Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

19 грудня 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на все його майно, у тому числі на дві земельні ділянки, розташовані на території Супрунівської сільської ради. З метою оформлення своїх прав на спадкове майно вона звернулася до нотаріуса, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки на день смерті [PERSON] був зареєстрований разом із сестрою [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд встановити факт непроживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після померлого [PERSON] 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання (а. с. 22). Ухвалою від 06 лютого 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Здійснено виклик свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 62). Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Кривенко Н.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 77). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про час і місце судового засідання відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала, за згодою позивачки було проведено заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку [PERSON] , її представника адвоката Кривенко Н.А., свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина\~на все\~його майно (а. с. 4, 39). Як вбачається з довідки №2 від 06 січня 2022 року Миколаївської селищної рнади, поховання [PERSON] , який помер [INFO] , здійснила за власний рахунок [PERSON] (а. с. 33 цив.справи №591/217/23). Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки від 09 січня 2023 року [PERSON] на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 3,9725 га та 4,2408 га, розташовані на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 5-6). За життя [PERSON] 30 листопада 2016 року склав заповіт, яким все своє майно заповів своєму племіннику [PERSON] (а. с. 48). Відповідно до довідки Миколаївської селищної ради №96 від 16 серпня 2022 року вказаний заповіт не змінювався і не відмінявся (а. с. 40). Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00036575259 від 20 серпня 2022 року, [PERSON] помер [INFO] (а. с. 47). За заявою [PERSON] 10 вересня 2022 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Бойко О.І. відкрита спадкова справа №123/2022 після смерті двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 49). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 квітня 2023 року, яке набрало законної сили 30 травня 2023 року, встановлено юридичний факт про те, що [PERSON] \~є двоюрідною\~сестрою [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] (а. с. 7-8). 10\~ серпня\~2023\~року приватним\~нотаріусом Сумського\~районного нотаріального\~округу Бойко\~О.І.\~ [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку\~з тим,\~що на день смерті він був зареєстрований разом із сестрою [PERSON] (а. с. 9). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала довідка №96 від 16 серпня 2022 року Миколаївської селищної ради, у якій зазначено, що [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із сестрою [PERSON] (а. с. 9). Як вбачається із зазначеного вище рішення Білопільського районного суду від 28 квітня 2023 року, то судом у цивільній справі №591/217/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, третя особа: [PERSON] про встановлення факту родинних відносин встановлено, що рідна сестра [PERSON] - [PERSON] хоча й була зареєстрована за однією адресою зі своїм братом, але більше 20 років з ним не проживала, у тому числі й на час відкриття спадщини, а тому вона не є особою, [PERSON] прийняла спадщину (а. с. 50-51). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду підтвердили, що померлий [PERSON] був рідним братом відповідачки [PERSON] . Вона вже давно не мешкає в с. Біликівка та виїхала до м. Москва. Останній раз вона приїзжала в село у 2015 році на похорони матері. [PERSON] проживав сам, його поховання здійснила двоюрідна сестра [PERSON] . Отже, суд встановив, що [PERSON] на день смерті [PERSON] спільно з ним не проживала, а лише була зареєстрована з ним за однією адресою. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст. 1262 ЦК України\~у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 статті 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно з підпунктом 3.21 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нготаріусами Українии, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Однією з обов`язкових умов для успадкування відповідачкою [PERSON] після смерті брата [PERSON] його майна є прийняття нею спадщини лише шляхом подання заяви нотаріусу протягом шести місяців з дня його смерті (ч. 1 ст. 1269 ЦК), бо на цей час вона спільно з ним не проживала і відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину не прийняла. Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання спадкодавця [PERSON] не може бути доказом того, що вона проживала з ним на час його смерті і прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Також судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса відповідачка не зверталася, з позовом до суду про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини вона теж не зверталася. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та встановити факт непроживання [PERSON] з [PERSON] на час його смерті та визнати її такою, що не прийняла спадщинe після смерті останнього.

Outcome: approved