Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

1.21.12.2022 ДП «Морський торговельний порт «Южний» (правонаступник - ДП «Морський торговельний порт «Південний») звернулось до суду з позовом до [PERSON] . 2.Позивач просить суд: -стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 2\~108 797,66 грн. 3.10.02.2023 відкрито загальне позовне провадження. 4.31.03.2023 відповідач подав відзив на позов. 5.21.04.2023 позивач подав відповідь на відзив. 6.08.11.2023 закрито підготовче провадження. 7.Представник позивача в судове засідання 05.03.2024 о 09:00 год. не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи направив на електронну адресу суду 04.03.2024 о 23:25 год., яке відповідно зареєстровано 05.03.2024 після 09:00 год., тому не прийнято до уваги. 8.Позивач звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що з 22.08.2020 [PERSON] тимчасово виконував обов`язки директора ДП «МТП «Южний», приступив до виконання обов`язків директора з 26.08.2020, а з 28.05.2021 увільнений від виконання цих обов`язків. За час перебування на посаді директора [PERSON] звільнив з посад ряд працівників ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), які оскаржили своє звільнення з посад в судовому порядку. Рішеннями суду усіх працівників було поновлено на посаді, виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за затримку виконання рішення суду. Ці кошти позивач вважає шкодою, що завдана з вини особи, яка винна в незаконному звільненні. Вважає, що в силу п.8 ч.1 ст. 134, 237 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у тих випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні працівника. Отже, відповідач як посадова особа має покрити шкоду, заподіяну ДП «Морський торговельний порт «Южний» в розмірі виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за затримку виконання рішення суду. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати коштів. Просить стягнути шкоду на підставі ст. 1166, 1199 ЦК України. 9.Відповідач проти позову заперечує. Обов`язковою умовою для покладення на керівника відповідальності за незаконне звільнення є встановлення вини цієї особи, наявність неправомірних дій, причинного зв`язку та шкоди. Вини [PERSON] у звільненнях працівників немає, оскільки він діяв на виконання рішення Уповноваженого органу про зміну організаційної структури ДП «МТП «Южний» та структури керівництва ДП «МТП «Южний», де штатний розпис не передбачав посад з яких звільнено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Частково до суми шкоди позивачем взагалі безпідставно включно суми виплати середнього заробітку за затримку виконання рішення суду ( [PERSON] , [PERSON] ), оскільки судових рішень про присудження цих виплат не існує. Наступний директор ДП «МТП «Южний» О. Олійник, за керівництва якого було виконано рішення судів про поновлення на посаді звільнених працівників, не оскаржувало рішення судів. На час поновлення звільнених цих посад вже не існувало, вони прийняті на інші посади. Крім того, відповідач не вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу є шкодою для підприємства, оскільки в будь-якому випадку ці кошти підлягали б виплаті цим працівникам, якби вони працювали. Тобто, немає факту заподіяння самої шкоди, а відповідач діяв на виконання наказів Міністерства інфраструктури України щодо організаційної структури ДП «МТП «Южний», тобто відповідач, звільняючи працівників, діяв за погодженням з вищестоячим органом підприємства. Судом встановлені такі обставини справи. 10.ДП «Морський торговельний порт «Південний» є державним підприємством і діє як комерційне підприємство, що засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (Уповноважений орган управління). 11.З 21.08.2020 [PERSON] тимчасово виконував обов`язки директора ДП «МТП «Южний» з 22.08.2020, на період прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління, а з 26.08.2020 приступив до виконання обов`язків директора. 12.Листом №10/11113-20 від 13.10.2020 Міністерство інфраструктури України направило ДП «МТП «Южний» погоджену 12.10.2020 організаційну структуру ДП «МТП «Южний», за якою в структурі підприємства були відсутні посади: заступника директора з безпеки (начальника служби морської безпеки), заступника директора з матеріально-технічного забезпечення, заступника директора з правових та майнових питань, заступника начальника служби морської безпеки з питань безпеки портових засобів та акваторії службі морської безпеки, заступник начальника служби морської безпеки з питань економічної безпеки служби морської безпеки, відділ розслідувань та аналітичної роботи служби морської безпеки, відділ захисту інформації служби морської безпеки, служба матеріально- технічного забезпечення та відповідно посада заступника начальника служби з забезпечення обладнанням, ЗЗЧ та продуктами харчування служби матеріально-технічного забезпечення та відділ нафтопродуктів та промислових товарів служби матеріально-технічного забезпечення. 