію Актового запису про смерть №8709 від 19.09.2005 року, в якому зазначено, що [PERSON] [INFO] померла у віці 32 роки від туберкульозу легенів. Лікарське свідоцтво про смерть №305 від 19.09.2005 року, видане прозектурою 25 міської клінічної багатопрофільної лікарні м.Харкова, однак даний актовий запис не містить дати народження померлої, а отже, не можливо встановити, що це сама [PERSON] , [INFO] . Крім того, на запит адвоката №1610/23-003 від 16.10.2023 керівництво комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №25» Харківської міської ради повідомило, що Свідоцтво про смерть №305 від 19.09.2005 року у КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №25» ХМР відсутнє. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 18.10.2023 року зазначено дві дати народження жінки з даними [PERSON] : [INFO] ; [INFO] ; Отже, все вищенаведене підтверджує факт того, що не можливо встановити факт смерті [PERSON] по даним документам, які наявні в матеріалах кримінального провадження за номером 12023221170003172, оскільки відсутня дата народження померлої. Крім того, за даними документами Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова). 11.11.2020 року відмовлено у внесені змін до актового запису про смерть №8709 від 19.09.2005 року, а саме доповнити дату народження померлої та місце народження померлої, оскільки наявні документи про смерть не дають можливість встановити факт, що це саме [PERSON] . Таким чином, по даним документом не можна стверджувати, що [PERSON] , є померлою, але є факти та докази того, що [PERSON] зникла без вісти більше ніж 1 рік і не відомо де вона. Визнання [PERSON] , безвісно відсутньою необхідно заявнику для розірвання шлюбу. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, представник заявника надала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, заяву підтримала. В раніше призначених судових засіданнях представник заявника вимоги поданої заяви підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою судді від 04.11.2021 прийнято до розгляду вказану заяву, та відкрито провадження по вказаній справі. Заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши надані докази по справі судом встановлено наступне. Згідно копії дубліката свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.07.2020 року, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, 04.07.1992 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » , актовий запис №621. Як вбачається з матеріалів справи, представником заявника 25.08.2023 року було подано заяву до Головного управління Національної поліції в Харківській області про розшук особи, що безвісно відсутня. В рамках кримінального провадження за номером 12023221170003172 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції надав співробітниками ВКП ХРУП 2 копію Актового запису про смерть №8709 від 19.09.2005 року, в якому зазначено, що [PERSON] [INFO] померла у віці 32 роки від туберкульозу легенів. Лікарське свідоцтво про смерть №305 від 19.09.2005 року, видане прозектурою 25 міської клінічної багатопрофільної лікарні м.Харкова, однак даний актовий запис не містить дати народження померлої, а отже, не можливо встановити, що це сама [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 18.10.2023 року зазначено дві дати народження жінки з даними [PERSON] : [INFO] ; [INFO] . 11.11.2020 року відмовлено у внесені змін до актового запису про смерть №8709 від 19.09.2005 року, а саме доповнити дату народження померлої та місце народження померлої, оскільки наявні документи про смерть не дають можливість встановити факт, що це саме [PERSON] . Згідно відповіді Державної прикордонної служби від 31.01.2024 відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по 31.12.2023 в базі даних не виявлено. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт зникнення [PERSON] з 1998 року. Згідно з ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В порядку цивільного судочинства суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст.293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст.305\~ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно ст.308\~ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. У відповідності до ст.306\~ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно ч. 1 ст.43\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст. 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання [PERSON] безвісно відсутньою для реалізації свого права на шлюб з іншою жінкою. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом року за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання останньої безвісно відсутньою, оскільки факт зникнення останньої підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

Outcome: approved