Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, в якій заявник просить встановити факт смерті його батька, яка мала місце [INFO] у місті Луганськ [PERSON] , [INFO] , з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання відповідного свідоцтва про смерть. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса). Справу розглянуто за відсутності учасників справи, в силу неможливості їх явки в судове засідання. Так заявником надано до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю. З боку заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшло повідомлення щодо можливості розгляду справи за відсутністю їх представника та зазначено позицію щодо заявлених вимог. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] .. Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.3 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в якому у графі батьки батьком зазначений (мовою оригінала) « [PERSON] », матір`ю зазначена (мовою оригінала) « [PERSON] » ( а.с.19). [PERSON] ( [INFO] ) помер [INFO] у місті Луганськ ( тимчасово окупована територія України), про що 14.11.2023 року Жовтневим відділом ЗАЦС м.Луганська Департаменту ЗАЦС Міністерства юстиції (ЛНР) - органом не підконтрольним державі Україна, видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , але відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» останнє не є документом, що створює на території України правових наслідків. На підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , суду надано довідку про причини смерті №08.5/3629-4-14 року, відповідно до якої встановлена дата його смерті [INFO] , місце смерті м.Луганськ, причини смерті - гостра недостатність кровообігу,постінфарктний кардіосклероз, актовий запис про смерть 3701 від 14.11.2023 ( а.с.21). Також згідно лікарського свідоцтва про смерть від 07.11.23 року [PERSON] ( [INFO] ) помер [INFO] ( причини смерті хвороба- гостра недостатність кровообігу, постінфарктний кардіосклероз) ( а.с. 22-23). Наразі у заявника існують перешкоди в оформленні державної реєстрації смерті громадянина України -його батька [PERSON] , оскільки свідоцтво про смерть серія серії [NUMBER] видане 14.11.2023 Жовтневим відділом ЗАЦС м.Луганська Департаменту ЗАЦС Міністерства юстиції (ЛНР) - органом не підконтрольним державі, на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків на території України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини, отримання належних соціальних виплат на поховання. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Луганськ на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При зверненні заявником до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції, на особистому прийомі останній було роз`яснено та рекомендовано з приводу реєстрації факту смерті звернутись до суду з відповідною заявою. Однак, судом при наданні оцінки свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.11.2023, ограном непідконтрольним державі Україна, довідки про смерть [PERSON] , виданої 04.11.2023 року, медичного свідоцтва про смерть - органом не підконтрольним державі, як доказу приймається до уваги, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт смерті певної особи. Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), зазначає, що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця села Попівка Липовецького району Вінницької області, який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м.Луганськ ( який за життя мешкав за адресою: [ADDRESS] ). Відповідно до вимог ч.2 ст.319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Згідно з вимогами ч.4 ст.316 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved