Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (надалі позивач) звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] (надалі відповідач) заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 606,52 грн., яка складається з: 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26 399,21 грн. - заборгованість за відсотками; 1 892,28 грн. - заборгованість з 3% річних за користування кредитом; 7 315,03 грн. заборгованість за інфляційними витратами, також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.04.2017 року між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк» укладено угоду №С15.198.73451 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 15 000,00 грн. строком до 13.04.2021. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість станом на 03.12.2020 у розмірі 51 399,21 грн., з яких: 15 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 36 399,21 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 03.12.2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Також, позивач здійснив нарахування 3% річних у розмірі 1 892,28 грн. та інфляційних витрат 7 315,03 грн. з дня укладання договору відступлення права вимоги. Ухвалою суду від 24.10.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання не\~з`явився.\~Направив до\~суду заяву\~про те,\~що ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Профіт Капітал» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник також просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі статті 281\~ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 13.04.2017 відповідач та ПАТ «Ідея Банк» підписали угоду №С15.198.73451 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до п.2 Договору № С15.198.73451 від 13.04.2017, ПАТ «Ідея Банк» відкрив відповідачу поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випустив відповідачці міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Згідно з п.п. 3.1 Угоди максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Згідно з п.п. 3.3. Договору процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24, 00% річних. Згідно з п.п. 3.2 Угоди Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання Угоди, становить 15000.00 грн. Враховуючи, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії здійснюється Банком в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень. Згідно з п. 4 Угоди повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором здійснюватимуться згідно умов Договору, Типового графіку та Розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою\~www.Ideabank.ua. Підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з Типовим графіком і розрахунком сукупної вартості Кредиту. Згідно з п.п. 5.1. клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку та які йому роз`ясненні, зрозумілі та з якими він цілком згідний. Банк, свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , надавши кредитні кошти в розмірі 15000, 00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором № С15.198.73451 від 13.04.2017 станом на 03.12.2020 заборгованість склала: 15000,00 грн. за основним боргом; 36 399,21 грн. за нарахованими та несплаченими відсотками. 03.12.2020 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від AT «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі та відповідну суму перерахувало на користь AT «Ідея Банк», також сторони підписали реєстр боржників. За таких обставин до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги до відповідача за Договором С15.198.73451 від 13.04.2017, що укладений між AT «Ідея Банк» та відповідачем . Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість згідно наданого позивачем розрахунку у розмірі 51 399,21 грн. станом на 03.12.2020. Статтею 1049 ЦК України\~передбачений обов`язок позичальника повернути позику позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює належним чином платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання Відповідно до частини 1\~статті 509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтями\~610,\~612 ЦК України\~ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, не забезпечив своєчасне повернення позивачеві запозичених коштів. Такі дії порушують права та законні інтереси позивача, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за основним боргом у розмірі 15 000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 36 399,21 грн. станом на 03.12.2020 року. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625ЦК України нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляційних витрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. На підставі вищезазначеного, позивач має право на стягнення трьох відсотків річних та у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач порушив строки оплати грошових коштів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат. Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних витрат перевірений судом та є арифметично вірним. На підставі вищезазначеного, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 892,28 грн. 3% річних та 7 315,03 грн. інфляційних витрат. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Проте, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого ухвалою суду строку. В матеріалах справи також відсутні докази неможливості подання відповідачем доказів з об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, як і доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі суд покладає судовий збір на відповідача. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідних клопотань учасниками справи не було заявлено. Представник позивача - адвокат Мартиненко В. В. в підтвердження стягнення витрат на правничу допомогу надав до суду наступні докази: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію договору про надання правничої допомоги №28092021-1 від 28.09.2021; копію акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги; копію акту №1 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги №28092021-1 від 28.09.2021; копію платіжної інструкції № 265, відповідно до якої позивач здійснив переказ коштів на рахунок АО «Правовий діалог». При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, перелічених у акті №1 приймання-передачі виконаних робіт від 11 вересня 2023 року, приймаючи до уваги надані документі, які підтверджують понесені витрати, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

Outcome: approved