13.З метою приведення штатного розпису підприємства у відповідність до організаційної структури, погодженої Міністерством інфраструктури України, в.о. директором [PERSON] був виданий наказ №1564 «Про зміну штатного розпису» від 15.12.2020, яким з 17.03.2021 скорочувались у штатному розписі служба матеріально-технічного забезпечення у складі: начальник служби, заступник начальника служби, відділ обладнання та матеріалів, начальник відділу, відділ нафтопродуктів та промислових товарів, начальник відділу; відділ розслідувань та аналітичної роботи, начальник відділу; відділ захисту інформації, начальник відділу; заступник начальника служби морської безпеки з питань економічної безпеки; заступник начальника служби морської безпеки з питань безпеки портових засобів та акваторії. 14.Рішення Міністерством інфраструктури України та погоджена організаційна структура ДП «МТП «Южний» та структура керівництва підприємства, де не передбачено посад заступника директора з безпеки (начальника служби морської безпеки), заступника директор з матеріально-технічного забезпечення та заступника директора з правових та майнових питань, стали підставою видання звільнення на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України (за наказом від 01.12.2020 в.о. директора Ковшара С.П.) працівників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 15.Наказ №1564 від 15.12.2020 «Про зміну штатного розпису», виданий в.о. директора Ковшар С.П., слугував підставою для звільнення на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату таких працівників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. 16.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшара С.П. № 1610-ос від 01.12.2020 звільнено [PERSON] - заступник директора з безпеки (начальника служби морської безпеки) з 01.12.2020 за п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.05.2021 (справа № 263/15834/20) визнано незаконним наказ №1610-ос від 01.12.2020 та поновлено [PERSON] на раніше займаній посаді, стягнуто з ДП «МТП «Южний» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу 364 141,10 грн. Рішення суду виконано підприємством, виплачено 364 141,10 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 66 336,24 грн. середнього заробітку за затримку виконання рішення суду. 17.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшар С.П. №1608-ос від 01.12.2020 звільнено [PERSON] - заступник директора з правових та майнових питань з 01.12.2020 за п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19.05.2021 (справа № 221/8339/20) визнано незаконним наказ №1608-ос від 01.12.2020, поновлено на раніше займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 432 745,88 грн. Рішення суду виконано, виплачено 432 745,88 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 34 014,96 грн. середнього заробітку за затримку виконання рішення суду. 18.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшара С.П. №1609-ос від 01.12.2020 звільнено [PERSON] - заступник директора з матеріально-технічного забезпечення з 01.12.2020 за п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.2021 (справі № 266/6447/20) визнано незаконним наказ №1609-ос від 01.12.2020, поновлено на раніше займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 447 322,16 грн. Рішення суду виконано, виплачено 447 322,16 грн. 19.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшар С.П. №329-ос (зі змінами за наказом від 31.03.2021 № 415-ос) від 17.03.2021 звільнено [PERSON] - заступник начальника служби морської безпеки з питань безпеки портових засобів та акваторії служби морської безпеки з 27.03.2021 за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 26.08.2021 (справа № 241/639/21) визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено на раніше займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 129 988,80 грн. Рішення суду виконано, виплачено 129 988,80 грн. 20.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшара С.П. №331-ос (зі змінами за наказом від 31.03.2021 № 416-ос) від 17.03.2021 звільнено [PERSON] - заступника начальника служби морської безпеки з питань економічної безпеки служби морської безпеки з 27.03.2021 за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 26.08.2021 (справа № 241/639/21) визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено на раніше займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 131 384 грн. Рішення суду виконано, виплачено 131 384 грн. 21.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшара С.П. 2021 №330-ос (зі змінами за наказом від 31.03.2021 № 417-ос) від 17.03. звільнено [PERSON] - начальника відділу розслідувань та аналітичної роботи служби морської безпеки з 27.03.2021 за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 26.08.2021 (справа № 241/639/21) визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено на раніше займаній посаді, середній заробіток за час вимушеного прогулу 148 825,60 грн. Рішення суду виконано, виплачено 148 825,60 грн. 22.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшара С.П. №327-ос (зі змінами за наказом від 31.03.2021 № 418-ос) від 17.03.2021 звільнено [PERSON] - начальник відділу захисту інформації служби морської безпеки з 27.03.2021 за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 26.08.2021 (справа №241/639/21) визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено на раніше займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 106 537,60 грн. Рішення суду виконано, виплачено 106 537,60 грн. 23.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшара С.П. №326-ос (зі змінами за наказом від 01.04.2021 № 426-ос) від 17.03.2021 звільнено [PERSON] - начальник служби матеріально-технічного забезпечення з 27.03.2021 за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.09.2021 (справа №266/2303/21) визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено на раніше займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 98 832,58 грн. Рішення суду виконано, виплачено 98 832,58 грн. 24.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшара С.П. №324-ос (зі змінами за наказом від 01.04.2021 №425-ос) від 17.03.2021 звільнено [PERSON] - заступник начальника служби матеріально-технічного забезпечення з 20.03.2021 за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.10.2021 (справа № 263/4821/21) визнано незаконним наказ про звільнення, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 76 517,45 грн. Рішення суду виконано, виплачено 76 517,48 грн. 25.Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшара С.П. №328-ос (зі змінами за наказом від 01.04.2021 №424-ос) від 17.03.2021 звільнено [PERSON] - начальник відділу нафтопродуктів та промислових товарів служби матеріально-технічного забезпечення з 26.03.2021 за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.08.2021 (справа № 266/2302/21) визнано незаконним наказ про звільнення, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 72 151,29 грн. Рішення суду виконано, виплачено 72 151,29 грн. 26.16.01.2021 був проведений Аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту діяльності ДП «Морський торговельний порт «Южний» (з 01.10.2017 по 31.08.2020), в якому, зокрема, зазначено, що в.о. директора ДП «МТП «Южний» [PERSON] було вжитто заходи щодо погодження організаційної структури Підприємства з Міністерством інфраструктури України. Висновки суду. 27.Предметом спору є покладення на директора державного підприємства повної матеріальної відповідальності у вигляді відшкодування матеріальної шкоди, підставами - звільнення працівників, накази про звільнення яких скасовано судом, на їхню користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та за затримку виконання рішення суду. 28.Позивач посилався на те, що рішення суду про поновлення звільнених працівників та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є належними доказами вини в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшар С.П. в незаконному звільненні, тому не потребує окремого доведення. На підставі п. 8 ч.1 ст. 134, 237 КЗпП України та ст. 1166, 1199 ЦК України просить стягнути шкоду. 29.Відповідач навпаки вважає, що позивачем не доведена ні вина в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшар С.П. в незаконному звільненні, яка є обов`язковим елементом відповідальності, ні сам факт шкоди, відшкодування шкоди за трудовим та цивільним законодавством є різними поняттями. 30.Оцінюючи доводи обох сторін суд виходить з наступного. 31.За час перебування на посаді директора [PERSON] звільнив з посад ряд працівників ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ). Рішенням суду працівники поновлені на роботі, їм виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а деяким і за затримку виконання рішення суду. Судові рішення набрали законної сили, оскільки не оскаржувались роботодавцем. 32.Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 33.Преюдиційне значення у справі надається обставинам, установленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі №917/1345/14). 34.З рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21.05.2021 (№ 263/15834/20) вбачається, що наказ ДП «МТП «Южний» від 01.12.2020 №1610-ос було визнано\~незаконним і\~скасовано з\~тих підстав,\~що [PERSON] не надсилав до Уповноваженого органу управління, не погоджував та не затверджував новий штатний розпис підприємства, в якому була відсутня посада, яку обіймав [PERSON] , при цьому фактичне припинення повноважень останнього, як посадової особи, Уповноваженим органом управління (Міністерством інфраструктури України) погодженням 12.10.2020 нової організаційної структури ДП «МТП «Южний», не можна ототожнювати з припиненням повноважень посадових осіб, що є самостійною підставою для звільнення на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. 35.З рішенням\~Волноваського районного\~суду Донецької\~області від\~19.05.2021\~(№221/8339/20)\~вбачається,\~що наказ\~ДП «МТП\~«Южний» №1608-ос\~від 01.12.2020 було визнано незаконним і скасовано з тих підстав, що [PERSON] не надсилав до Уповноваженого органу управління, не погоджував та не затверджував новий штатний розпис підприємства в якому була відсутня посада, яку обіймав [PERSON] , при цьому фактичне припинення повноважень останнього, як посадової особи, Уповноваженим органом управління (Міністерством інфраструктури України) погодженням 12.10.2020 нової організаційної структури ДП «МТП «Южний», не можна ототожнювати з припиненням повноважень посадових осіб, що є самостійною підставою для звільнення на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. 36.З рішення\~Приморського районного\~суду міста\~Маріуполя Донецької\~області від\~03.06.2021\~(№\~266/6447/20)\~вбачається,\~що наказ\~ДП «МТП\~«Южний» від\~01.12.2020\~№ 1609-ос\~було визнано\~незаконним і\~скасовано з\~тих підстав,\~що [PERSON] не надсилав до Уповноваженого органу управління, не погоджував та не затверджував новий штатний розпис підприємства в якому була відсутня посада, яку обіймав [PERSON] , при цьому фактичне припинення повноважень останнього, як посадової особи, Уповноваженим органом управління (Міністерством інфраструктури України) погодженням 12.10.2020 нової організаційної структури ДП «МТП «Южний», не можна ототожнювати з припиненням повноважень посадових осіб, що є самостійною підставою для звільнення на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. 37.З рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26.08.2021 (№241/639/21) вбачається, що накази ДП «МТП «Южний» №№329-ос, 330-ос, 331-ос, 327-ос від 17.03.2021 було визнано незаконними і скасовано з тих підстав, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були звільнені у період їх непрацездатності, крім того роботодавець порушив вимоги закону при звільненні позивачів за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України тому як не використав усіх можливостей по забезпеченню [PERSON] та [PERSON] роботою. 38.З рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.09.2021 (№ 266/2303/21) вбачається, що наказ ДП «МТП «Южний» №326-ос від 17.03.2021 було визнано незаконним та скасовано з тих підстав, що [PERSON] був звільнений у період його непрацездатності, крім того роботодавець порушив вимоги закону при звільненні позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України тому як не використав усіх можливостей по забезпеченню працівника роботою. 39.З рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.10.2021 (№263/4821/21) вбачається, що наказ ДП «МТП «Южний» №324-ос від 17.03.2021 було визнано незаконним та скасовано з тих підстав, що [PERSON] був звільнений у період його непрацездатності, крім того роботодавець порушив вимоги закону при звільненні позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України тому як не використав усіх можливостей по забезпеченню працівника роботою. 40.З рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.09.2021 (№266/2302/21) вбачається, що наказ ДП «МТП «Южний» №328-ос від 17.03.2021 було визнано незаконним та скасовано з тих підстав, що [PERSON] був звільнений у період його непрацездатності, крім того роботодавець порушив вимоги закону при звільненні позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України тому як не використав усіх можливостей по забезпеченню працівника роботою. 41.Зазначені судові рішення не оскаржувались ДП «МТП «Южний» в апеляційному чи касаційному порядку. 42.Особисто відповідач був позбавлений можливості оскаржувати ці рішення. Відповідач звертав увагу, що зазначені рішення суду мали б бути оскаржені ДП «МТП «Южний». На той час він уже не обіймав посаду керівника. Крім того, працівників не поновили на раніше займаній посаді, оскільки таких посад уже не існувало. Відповідач не погоджується з мотивами, зазначеними в рішенні суду про те, що [PERSON] не надсилав до Уповноваженого органу управління, не погоджував та не затверджував новий штатний розпис підприємства в якому була відсутня посада, чи звільнив в період непрацездатності працівника. Ці обставини не відповідають фактичним обставинам і суди не мали всіх доказів, щоб це дослідити. 43.Крім того, 16.01.2021 був проведений Аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту діяльності ДП «Морський торговельний порт «Южний» (з 01.10.2017 по 31.08.2020), в якому, зокрема, зазначено, що в.о. директора ДП «МТП «Южний» Ковшар С.П. було вжитто заходи щодо погодження організаційної структури Підприємства з Міністерством інфраструктури України. З цього звіту вбачається, що [PERSON] , звільняючи працівників, діяв за погодженням Уповноваженого органу управління. 44.Позивач просив не приймати до уваги аудиторський звіт як доказ, як такий, що поданий відповідачем поза межами встановлених процесуальних строків на подання доказів. 45.Суд відхиляє клопотання позивача та приймає зазначений доказ до уваги, оскільки відповідач аргументував неможливість подання під час підготовчого провадження через його відсутність у нього. 46.Суд не погоджується з висновками, що сам факт скасування як незаконного наказу та поновлення на посаді звільненого працівника рішенням суду, безумовно свідчить про персональну вину особи, яка на той представляла державне підприємство та була уповноважена на звільнення. 47.Суд вважає, що тут слід розрізняти окремо вину підприємства та персональну вину особи, що видавала наказ про звільнення. В питанні відшкодування шкоди в трудовому законодавстві саме це має принципове значення. 48.Як вбачається в даній справі, підприємство-позивач не оскаржувало рішення судів про скасування наказів про звільнення працівників, а відповідач-директор не міг їх оскаржити, оскільки вже не був уповноваженою особою. В межах вирішення даного спору суд приймає як преюдиційні факти скасування наказів про звільнення та поновлення працівників, мотиви судів про причини незаконності наказів не є преюдиціними фактами. 49.Сам факт неправильного звільнення працівника не може розцінюватись як вина персонального працівника (керівника). Помилки у звільненні працівників виправлені шляхом скасування наказу судом та поновленням на посаді. В протилежному випадку це означатиме безумовне стягнення підприємством коштів з особи, що видавала наказ про звільнення працівника, навіть коли ця особа вже не перебуває у трудових правовідносинах з підприємством. 50.Позивач взагалі не доводить причинного зв`язку між неправомірними діями [PERSON] (такі не встановлені) та заподіяною шкодою. 51.Окрему увагу суд звертає щодо факту заподіяння шкоди, яку також потрібно довести. 52.Безумовною шкодою позивач називає виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за затримку виконання рішення суду. 53.Суд з цим не погоджується. 54.Середній заробіток\~за час\~вимушеного прогулу\~за своїм\~змістом є\~заробітною платою,\~право на\~отримання якої\~виникло у\~працівника,\~який був\~незаконно позбавлений\~можливості виконувати\~свою трудову\~функцію з\~незалежних від\~нього причин. Тобто,\~в разі\~визнання звільнення\~незаконним та\~поновлення працівника\~на роботі\~держава гарантує\~отримання працівником\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу,\~оскільки такий\~працівник був\~незаконно позбавлений\~роботодавцем можливості\~виконувати свою\~трудову функцію\~з незалежних\~від нього\~причин та\~отримувати заробітну\~плату. Крім\~того,\~правова природа\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~відрізняється від\~правової природи\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні.\~Середній\~заробіток за\~час вимушеного\~прогулу -\~це заробітна\~плата,\~а середній\~заробіток за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні таким\~не є.\~Заробітна\~плата не\~може сплачуватися\~особі,\~яка не\~перебуває в\~трудових відносинах\~з роботодавцем,\~який проводить\~виплату.\~При виплаті\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~особа поновлюється\~на роботі\~з дня\~звільнення,\~тобто вважається\~такою,\~що весь\~цей час\~перебувала в\~трудових відносинах. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати бо є заробітною платою (постанова ВС від 08.02.2022, справа №755/12623/19). 55.Отже, у разі поновлення працівника на посаді йому виплачується та ж заробітна плата (що й мало місце у даній справі), яку б він отримав, якби не був звільнений. Таким чином, шкоди ніякої немає і не було, її не зазнало ні підприємство, ні працівник. 56.Водночас середній заробіток за затримку виконання рішення суду рішенням суду не встановлений, підстав для його віднесення до шкоди немає. Відповідач не допускав затримку виконання рішення суду. 57.Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України). 58.Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134, ст. 237 КЗпП України матеріальна відповідальність на службову особу за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації оплатою працівникові вимушеного прогулу або різниці у заробітку при незаконному звільненні або незаконному переведенні його на іншу роботу можна покласти при наявності її персональної вини в цьому, у випадках, коли незаконне звільнення або незаконне переведення мало місце за рішенням колегіального органу, керівник цього органу може нести зазначену матеріальну відповідальність в тому разі, коли рішення було прийняте внаслідок його винних протиправних дій. 59.На час звернення до суду з цим позовом до відповідача, останній вже не обіймає посаду директора цього підприємства, на час розгляду справи не є службовою особою, що є обов`язковою умовою матеріальної відповідальності, передбаченої п.8 ст.134, 237 КЗпП України. 60.Також суд не погоджується з аргументами позивача про стягнення з відповідача шкоди на підставі ст. 1166, 1199 ЦК України. 61.Відповідно до ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 62.Як передбачено у ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 63.Відповідно до ч. 2 ст. 22 цього Кодексу збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 64.За змістом загальних положень, наведених у ч. 1 ст. 1166 ЦК України (на яку посилається позивач), майнова шкода,\~завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим\~правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 65.У ч.1 ст. 130 КЗпП передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. 66.У чинному законодавстві поряд із поняттям матеріальної відповідальності визначена категорія цивільно-майнової відповідальності. Матеріальна відповідальність в трудовому законодавстві та цивільна відповідальність не тотожні поняття і за правовою природою істотно відрізняються одне від одного. Матеріальна відповідальність є інститутом трудового права. Умови, підстави, обсяг та порядок її застосування закріплено КЗпП. Майнова відповідальність є цивільно-правовою категорією. Правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності здійснює ЦК України, тому вона не поширюється на трудові правовідносини. Галузева належність матеріальної відповідальності до трудового права визначається характером правопорушення. Щодо шкоди, завданої роботодавцю працівником внаслідок недотримання трудової дисципліни, норми цивільного законодавства не застосовуються. 67.За трудовим законодавством суб`єктом матеріальної відповідальності може бути лише працівник, який знаходиться в трудових правовідносинах з підприємством, установою, організацією і заподіяв матеріальну шкоду внаслідок невиконання чи неналежного виконання трудових обов`язків, покладених на нього трудовими договором. 68.За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України відшкодовується майнова шкода, якщо така завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам чи майну фізичної або юридичної особи. 69.Відповідач не завдав шкоди особистим немайновим правам чи майну позивача (юридичної особи). 70.Тому позивач помилково ототожнює підстави відшкодування відповідачем шкоди як цивільно-правової відповідальності. 71.Крім того, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу (ч. 4 ст. 136 КЗпП України). 72.Підсумовуючи суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed