Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

10 вересня 2019 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 35315,51 грн. з урахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних, а також судовий збір у сумі 1921,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що оскільки відповідач є власником квартири [ADDRESS] , а отже є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які з 01.05.2018 року постачає КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Проте відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2019 складає 33731,15 грн. На виконання вимог Закону № 2189 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34(5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже можуть бути укладені лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Договір за правилами Закону між позивачем та відповідачем не укладався. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та / або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 1233,32 грн., а також 3% річних на суму заборгованості у розмірі 351,04 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 48). Від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона повністю не визнає позовні вимоги, заперечує проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] зазначила, що долученими до позову документами не наведений факт надання послуг, внаслідок чого споживач має право на звільнення від сплати за послуги у разі їх ненадання. Факт ненадання послуг підтверджується Актами обстеження від 31.01.2010 року та 21.01.2020 року. Надані позивачем розрахунки є недостовірними. Вказує на те, що квартира відповідача до мережі централізованого опалення з моменту набуття права власності (7 квітня 2009 року) не підключалася взагалі. Як вбачається з Акту про надання послуг та передачу документів за Договором про надання послуг від 05.02.2008 року виконавець послуг порушив умови договору і виявлені недоліки не ліквідував. Відповідачка своїм коштом обладнала свою квартиру та ліквідувала будівельні недоліки. 31.01.2010 нею та представниками ТОВ «ЕО «Голосієво» було складено Акт-обстеження квартири та встановлено, що у зв`язку з бездіяльністю будівельників та організацій, що приймали в експлуатацію будинок, що унеможливлювала проведення ремонту та експлуатації квартири як житлового приміщення, [PERSON] власним коштом облаштувала та пустила в експлуатацію за договором з ООО «Алкон» 07.11.2009 незалежну систему опалення за допомогою електричного котла «KASPEL», вбудованої теплої підлоги в санвузлах, на балконах та батарей в холі. Була розбита стяжка підлоги, замінені труби подачі тепла, повністю замінені всі теплоносії. Акт встановлює, що квартира відповідача відключена від системи центрального опалення, до якої ніколи не підключалася. Частку власника в загальній системі теплопостачання без її дозволу, без Договору з співвласником і належної оплати оренди, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» продовжує використовувати для продажу своїх послуг. Відповідачем для обчислення наданих по факту послуг з теплопостачання було замовлено та виготовлено Робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії ТОВ «Т-Облік» та встановлено лічильник теплової енергії VULTICALR 302, підписано акт виконаних робіт від 05.11.2016 року, про що ПАТ «Київенерго» було повідомлено заявою від 06.11.2016 року з вимогою опломбувати лічильник. Проте відповіді на заяву до цього часу позивач не надав. Акт введення в експлуатацію вузла квартирного обліку теплової енергії підписувати відмовились. Лічильник знаходиться в робочому стані, але його показники позивачем не враховуються. Відповідачка придбала нові засоби обліку холодної та гарячої води та 06.06.2017 року звернулась до ОСББ «Голосіївська фортеця» з заявою про заміну лічильників. Актом зняття показників лічильників від 21.01.2020 зафіксовано показники зокрема лічильників гарячої води, що підтверджує повну відсутність послуг з гарячого водопостачання та водовідведення та авансову купівлю послуг в обсязі 16 куб.м. У належній відповідачу квартирі ніхто не проживає та комунальні послуги не споживає. Крім того, опалення відсутнє також в місцях загального користування будинку, про що заявникові подавалися акти, складені мешканцями будинку. У відповіді на відзив КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» зазначило, що нарахування за послуги з постачання гарячої води з серпня 2017 року до лютого 2020 року провадилось згідно показників будинкового лічильника гарячої води з урахуванням кількості осіб зареєстрованих у квартирі. Система централізованого опалення житлового будинку на [ADDRESS] оснащена будинковим засобом обліку теплової енергії, який встановлено на загальному вводі будинку. У КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відсутня інформація щодо обладнання вказаної квартири індивідуальним опаленням. Нарахування за спожиті послуги з централізованого опалення провадились згідно з показаннями загальнобудинкового засобу обліку теплової енергії. Матеріали справи не містять відмову споживача від послуг, відсутній пакет документів, що підтверджує правомірність відключення системи опалення квартири від системи теплопостачання. Наголошує, що підведення централізованого опалення до стояка у межах квартири свідчить про надання послуг, таким чином КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» виконало свої зобов`язання, і відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. Відповідачка надіслала заперечення на відповідь позивача, в яких вказала на те, що неодноразово повідомляла КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в усній і письмовій формі про непроживання в квартирі. Зауважила, що протягом 2009-2015 років виконавці не нараховували відповідачу оплату за послуги ЦО, беручи до уваги надані документи. У судовому засіданні 28.02.2024 року представник позивача та відповідачка відсутні. Позивачем не повідомлено суд про причини неявки у судове засідання представника, відповідачка звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, однак суд, перевіривши матеріали справи визнав за можливе завершити судовий розгляд справи за відсутності сторін, ухвалити судове рішення на підставі даних наявних у матеріалах справи та встановлених обставин під час розгляду справи в судових засіданнях за участі сторін. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерного енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ). Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що підприємство надає відповідачці [PERSON] послуги з постачання централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено і не заперечувалось відповідачем, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 13.02.2009, зареєстрована за вказаною адресою з 29.11.2018, що підтверджується довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА № 7973101 від 13.09.2019 (а.с. 47). Також за даною адресою закріплений особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідачки [PERSON] . Відповідно до акту про надання послуг та передачу документів за Договором про надання послуг № К-01/1/062-НП від 05.02.08 від 7 квітня 2009 року ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» надані послуги, пов`язані з оформленням Свідоцтва про право власності, здійсненням державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Сторони встановили, що всі зобов`язання по виконанню умов Договору виконані сторонами належним чином. У сторін відсутні одна до одної претензії, зауваження, спори (п. 3) (а.с. 86). Відповідачка у відзиві на позовну заяву зазначила, що Акт підписала умовно і з примусом. Виконавець послуг порушив умови Договору про що зазначила на Акті. Вказала на те, що спірна квартира здана в експлуатацію без підключення до централізованого опалення, а тому стягнення з неї заборгованість за ці послуги є незаконним. З наданого відповідачем Акту-обстеження від 31.01.2010, складеного комісією в складі: головного інженера - управителя ТОВ «ЕО «Голосієво» Коломійця В.В. , менеджера будинку ТОВ «ЕО «Голосієво» Олійник Л.Ф. та [PERSON] , встановлено, що при обстеженні квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] поверх виявлено наступне: квартира відключена від системи централізованого опалення будинку, в квартирі влаштовано та пущено в експлуатацію ТОВ «Алкіон» 07.11.2009 року незалежну систему опалення за допомогою електричного котла «KOSPEL», вбудованої теплої підлоги та 8 водорадіаторів; спроектована будівельниками і не прийнята власником мережа теплопостачання не задіяна, тому що вбудована мережа не опалює 46 кв.м загальної площі квартири (а.с. 86). Як повідомила відповідачка нею було замовлено та виготовлено робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії ТОВ «Т-Облік». Відповідно до Акту введення в експлуатацію вузла комерційного обліку тепла від 23 вересня 2016 року проектні роботи по вибору та облаштуванню вузла квартирного обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] виконано відповідно до проекту ТОВ «Т-Облік» (а.с. 84). 05.11.2016 Актом виконаних робіт, складеним ФОП [PERSON] за даною адресою було підтверджено встановлення індивідуального теплового лічильника марки Multical 302 № 67434207 (а.с. 94,92). В матеріалах справи міститься звернення [PERSON] до керівника ПАТ «Київенерго» 16.11.2016 (вх. № 128) з проханням у триденний строк опломбувати лічильник і підписати Акт введення в експлуатацію вузла комерційного обліку тепла, однак докази належного та вчасного реагування на вказане звернення у матеріалах справи відсутні (а.с. 87). Крім того, Актом обстеження квартири [ADDRESS] від 21 січня 2020 року, складеним представником ОСББ «Голосіївська фортеця» в особі менеджера ОСББ «Голосіївська фортеця» Ковальчука О.А. та в присутності власниці квартири і свідків, встановлено, що квартира опалюється електричним котлом «KOSPEL», обладнаним автоматичними регуляторами температурного режиму за допомогою теплої підлоги в санвузлах та на балконах та 8 водорадіаторів. В квартирі власник та члени сімї не проживають. Квартира знаходиться під охороною Управління поліції в м. Києві (а.с. 104). Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 3 частина друга статті 21 Закону). Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, та закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. За таких обставин стороною відповідача є доведеним факт не підключення до централізованого опалення спірної квартири та наявність індивідуальної системи опалення. Суд критично ставиться до доводів позивача щодо порядку відключення від мереж ЦО, оскільки ця послуга була відсутньою у квартирі відповідача з моменту введення її в експлуатацію. КП «Київтеплоенерго» не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами надання послуг з централізованого опалення в квартиру [ADDRESS] , яка фактично за наявними у справі доказами, - була від`єднана від внутрішньобудиноквих систем, а відтак твердження сторони позивача про те, що відповідач є споживачем послуг, наданих позивачем, є безпідставними. Крім того, відповідачка також зазначила, що попередній надавач послуг з центрального опалення ПАТ «Київенерго» не нараховував оплату за вказану послугу з підстав їх ненадання. Заперечення сторони відповідача та надані на їх підтвердження докази, позивачем в ході розгляду справи спростовані не були. Суд звертає увагу на те, що відповідно до пп. 15 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених ПМКУ від 21.07.2005 №630, виконавець зобов`язаний звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не доведено належними доказами, що квартира, в якій зареєстрована відповідачка та за якою обліковується заборгованість, була під`єднана до внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, що остання фактично користувались цією послугою, у позивача були відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 28246,74 грн, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води суд зазначає наступне. Встановлено, що відповідно до наданого позивачем акту заміни лічильників холодної та гарячої води від 06.06.2017 року, на прохання відповідачки [PERSON] , здійснено заміну лічильників гарячої води Е-Т 1.5-U № 00233058 і 00256568 на стояках санвузла та ванної кімнати. Встановлені водоміри опломбовані пломбою «ОСББ» (а.с. 95). У відповіді на відзив КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» зазначило, що нарахування за послуги з постачання гарячої води з серпня 2017 року до лютого 2020 року провадилось згідно показників будинкового лічильника гарячої води з урахуванням кількості зареєстрованих у квартирі. Оскільки відповідачка показання квартирних засобів обліку води до виконавця послуг не передавала, з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та перерахунку не зверталася позивачем нарахована заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 5484,41 грн (а.с. 6). Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до п. 11 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі відсутності (несправності) за нормативами споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених в квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період. Згідно із п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Отже, твердження відповідача, що при розрахунку заборгованості про нарахування за послугу гарячого водопостачання не враховано показники індивідуальних засобів обліку суд до уваги не бере, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б доводили, що ці показники відповідач передавав позивачу кожного місяця. У зв`язку з цим, суд задовольняє позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за послугу з гарячого водопостачання в розмірі 5484,41 грн. Крім того, позивачем було пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в зв`язку з неналежним виконанням нею своїх зобов`язань. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За правилами ст. 625 ЦК України позивач має право на інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості та 3 % річних нараховані на суму заборгованості за вказані послуги. Розрахунок нарахування суми інфляційних витрат та 3% річних, наданий позивачем, суд вважає не допустимим доказом, оскільки первісні вимоги позову в частині розміру нарахованої суми заборгованості задоволені частково, а відтак в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід відмовити. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial