Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 10.08.2019 між ним та [PERSON] укладено шлюб, зареєстровано такий у Самбірському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та прізвище відповідачки змінено на [PERSON] . Упродовж двох років позивач періодично працював за кордоном та надсилав дружині кошти на утримання сім`ї, ремонт квартири, придбання меблів та побутових приладів, а також на інші потреби. 07.04.2022 відповідач телефоном повідомила про намір розірвати шлюб без будь-яких пояснень та висловилась про небажання у добровільному порядку здійснити поділ майна подружжя. За час сімейного життя за спільні кошти ними як подружжям придбано квартиру [ADDRESS] . Оскільки домовленості про порядок поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, не досягнуто, відтак між сторонами виник спір, а тому бажає скористатись своїм правом на поділ майна та вважає, що його ідеальна частка у спільній власності становить 1/2 частини вищевказаної квартири. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання за нею права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Вказала, що всі кошти, сплачені за придбання вказаної квартири, були її особистими коштами. Майнові права на квартиру придбано та повністю сплачено 22.01.2019, тобто до реєстрації шлюбу з позивачем, що відбулось 10.08.2019. Жодних додаткових коштів на придбання квартири ні її, ні [PERSON] після 22.01.2019 не використано. Право власності на квартиру зареєстроване 08.07.2020, що мало місце після завершення будівництва будинку [ADDRESS] . Таким чином, вказана квартира є її особистою приватною власністю, до такої не застосовується презумпція спільності майна подружжя. Також зазначила, що 23.10.2017 [PERSON] уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів» договір №104/Є про участь у фонді фінансування будівництва, за умовами якого за нею закріплено об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] . До 27.10.2017 [PERSON] внесла 100% вартості об`єкта інвестування в розмірі 642789 грн. 22.01.2019 між нею ( [PERSON] ) та [PERSON] укладено договір №1 уступки права вимоги за договором про участь у фонді фінансування будівництва №\~104/Є від 23.10.2017 та на виконання умов якого передала [PERSON] грошові кошти в сумі 44500 доларів США. На підтвердження повного розрахунку за вищевказаним договором [PERSON] надала їй копію договору про участь у фонді фінансування будівництва від 23.10.2017 №104/Є та підписала акт прийому-передачі права вимоги (майнових прав) на об`єкт інвестування до договору №1 уступки права вимоги від 22.01.2019. В подальшому, на виконання договору №1 уступки вимоги, як новий довіритель, 22.01.2019 уклала з ТОВ «ФК «Новий Львів» договір про участь у фонді фінансування будівництва №104/Є від 23.10.2017 в новій редакції, що є додатковим підтвердженням факту передачі майнових прав та повної оплати за таку передачу. Вказала, що на момент підписання акту прийняття-передачі об`єкта інвестування №60 від 16.06.2020 та подальшої реєстрації права власності на квартиру, надала ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів» та забудовнику ПП «Львівдах» відомості про укладення 10.08.2019 шлюбу зі [PERSON] та зміну її прізвища на « [PERSON] », а тому підписала відповідні документи та отримала витяг про реєстрацію права власності на ім`я [PERSON] . Вважає, що оскільки 08.07.2020 було лише зареєстроване її право власності на квартиру, проте майнові права набуті нею ще 22.01.2019, тобто до укладення шлюбу зі [PERSON] , відтак вказане є підставою для задоволення зустрічного позову та відмови у задоволенні первісного. У судовому засіданні представник позивача, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала. Пояснила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2019 до 17.02.2023. Відповідно до акту прийняття-передачі об`єкта інвестування майнові права на квартиру [ADDRESS] відповідачка прийняла 16.06.2020, тобто під час перебування у шлюбі з позивачем. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права власності на квартиру за відповідачкою відбулася 08.07.2022, відтак саме з цього моменту в останньої виникло право власності. За правилами застосування презумпції спільності сумісної власності майна подружжя позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна подружжя. При цьому, відповідачкою не доведено, що квартира придбана за її особисті кошти чи кошти її батьків. Також вказала, що в договорі №1 уступки права вимоги від 22.01.2019 відсутні відомості про обсяг права вимоги, що передається за таким договором. Окрім цього, немає доказів того, що [PERSON] видано свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва та закріплено за нею об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] . Також не надано доказів того, що [PERSON] на момент укладення договору №1 уступки права вимоги сплатила повністю вартість об`єкта інвестування. Просила суд визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири та в задоволенні зустрічного позову відмовити. Позивач,\~відповідач за\~зустрічним позовом\~ [PERSON] ,\~будучи також\~допитаним за\~його згодою\~як свідок,\~первісний позов\~підтримав з\~підстав,\~що в\~такому викладені,зустрічний позов не визнав. Надав суду показання про те, що у 2018 році разом з дружиною розпочали пошук квартири для придбання. Квартиру [ADDRESS] , яка на той час була дворівневою, їм показувала [PERSON] у 2018 році, але оскільки її вартість становила близько ста тисяч доларів США, змушені були відмовитися та шукати інші варіанти. Після весілля, а саме 31.08.2019, почали проживати у батьків дружини. 03.09.2019 батько дружини сказав, щоб вони займалися пошуками квартири у м. Львові. Проте, оскільки підшукати відповідний варіант їм не вдалось, тимчасово призупинили такі пошуки та 14.09.2019 він поїхав за кордон, а через короткий проміжок часу надіслав дружині кошти. Окрім цього, 15.09.2019 його батьки передали батькам дружини 10 тисяч доларів США на придбання квартири. Загальна сума, яку надав дружині на придбання квартири склала 26\~600 доларів США, з яких 10\~000 доларів США він позичив у батьків, решта це його особисті кошти. Тоді ж дружина йому повідомила, що квартиру [ADDRESS] , розділили на дві окремі квартири і є можливість придбати двокімнатну квартиру. Ствердив, що зазначену квартиру придбано у вересні 2019 року під час його перебування за кордоном, про підписання відповідачкою будь-яких договорів та оплату коштів за таку нерухомість у січні 2019 року йому відомо не було. У грудні 2019 року повернувся з-за кордону, після чого почали займатися ремонтом, на що він також надавав власні кошти. Вважає, що колишня дружина ввела його в оману та не повідомила про укладення у січні 2019 році договору уступки, а також про те, що їй належать будь-які майнові права на квартиру. У випадку такої обізнаності жодних коштів на придбання квартири не надав би. Просив суд позов про поділ майна подружжя задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача, позивача за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав з підстав, що викладені в такому. Додатково пояснив, що майнові права на квартиру [ADDRESS] [PERSON] набула саме 22.01.2019, що підтверджується відповідними договорами та актом прийому-передачі майнових прав на об`єкт інвестування. Сторонами в ході розгляду справи не спростовано того факту, що купувалася квартира [ADDRESS] , загальною площею 65,9 кв.м., а тому питання того, що у 2017 році така квартира спочатку була дворівневою, а в подальшому розділена, не стосується суті справи. Вказав, що представник ТОВ ФК «Новий Львів» та допитані як свідки батьки позивачки [PERSON] підтвердили те, що надавали дочці кошти на купівлю цієї квартири, і те, що будинок введено експлуатацію у 2020 році, а [PERSON] , в свою чергу, підтвердила факт укладення договору уступки та проведення [PERSON] в присутності батьків останньої повного розрахунку за квартиру. Вважає, що відсутні підстави для задоволення первісного позову з мотивів презумпції спільності майна подружжя, оскільки стороною відповідача таку спростовано. Просив суд у задоволенні первісного позову відмовити та зустрічний позов задовольнити. У судовому засіданні від 05.02.2024 відповідач, позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтримала позицію свого представника, первісний позов не визнала та зустрічний позов підтримала. Представник третьої особи ТОВ ФК «Новий Львів» Лазор А.О. у судовому засіданні підтримав письмові пояснення від 15.09.2023 (т. 2 а.с. 18-19), відповідно до яких 23.10.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів» та [PERSON] укладено договір №104/Є про участь у фонді фінансування будівництва, за умовами якого остання придбала квартиру [ADDRESS] загальною площею 65,9 кв.м. В подальшому, 22.01.2019 між [PERSON] та [PERSON] , за погодженням ТОВ ФК «Новий Львів», укладено договір №1 уступки права вимоги за договором №104/Є, акт прийому-передачі майнових прав на об`єкт інвестування та договір №104/Є в новій редакції. Вказав, що 28.02.2019 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва об`єкта по [ADDRESS] проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. Ствердив, що [PERSON] здійснила повну оплату вартості квартири. Також зазначив, що вищевказані документи підписані відповідними сторонами, однак при оформленні цих документів допущена помилка щодо дати складання таких. У зв`язку з цим ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів» проводиться службове розслідування, результати якого станом на час розгляду справи відсутні. При вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України (СК\~України)\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України). Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.\~65\~СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. У статті 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. За умовами пунктів 1 3 частини 1 цієї статті особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом встановлено, що 10.08.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №182. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (т. 1 а.с. 26). Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.01.2023 шлюб, укладений між сторонами, розірвано, змінено прізвище [PERSON] на дошлюбне [PERSON] (т. 1 а.с. 101). Предметом спору у цій справі про поділ майна подружжя є квартира [ADDRESS] . Так, з інформаційної довідки від 29.11.2022 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.07.2020 встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,9 кв.м., зареєстровано за [PERSON] 08.07.2020 за реєстраційним №37262267 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пастернаком М.М. (т. 1 а.с. 8-9, 99). Підставою для державної реєстрації слугували: договір про участь у фонді фінансування будівництва № 104/Є від 23.10.2017, договір уступки права вимоги за договором про участь у фонді фінансування будівництва від 22.01.2019, договір про участь у фонді фінансування будівництва в новій редакції від 22.01.2019, виписка з переліку осіб, які брали участь в інвестуванні будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , акт прийняття-передачі об`єкта інвестування №60 від 16.06.2020, довідка про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування №104/Є від 15.06.2020. Також встановлено, що 23.10.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів» (управитель) та [PERSON] (довіритель) укладено договір №104/Є про учать у фонді фінансування будівництва, за умовами п. 1.2 якого довіритель приймає на себе зобов`язання виконувати правила фонду та передати управителю в обсягах та на умовах цього договору кошти в управління з метою отримання у власністю об`єкта інвестування квартири [ADDRESS] (загальна площа 65,9 кв.м., кількість кімнат 2, 10 поверх, вартість об`єкта інвестування 642\~789 грн.). Об`єктом будівництва за цим договором є десятиповерховий багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по [ADDRESS] , будівництво якого організовує забудовник та фінансує управитель за рахунок отриманих в управління від довірителів коштів (п. 1.5). Для закріплення об`єкта інвестування довіритель до 27.10.2017 вносить на рахунок управителя кошти в розмірі 642\~789 грн., що становить 100 відсотків вартості об`єкта інвестування (п. 5.3) (т. 1 а.с. 73-81). 22.01.2019 між [PERSON] (довіритель) та [PERSON] (новий довіритель) укладено договір №1 уступки права вимоги за договором про участь у фонді фінансування будівництва, згідно з п. 2.1 якого за згодою управителя (ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів») довіритель, на умовах та в порядку, що визначені цим договором, уступає новому довірителю право вимоги, а новий довіритель сплачує за це довірителю 44\~500 доларів США шляхом перерахування (внесення) грошових коштів на поточний рахунок довірителя в установі банку чи у готівковій формі протягом трьох робочих днів з моменту укладення цього договору (п. 4.1) (т. 1 а.с. 82-86). На підставі акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт інвестування від 22.01.2019, [PERSON] передала [PERSON] майнові права на об`єкт інвестування, згідно з договором №1 уступки права вимоги від 22.01.2019 за договором про участь у фонді фінансування будівництва №104/Є від 23.10.2017 (т. 1 а.с. 87). 22.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів» (управитель) та [PERSON] (довіритель) укладено договір №104/Є від 23.10.2017 про учать у фонді фінансування будівництва в новій редакції згідно з договором №1 уступки права вимог за договором про участь у фонді фінансування будівництва, укладеного 22.01.2019 (т. 1 а.с. 88-96). Згідно з випискою ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів», [PERSON] брала участь в інвестуванні будівництва житлового будинку на [ADDRESS] згідно з договором про участь у фонді фінансування будівництва №104/Є від 23.10.2017 (т. 1 а.с. 166). 16.06.2020 між ПП «Львівдах» (забудовник) та [PERSON] (довіритель) складено акт прийняття-передачі об`єкта інвестування №60 від 16.06.2020, за умовами якого забудовник передав довірителю об`єкт інвестування квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,9 кв.м. Сторони договору погодились, що об`єкт інвестування відповідає вимогам договору №104/Є від 23.10.2017 про участь у фонді фінансування будівництва, претензій стосовно якості, складу, оздоблення, площ та планування такого довіритель не має (т. 1 а.с. 98). Як видно з довідки про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування від 15.06.2020, сума коштів, внесена довірителем до фонду фінансування будівництва у розмірі 642\~789 грн., сплачена в повному обсязі (т. 1 а.с. 169). Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , надала показання про те, що з 2018 року сторони, як майбутнє подружжя, мали намір спільно придбати квартиру. У квітні 2019 році знайшли квартиру на [ADDRESS] , за яку її син сплатив завдаток у розмірі 1000 доларів США. Проте через кілька днів батько [PERSON] повернув кошти, оскільки не всі документи на таку квартиру були готові. Вказала, що 14.09.2019 син поїхав за кордон, а вже 15.09.2019 вона передала батькам [PERSON] кошти для купівлі квартири у розмірі 10000 доларів США. Окрім цього, на придбання квартири її син надавав свої особисті кошти, зароблені до одруження, кошти, подаровані на весілля, а також кошти надавали батьки [PERSON] . Про квартиру [ADDRESS] довідалася від [PERSON] після того як надали гроші, проте у такій квартирі не була. Допитаний як свідок батько позивача за первісним позовом [PERSON] надав показання про те, що пошуками квартири сторони почали займатися у 2018 році. Вказав, що у грудні 2019 року разом з сином ходив оглядати придбану квартиру та у січні 2020 року почали там проводити ремонтні роботи, проте фактично участі в таких не брав через конфлікт з батьком [PERSON] . З травня 2020 року відносини між сином та невісткою погіршилися, а з 2021 року, довідавшись про те, що квартира оформлена лише на [PERSON] , хотіли повернути надані кошти на придання квартири, проте в позасудовому порядку досягнути згоди не вдалося. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що 22.01.2019 уклала з [PERSON] договір уступки права вимоги за договором про участь у фонді фінансування будівництва, за яким остання сплатила готівкою повну вартість квартири у сумі, що відповідає 44500 доларів США, та набула майнові права на таку. Вказала, що квартиру [ADDRESS] показувала не вона, а маклер, послугами якої користувалася [PERSON] . При підписанні такого договору та передачі коштів, окрім них, у приміщенні ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів» були присутні маклер та батьки [PERSON] .\~Пояснила, що квартиру вона купувала дворівневу, однак потім роз`єднала таку на дві окремі квартири та в подальшому одну з них продала [PERSON] . Усі кошти за об`єкт інвестування сплатила ТОВ «Фінансова компанія «Новий Львів» в повному обсязі в розмірі, передбаченому договором. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] надала показання про те, що квартиру [ADDRESS] вони з чоловіком придбали 22.01.2019 для дочок, які на той час були студентками. Вказала, що особисто познайомилися зі [PERSON] у 2018 році та останньому не було відомо про купівлю цієї квартири. Ствердила, що в батьків [PERSON] коштів на придбання квартири не позичали. Вказала, що вказана квартира на момент одруження була без ремонту, який в подальшому здійснювався за їхні кошти. Допитаний в ході розгляду справи як свідок батько відповідачки [PERSON] надав показання про те, що квартиру [ADDRESS] придбали для дочок, а [PERSON] до придбання такої жодного відношення не має. Цю квартиру шукали протягом року, договір укладали від імені дочки [PERSON] та сплатили повну вартість квартири. Ремонт у квартирі розпочали у 2020 році та участі у такому [PERSON] не брав, коштів у його батьків не придбання квартири не позичали. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed