Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] мотивуючи свої\~позовні вимоги\~тим, що вона з 08 квітня 2022 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на її утримання та на утримання їх спільної дитини, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина до його повноліття в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) та на її утримання до досягнення сином трьох років, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та відсутність заяви позивача про розгляд справи в заочному порядку з винесенням по справі заочного рішення, що є обов`язковою підставою для розгляду справи в заочному порядку (п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України), суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2022 року ( а.с. 8 копія свідоцтва про шлюб), та відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.9) який зареєстрований з матір`ю (а.с. 7 копія довідки). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1-2\~статті\~182\~СК\~України\~ передбачено,\~що\~при\~визначенні розміру\~аліментів\~суд\~враховує: 1)\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище\~дитини; 2)\~стан\~здоров`я\~\~та\~матеріальне\~ становище\~платника\~аліментів; 3)\~наявність\~\~у\~ платника\~\~аліментів \~інших\~дітей,\~\~непрацездатних\~чоловіка,\~\~дружини,\~\~батьків,\~\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність\~\~на \~праві\~власності,\~\~володіння\~та/або\~\~користування у\~платника\~аліментів\~майна\~та\~майнових\~прав,\~у\~тому\~числі\~рухомого\~та\~нерухомого майна,\~\~\~грошових коштів,\~\~\~виключних прав\~\~\~на результати\~\~\~інтелектуальної діяльності,\~\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені\~стягувачем\~аліментів\~витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі\~на\~придбання\~ нерухомого\~\~або \~рухомого\~\~майна,\~\~сума\~яких\~\~перевищує десятикратний\~\~розмір\~прожиткового\~мінімуму\~для\~працездатної особи,\~якщо\~платником\~аліментів\~не\~доведено\~джерело\~ походження\~коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналогічні обставини викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно із частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Виходячи з\~принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу, на утримання сина [PERSON] до його повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини та обох батьків. Крім того, відповідно до вимог статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно статті 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно із частиною 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано, тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача, що буде відповідати інтересам обох сторін. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 16 січня 2024 року. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved