Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

06.02.2024 року представник [PERSON] адвокат Кашерна В.В. звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позов мотивовано тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №281440 від 01.09.2023 року [PERSON] 01.09.2023 року о 15:50 год., керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO державний номерний знак [NUMBER] по польовій дорозі на виїзді із с. Сабатинівка, при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної ґрунтової дороги, не надав перевагу у русі автомобілю ВАЗ 2104 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, покритою гравієм, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних автомобілів. Внаслідок ДТП обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою суду першої інстанції у справі №402/732/23, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] , закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.12.2023 року апеляційну скаргу представника потерпілого [PERSON] адвоката Кашерної В.В. задоволено, а саме: постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2023 року у справі №402/732/23 - скасовано та постановлено нову постанову, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Оскільки чинним КУпАП не передбачено відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом у разі закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, то понесені позивачем витрати на проведення експертизи, професійну правничу допомогу у справі №402/732/23, у відповідності до ст. 40 КУпАП є матеріальною шкодою, яка підлягає відшкодуванню в межах розгляду даної справи. Апеляційною інстанцією визнано винним відповідача в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів обох учасників дорожнього руху. Як вбачається з постанови апеляційного суду від 20.12.2023 року у справі №402/732/23, даним судом враховано як доказ висновок експерта № ЕС-1727-1-2139.23 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 14 листопада 2023 року, виконаним судовим експертом Комашком Р.В. Проведення даної експертизи замовлялось та оплачувалось позивачем [PERSON] , тобто потерпілим у справі №402/732/23. Вартість проведеної експертизи становить 15000 грн. Вважає, що [PERSON] має право на відшкодування відповідачем [PERSON] витрат, пов`язаних з розглядом справи №402/732/23 (номер провадження 33/4809/456/23), в зв`язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи від 14.11.2023 року № ЕС-1727-1-2139.23. [PERSON] понесені витрати, пов`язані з апеляційним розглядом справи №402/732/23 (номер провадження 33/4809/456/23) у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 7000 грн. Крім цього, позивач вважає що йому спричинена відповідачем моральна шкода у розмірі 10000 грн. Моральна шкода спричинена у вигляді душевних страждань, яких [PERSON] зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого та його близьких родичів-батьків (власником автомобіля є батько позивача - [PERSON] ) з боку відповідача, який порушивши правила дорожнього руху, завдав значної матеріальної шкоди автомобілю, на відновлювальний ремонт якого було потрачено час у два місяці та кошти в сумі 30 460 грн. Позивач вважає, що розмір моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях з приводу вищезазначених подій та обставин, яких він зазнав, відповідає характеру та обсягу страждань, засадам розумності, виваженості та справедливості. Просить суд: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12 857 грн. 85 коп. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.02.2024 року відкрито провадження у справі. 23.02.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Пузира В.О. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, [PERSON] є власником транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , червоного кольору. Цивільно-правова відповідальність Відповідача, як власника даного автомобіля, станом на момент ДТП (01.09.2023) застрахована в ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Згідно вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Оскільки Позивачем суму відшкодування не доведено, можливості провести відповідну експертизу не надано, тому і стягнення розміру матеріального збитку повинно вирішуватись виключно в судовому порядку зі Страхової компанії. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди вказує, що Позивачем не доведено те, що пошкодження автомобіля, власником якого він не є спричинило будь-які зміни в житті останнього. До суду не надано доказів на підтвердження того, що позивачу було завдано моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Відповідач вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Сторона Відповідача вважає, що Позивачу могла бути заподіяна моральна шкода, що в грошовому еквіваленті становить 2000 грн., що буде розумною, справедливою і достатньою мірою компенсації моральної шкоди. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Кашерна В.В. в судовому засіданні позов підтримали з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пузир В.А. позов не визнав та просив суд у позовній вимозі про стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю. Щодо моральної шкоди просив задовольнити частково у розмірі 2000 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень представників позивача та відповідача. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.12.2023 року провадження №33/4809/456/23 апеляційну скаргу представника потерпілого [PERSON] адвоката Кашерної В.В. задоволено. Постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2023 року скасовано. Постановлено нову постанову, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст.38 КУпАП. Як вбачається з постанови апеляційного суду, судом враховано як доказ висновок експерта № ЕС-1727-1-2139.23 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 14 листопада 2023 року, виконаним судовим експертом Комашком Р.В. Інтереси потерпілого [PERSON] при розгляді справи апеляційним судом здійснювала адвокат Кашерна В.В. (а.с.11-15). Позивач [PERSON] замовив та оплатив проведення будівельно-технічної судової експертизи на загальну суму 15000 грн. (а.с. 20-25). Адвокат Кашерна В.В. представляла інтереси [PERSON] у Кропивницькому апеляційному суді на підставі Ордеру серії ВА №1063589 (а.с. 28) та Договору №27 про надання правової допомоги від 05.10.2023 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31-33). За надані послуги адвоката Кулик І.В. сплатив 7000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №27 від 05.10.2023 року та № 27А від 20.12.2023 року (а.с. 35). Норми права та мотиви їх застосування. Щодо матеріальної шкоди суд зазначає наступне. У відповідності з положеннями ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Оскільки чинним КУпАП не передбачено відшкодування витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи у разі закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу у справі №402/732/23 матеріальною шкодою, яка підлягає відшкодуванню в межах розгляду даної справи. При цьому суд враховує, що ці витрати є саме матеріальною шкодою та були вимушено понесені позивачем для доведення ним вини [PERSON] у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Оскільки позивачем належними доказами доведено понесення ним витрат під час розгляду справи № 402/732/23 в сумі 22000,00 грн., суд вважає, що ці витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на його користь. Разом з тим позивач [PERSON] при подачі позовної заяви вказав, що відповідач частково відшкодував матеріальну шкоду в розмірі 250 доларів США, що в перерахунку в національну валюту України гривню, відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 01.09.2023 еквівалентно 9142 грн. 15 коп. Отже, сума майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 12857,85 грн. (22000 9142,15 = 12857,85 грн.). Щодо моральної шкоди суду зазначає наступне. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.12.2023 року провадження №33/4809/456/23 апеляційну скаргу представника потерпілого [PERSON] адвоката Кашерної В.В. задоволено. Постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2023 року скасовано. Постановлено нову постанову, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Порушення полягало у тому, що [PERSON] 01.09.2023 року о 15:50 год., керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO державний номерний знак [NUMBER] по польовій дорозі на виїзді із с.Сабатинівка, при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної грунтової дороги, не надав перевагу у русі автомобілю ВАЗ 2104 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі покритою гравієм, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних автомобілів. Внаслідок ДТП обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.16.11 ПДР України. У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже наявність вини у діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача, що спричинило пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. оцінені ним суб`єктивно і є дещо завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх частково у розмірі 4000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено наступне. Інтереси позивача в справі на підставі Договору №36 від 28.12.2023 про надання правової допомоги та ордеру серії ВА №1071451 від 28.12.2023 року представляв адвокат Кашерна Віта Василівна (а.с. 28, 29-30, 34). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу ним, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, додано квитанцію до прибуткового касового ордера від 28.12.2023 року (а.с. 35 на звороті). Суд погоджується з доводами представника позивача - адвоката Кашерної В.В. про те, що долучені до матеріалів позовної заяви документи підтверджують надання адвокатом Кашерною В.В. правової допомоги позивачу [PERSON] при розгляді справи №385/149/24. Враховуючи той факт, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , суд при ходить до переконливого висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 2100 грн. витрат на професійну правничу допомогу Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1695,68 грн.

Outcome: partial