Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить встановити факт смерті його сестри громадянки України [PERSON] , [INFO] , який мав місце [INFO] в селищі Вейделевка, Вейделевського району, Бєлгородської області. В обґрунтування вимог зазначає, що він є рідним братом померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заявник зазначає, що за життя [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована у с. Терни Куп`янського (раніше - Дворічанського) району Харківської області. Факт того, що [PERSON] на час смерті була громадянкою України підтверджується відповіддю ГУ ДМС України в Харківській області від 28.11.2023. У 2019 році [PERSON] перенесла інсульт та була частково паралізована, постійний догляд за нею здійснювали сусіди за проханням заявника. У [PERSON] не було дітей, вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. З 24.02.2022 с. Терни Куп`янського (Дворічанського) району Харківської області перебуває в окупації. У кінці травня 2023 року стан сестри погіршився, її було госпіталізовано до лікарні м. Валуйки РФ. Після чого була перевезена медиками у лікарню в с. Вейделевка Вейделевського району Бєлгородської області, де [INFO] його сестра померла. Її тіло було направлено для поховання за місцем її постійного проживання до с. Терни Куп`янського району , де вона і була похована. Похорони організували сусіди. Свідоцтво про смерть видано Троїцьким районним відділом записів актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 29.08.2023, який був найближчим відділом реєстрації актів цивільного стану. Сусіди сестри надіслали копію свідоцтва про смерть, зв`язок з ними втрачено. Заявник зазначає, що у листопаді 2023 року він звернувся до Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою державної реєстрації смерті [PERSON] , в чому йому було відмовлено. Лікарська довідка про смерть у заявника відсутня, отримати її на окупованій території неможливо, тому змушений звернутися до суду. Метою звернення до суду заявник зазначає необхідність оформлення спадщини після померлої, що можливо лише після офіційної реєстрації факту смерті в органі реєстрації актів цивільного стану. Ухвалою судді від 21.11.2023 заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, витребувано докази: з Головного адресного довідкового бюро відомості про реєстрацію місця проживання станом на 23.07.2023 [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Терни Дворічанського району Харківської області. 11.12.2023 до суду на виконання ухвали надійшли відомості з Головного управління ДМС у Харківській області. Ухвалою від 09.01.2024 суд витребувано з Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: 1) належним чином завірену копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] ; 2) копії актових записів про укладення шлюбу [PERSON] , [INFO] ; 3) копії актових записів про народження, в яких матір`ю зазначена [PERSON] , [INFO] ; з Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області відомості про отримання паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , із зазначенням серії, номера, дати видачі, адресу реєстрації та інші відомості, отримані при оформленні паспорта на ім`я [PERSON] ; зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] (в заяві зазначено місце проживання: Харківська область, Куп`янський (Дворічанський) район, с. Терни). 22.01.2024 з Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання ухвали від 09.01.2024 надійшла відповідь. 06.02.2024 на виконання ухвали надійшла відповідь з Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області. Ухвалою суду від 07.02.2024 витребувано з Куп`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: 1) належним чином завірену копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] (або [INFO]; 2) копії актових записів про укладення шлюбу [PERSON] , [INFO] (або [INFO]; 3) копії актових записів про народження, в яких матір`ю зазначена [PERSON] , [INFO] ; з Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області відомості про отримання паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , із зазначенням серії, номера, дати видачі, адреси реєстрації та інших відомостей, отриманих при оформленні паспорта на ім`я [PERSON] ; зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] (в заяві зазначено місце проживання: Харківська область, Куп`янський (Дворічанський) район, с. Терни). 06.03.2024 до суду на виконання ухвали від 07.02.2024 надійшли відомості з з Куп`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та з Головного управління ДМС у Харківській області. У судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, направили до суду клопотання про розгляд справи відсутності їх представника. Суд, вислухавши заявника, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] виданим 24 січня 1955 року, наданим заявником у засвідченій копії суду (а.с.5). Із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.6). У свідоцтві про народження не зазначено по батькові та місце народження [PERSON] наданої заявником копії документа, який був виданий органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, вбачається, що [INFO] у с. Вейделевка Вейделевського району Бєлгородської області РФ померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 серпня 2023 року виданим Троїцьким районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану (а.с.7). З листа Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №6301.6.2-21407/63.3-23 від 28.11.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України відповідно до Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України», інформація щодо виходу з громадянства не надходила (а.с.27). На ухвалу суду ГУ ДМС України в Харківській області повідомило, що станом на 08.12.2023 [PERSON] , [INFO] , на території Харківської області не зареєстрована (а.с.34). Відповідно до листа Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №63/50-10-24-32.26/32.26 від 12.01.2024 повідомили, що в ході перевірки архівного фонду Четвертого відділу ДРАЦС актових записів про народження та про шлюб на [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Перевіркою відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження №5, складений 02.06.1952 року виконавчим комітетом Тернянської сільської ради Дворічанського району Харківської області, тому порадили звернутися для витребування відповідного документа із запитом до Куп`янського відділу ДРАЦС у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.52). Згідно з листом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №6301.4.1-1830/63.3-24 від 01.02.2024 за обліками ГУ ДМС у Харківській області факт оформлення паспорта громадянина України на території Харківської області на ім`я [PERSON] , [INFO] , не встановлений. Також поінформували, що наявна інформація про про оформлення паспорта громадянина України на території Харківської області на ім`я [PERSON] , [INFO] . Інформація про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Харківській області факт реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання не встановлений (а.с.55). З Куп`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, лист №30-32.14-30 від 31.01.2024, надійшла копія актового запису №5 про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Тернянською сільською радою Дворічанського району Харківської області 02.06.1952 року, з якого вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Крім того, в листі зазначено, що актових записів про народження де є зазначена матір`ю [PERSON] , [INFO] , по Куп`янському району Харківської області не виявлено, актових записів про шлюб де є зазначена нареченою [PERSON] , [INFO] , також не виявлено. З наданих суду доказів вбачається, що заявник [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними братом та сестрою. З листа Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №6301.4.1-3421/63.3-24 від 26.02.2024 вбачається, що за обліками ГУДМС у Харківській області наявні дві архівні заяви про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року. На ім`я [PERSON] , [INFO] , Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області 12.10.2006 був оформлений паспорт громадянина України серії [NUMBER] у зв`язку з обміном (неточність в записах) паспорта громадянина України серії [NUMBER] оформленим Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області 04.10.1996, де в графі «прізвище, ім`я та по батькові» заяви зазначено « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на норми ст. 317 ЦПК України, згідно з частинами 1 та 2 якої заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Отже, до даних правовідносин не підлягають застосуванню приписи ст. 317 ЦПК України, оскільки смерть [PERSON] відбулась на території Російської Федерації, а не на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Тому розгляд заяви про встановлення факту смерті [PERSON] на території іншої держави підлягає розгляду в порядку та строки, передбачені для встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За правилами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з вимогами ч. 3 та ч. 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п.1.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5 при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, спадкоємець повинен надати свідоцтво про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану П. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (п.п.2.2 п.2). При цьому забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті. Патологоанатом, як правило, видає лікарське свідоцтво про смерть на підставі розтину трупів (п.п.2.4 п.2). Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі фельдшерської довідки про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, фельдшерська довідка про смерть видається лише на підставі медичної документації, яка відображає стан хворого до його смерті, якщо немає підозри на насильницьку смерть і причина смерті може бути встановлена точно (п.2.4). При підозрі насильницької смерті або у випадках, зокрема, коли смерть настала від механічної асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, а також на померлих, особистість яких не встановлена, фельдшерська довідка про смерть не видається. У цих випадках обов`язково провадиться судово-медична експертиза, після чого видається лікарське свідоцтво про смерть закладом охорони здоров`я (п.2.5). При цьому забороняється видача фельдшерської довідки про смерть заочно, без особистого встановлення фельдшером (акушеркою) факту смерті (п.2.6). Для заявника встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту смерті його сестри [PERSON] є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого оформлення спадщини після її смерті. Водночас, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 серпня 2023 року виданого Троїцьким районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану ЛНР 23 липня 2023 року у с. Вейделевка Вейделевського району Бєлгородської області РФ померла [PERSON] , [INFO] . Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Поряд з тим, як вбачається з листів Державної міграційної служби паспорт України видавався [PERSON] , [INFO] . Такі розбіжності у прізвищі померлої, оскільки вбачається що померла саме [PERSON] , та даті народження [PERSON] (у свідоцтві про народження [INFO] , у паспорті та свідоцтві про смерть - [INFO] ) позбавляють суд можливості встановити, що померла згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 серпня 2023 року виданим Троїцьким районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану ЛНР 23 липня 2023 року у с. Вейделевка Вейделевського району Бєлгородської області РФ [PERSON] , [INFO] , та сестра заявника [PERSON] , [INFO] , є однією ж тією самою особою. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та відмовляє заявнику у її задоволенні. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed