Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

16.02.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із відповідача на свою користь борг в сумі 104975 грн. та судові витрати у справі, що складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вказав, що 20.02.2015 він надав [PERSON] позику в сумі 95000 грн. Вказане підтверджується розпискою від 20.02.2015. Відповідач зобов`язався повернути всю суму позики до 20.03.2015, проте станом на 16.02.2018 не виконав свого обов`язку, чим порушим умови договору. Враховуючи індекс інфляції та 3% річних від простроченої заборгованості, загальний борг відповідача перед позивачем становить 104975 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.04.2018 цивільну справу №712/1681/18 передано до Придніпровського районного суду м.Черкаси для розгляду за підсудністю. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.05.2018 справу №712/1681/18 прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12.03.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із відповідача на свою користь борг в сумі 172000 грн. та судові витрати у справі, що складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вказав, що 10.11.2015 він надав [PERSON] позику в сумі 160000 грн. Вказане підтверджується розпискою від 10.11.2015. Відповідач зобов`язався повернути всю суму позики до 20.12.2015, проте станом на 26.02.2018 не виконав свого обов`язку, чим порушим умови договору. Враховуючи індекс інфляції та 3% річних від простроченої заборгованості, загальний борг відповідача перед позивачем становить 172000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.03.2018 справу №711/1822/18 прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.03.2018 заяву позивача про забезпечення позову у справі №711/1822/18 задоволено та накладено арешт на майно [PERSON] , а саме житловий будинок та господарські споруди. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.06.2018 об`єднано в одне провадження цивільні справи №712/1681/18 та №711/1822/18. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.12.2018 цивільну справу №711/1822/18 за позовами [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу залишено без розгляду. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 14.02.2019 вказану ухвалу скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13.03.2019 об`єднану цивільну справу №711/1822/18 за позовами [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу направлено для розгляду за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.04.2019 об`єднану цивільну справу №711/1822/18 за позовами [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу прийнято для провадження судді Морозова В.В. та призначено підготовче судове засідання у справі. 21.05.2018 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із відповідача на свою користь борг в сумі 326808 грн. та судові витрати у справі, що складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вказав, що 19.04.2016 він надав [PERSON] позику в сумі 306000 грн. Вказане підтверджується розпискою від 19.04.2016. Відповідач зобов`язався повернути всю суму позики до 01.06.2016, проте станом на 21.05.2018 не виконав свого обов`язку, чим порушим умови договору. Враховуючи індекс інфляції та 3% річних від простроченої заборгованості, загальний борг відповідача перед позивачем становить 326808 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10.09.2018 цивільну справу №711/4067/18 передано до Черкаського районного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.10.2018 справу №711/4067/18 прийнято до провадження судді Смоляра О.А. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.12.2018 здійснено перехід з розгляду справи №711/4067/18 в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.01.2019 заяву позивача про забезпечення позову у справі №711/4067/18 задоволено частково та накладено арешт на майно [PERSON] . Постановою Верховного суду від 27.05.2020 вказану ухвалу скасовано, у задоволенні зави позивача про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.05.2019 до участі у справі №711/1822/18 залучено правонаступника позивача [PERSON] ; об`єднано справу №711/1822/18 зі справою №711/4067/18 та передано судді Смоляру О.А. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.10.2019 провадження у справі зупинено до розгляду Касаційним цивільним судом у складі Верховного суду скарги на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №711/4067/18. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23.10.2019 провадження у справі відновлено, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.01.2021 визнано обов`язковою явку до суду відповідача. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19.07.2021 клопотання відповідача задоволено, справу зупинено до набрання законної сили судовим рішенням пов`язаної з нею іншої справи № 691/1363/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.11.2023 провадження у справі відновлено. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 07.11.2018 та 06.05.2019 від нього на адресу суду найшли відзиви, в яких він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вказує, що розписок на ім`я [PERSON] та [PERSON] не писав, коштів від останніх у позику не отримував, вважає існування розписок сфальсифікованим та підробленим. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно рукописної розписки [PERSON] від 19.04.2016, він отримав позику від [PERSON] в сумі 306000 грн., яку зобов`язується повернути до 01.06.2016. Згідно рукописних розписок [PERSON] від 10.11.2015, він отримав позику від [PERSON] в сумі 16000 грн., яку зобов`язується повернути до 20.12.2015, та 20.02.2015, він отримав позику від [PERSON] в сумі 95000 грн., яку зобов`язується повернути до 20.03.2015. Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 04.09.2023, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними розписок від 20.02.2015 та 10.11.2015 відмовлено. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Подані відповідачем відзиви суд не бере до уваги, оскільки аргумент щодо підробки та фальсифікації боргових розписок спростований заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 04.09.2023, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними розписок відмовлено. Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, тому з відповідача слід стягнути заборгованість за борговими розписками в загальному розмірі, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення заборгованості та 3% річних від простроченої суми, що становить 603783 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивач в позовних заявах просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу у загальній сумі 12000 грн. проте жодних підтверджуючих документів на понесення позивачем таких витрат до матеріалів позовних заяв додано не було. За таких обставин суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги не підлягають до задоволення. За правилами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6037,83 грн.

Outcome: approved