Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «Дніпро» про стягнення заборгованості по орендній платі. І. Зміст позовних вимог. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 7120687400:03:002:0194, площею 4,4134 га, розташованої в адміністративних межах Нехайківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. 30 травня 2017 року між сторонами укладено Договір оренди землі б/н строком на 7 років. За умовами договору щорічна орендна плата виплачується у грошовій, натуральній або відробітковій формах в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 31 грудня календарного року, за який вноситься орендна плата. Відповідач протягом дії договору орендну плату сплачував не в повному обсязі, не проводив її індексації у строки та в порядку, передбаченому умовами Договору, за 2023 рік виплачувати орендну плату, розмір якої становить 18560,20 грн., відмовився. Також вказав, що відповідач прострочив виплату орендної плати на 26 днів, тому зобов`язаний сплатити пеню у відповідності до п. 14 Договору, розмір якої відповідач розрахував у розмірі 393,63 грн. (18560,20х0,08219178х26:100). Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті орендної плати за 2023р. у розмірі 18560,20 грн., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у розмірі 396,63 грн. та судові витрати, що складаються із витрат по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 4850 грн. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 29 січня 2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Стороною відповідача подано відзив, що надійшов до суду 14.02.2024р., у якому відповідач позовні вимоги не визнав та вважав їх такими, що до задоволення не підлягають. Підтвердив факт укладення договору оренди землі від 30 травня 2017 року. Зазначив, що у 2020-2022 роках орендодавець - позивач по справі отримував орендну плату у грошовій формі за адресою підприємства орендаря, однаку у грудні 2023 року не з`явився до підприємства з метою отримання орендної плати за 2023 рік, чим ухилився від її отримання. Відповідач нарахував позивачу орендну плату у розмірі 18560 грн. 20 коп. за 2023р., з якої утримав і перерахував до бюджету платежі - військовий збір і податок на доходи фізичних осіб. 09.01.2024 року орендарем складено акт про відмову орендодавця від отримання від СФГ «Дніпро» щорічної орендної плати за передану земельну ділянку сільськогосподарського призначення за 2023 рік. Зазначив, що реквізити банківського рахунку у договорі відсутні, окремо орендодавець не повідомив їх орендарю, отримати гроші в касі підприємства орендодавець відмовився, 11 січня 2024 року орендодавець направив засобами електронного зв`язку голові СФГ «Дніпро» реквізити свого банківського рахунку. 07 лютого 2024 року на рахунок орендодавця перерахована орендна плата за землю за 2023 рік в розмірі 14942 грн. 43 коп., що разом з раніше сплаченою сумою військового збору та ПДФО становить розмір орендної плати. Орендар згідно умов договору мав повідомити орендаря про бажану форму розрахунку, яка може бути грошовою, відробітковою або натуральною та дату отримання орендної плати та проявляти активну поведінку для задоволення своїх очікувань. Відповідач вказав, що позивач змінив місце проживання у 2019р. та не повідомив про це відповідача, що перешкоджало здійснити виїзд за його місцем проживання, при цьому розшук орендодавця орендар здійснювати не зобов`язаний. З посиланням на п. 15 Договору вважав, що звільняється від сплати пені. Заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, вказавши що позивачем не надано відомостей про вид наданих послуг та вчасно наданих доказів розміру понесених судових витрат вартості наданих послуг. Зазначив, що у разі задоволення позовних вимог просить зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу до суми 500,00 грн. яку вважав справедливою. У прохальній частині відзиву просив у задоволенні позову відмовити повністю. Представник позивача скерував до суду відповідь на відзив, що надійшла до суду 22.02.2024р. У відповіді позивач вважав викладені у відзиві обставини необґрунтованими. Зазначив, що акт відповідача від 09.01.2024р. про відмову позивача від отримання орендної плати є надуманим, оскільки вказаним у акті особам не могли бути відомі зазначені у цьому акті обставини. Вказав, що неодноразово у кінці грудня 2023р. особисто звертався до відповідача щодо виплати орендної плати, однак у виплаті таких коштів йому було відмовлено. Зазначив, що умовами договору оренди землі не передбачено його зобов`язань повідомляти відповідача про зміну місця проживання. Уточнив, що відповідач після отримання позовної заяви частково виплатив йому орендну плату у розмірі 14942,43 грн., однак перерахування коштів ПДФО та військового збору суперечить умовам укладеного договору, звернув увагу, що згідно видаткових касових ордерів за попередні роки отримував кошти у сумі 17930,00 грн., хоча у ці періоди відповідач також сплачував вищевказані платежі. Просив позовні вимоги задовольнити з урахуванням виплаченої на його користь орендної плати за 2023р. у розмірі 14942,43 грн. Також 04.03.2024р. від представника відповідача СФГ «Дніпро» адвоката Недосєки І.В. через систему «Електронний суд» надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, у яких той вважав доводи позивача необґрунтованими та безпідставними. Зазначив про загальний обов`язок виконувати зобов`язання відповідно до умов договору, норм законодавства та звичаїв ділового обороту. Вказав, що відповідно до умов Договору орендарю належало сплачувати орендну плату у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що станом на момент укладення договору становила 185602,20грн., а станом на 16.02.2023р. - 160640,86грн. Посилаючись на п. 14, 15 Договору оренди землі вважав, що відповідач звільнений від відповідальності за порушення терміну сплати орендної плати. Зазначив, що позивач по справі у 2019р. змінив місце проживання. Стверджував, що відповідачу не було відомо про очікування позивача щодо бажаної форми розрахунку та вказав, що належних і допустимих дій щодо отримання орендної плати за 2023р. позивач не вчинив. Зазначив, що позивачем не було надано доказів звернення до СФГ «Дніпро» з питаннями виплати орендної плати за землю та відмови у такій виплаті. Вважав надані позивачем письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] недопустимими доказами. Звернув увагу на перерахування відповідачем 07.02.2024р. позивачу орендної плати у сумі 14942,43 грн. Зазначив, що відповідач є податковим агентом у розумінні ПКУ та сплатив за позивача обов`язкові збори - податок з доходу фізичних осіб у розмірі 18% та військовий збір - 1,5% від об`єкта оподаткування. Тому вважав, що відповідачем виплачено сукупний розмір орендної плати за 2023р., наголосивши, що відповідач взяв при цьому за розрахунок нормативно-грошу оцінку земельної ділянки у збільшеному розмірі. Вказав, що незважаючи на повну сплату відповідачем орендної плати позивач розмір позовних вимог не зменшив та просить їх стягнути у повному розмірі - 18560,20 грн. орендної плати та 396,63 грн. пені. Також вказав на положення законодавства щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Зазначив, що позиція відповідача по суті спору є зрозумілою та грунтується на нормах ЦПК України. Тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 30.05.2017р. між [PERSON] (орендодавець) та СФГ «Дніпро» (орендар) досягнуто згоди щодо істотних умов та укладено договір оренди землі, б/н, предметом якого є строкове платне користування земельної ділянки площею 4,4134 га. кадастровий номер 7120687400:03:002:0194, розташованої в адміністративних межах Нехайківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 185602,20 грн., строк дії договору становить 7 років. Згідно п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формах у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. Згідно п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації (індекса інфляції). Згідно положень п. 11-12 Договору орендна плата вноситься до 31 грудня календарного року, за який вноситься орендна плата та може виплачуватись у грошовій, натуральній або відробіткові формі. Згідно п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається 1 раз на 3 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку; підвищення цін тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; зміни коефіцієнта індексації; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом Згідно п. 14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно п. 15 Договору орендар звільняється від відповідальності, передбаченої п. 14 цього договору, якщо порушення термінів сплати орендної плати з боку орендаря сталося внаслідок бездіяльності орендодавця (наприклад, нез`явлення орендодавця на підприємство орендаря з метою отримання орендної плати або умисне ухиляння від її отримання тощо.) Також договір містить відомості про умови використання земельної ділянки, умови і строки передачі земельної ділянки в оренду, умови повернення земельної ділянки, інші права та обов`язки орендаря та орендодавця, відомості про ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкта оренди чи його частини та страхування об`єкта оренди, інформацію про зміну умов договору і припинення його дії, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору прикінцеві положення та реквізити сторін. Згідно копії акту приймання-передачі земельної ділянки від 30.05.2017р., орендодавець [PERSON] передав орендарю СФГ «Дніпро» вказану земельну ділянку. Згідно Інформаційної довідки № 362454956 від 19.01.2024р. - Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 7120687400:03:002:0194, площею 4,4134 га, що знаходиться за адресою Черкаська область, Драбівський р-н, Нехайківська сільська рада, належить [PERSON] та перебуває в оренді СФГ «Дніпро» згідно договору оренди землі б/н, від 30.05.2017р., право оренди зареєстровано 03.07.2017р. Згідно платіжної інструкції № 1393 від 07.02.2024р. СФГ «Дніпро» перерахувало кошти [PERSON] на вказаний рахунок у розмірі 14942,43 грн. як поповнення рахунку [PERSON] Орендна плата за земельний пай за 2023р. згідно договору 30.05.2017р. Податки сплачено 29.12.2023р. Згідно довідки СФГ «Дніпро» № 6 від 08.02.2024р., військовий збір у сумі 278,43, грн. та ПДФО з орендної плати за 2023р. згідно договору оренди по [PERSON] у сумі 3341,16 грн. було сплачено 29.12.2023р. Згідно копії переписки у мережі Viber 11.01.2024р. невідомому абоненту надійшли реквізити для безготівкового переказу коштів на картковий рахунок, отримувачем якого вказаний [PERSON] . Згідно копії видаткового касового ордеру СФГ «Дніпро» б/н від 05.11.2020р. [PERSON] отримав орендну плату за землю за 2020р. у розмірі 17930,00 грн. Згідно копії видаткового касового ордеру СФГ «Дніпро» б/н від 21.09.2021р. [PERSON] отримав орендну плату за землю за 2021р. у розмірі 17930,00 грн. Згідно копії видаткового касового ордеру СФГ «Дніпро» б/н від 12.11.2022р. [PERSON] отримав орендну плату за землю за 2022р. у розмірі 17930,00 грн. Згідно платіжної інструкції № 1351 від 28.12.2023р. СФГ «Дніпро» перерахувало кошти у сумі 850,00 грн. на вказаний в інструкції рахунок Казначейства України, призначення платежу: 101; військовий збір з орендної плати за земельні паї за 2023р. Згідно платіжної інструкції № 1352 від 28.12.2023р. СФГ «Дніпро» перерахувало кошти у сумі 10050,00 грн. на вказаний в інструкції рахунок Казначейства України, призначення платежу: 101; ПДФО з орендної плати за 2023р. Згідно копії витягу з № НВ -991153262682023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформованого 16.02.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 7120687400:03:002:0194 становить 160640,86грн. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав - обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. У силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина 1 статті 611 ЦК). Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закону України «Про оренду землі». Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно положень ст. 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно положень ч. 1-3 ст. 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Частиною 1 статті 23 Закону передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Відповідно до положень абзацу 7 частини 2 статті 25 Закону орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Звертаючись до суду з даним позовом позивач підставою позовних вимог вказав невиплату орендної плати (відмову виплатити таку плату) за 2023р. у розмірі та строки, вказані у договорі оренди землі від 30.05.2017р., проте у відповіді на відзив фактично зменшив позовні вимоги на 14942,43 грн. - розмір отриманої у 2024р. плати за оренду землі за 2023р. Відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що провів таку виплату 07.02.2023р., сплативши у 2023р. податки за позивача як податковий агент та стверджував, що не міг виплатити такі кошти у зв`язку з відсутністю відомостей про місце проживання позивача, який змінив місце проживання у 2019 та виплатив такі кошти після надходження відомостей про банківський рахунок позивача, при цьому вважав, що нарахував плату за землю у збільшеному розмірі. Суд зазначає, що аналіз пунктів 5, 9-11 договору оренди землі дає підстави вважати, що відповідач має сплачувати на користь позивача орендну плату в сумі 18560,20 грн. за один рік користування земельною ділянкою до 31 грудня щорічно, відомостей про зміни умов договору не надано, тому суд не погоджується з твердженням сторони відповідача, що ним нараховано та сплачено орендну плату за 2023р. у більшому розмірі. При цьому суд звертає увагу, що відповідач відповідно до п. 170.1.1. Податкового кодексу України є податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення та зобов`язаний здійснювати відповідні виплати, тому твердження позивача про невідповідність дій відповідача як податкового агента не відповідають положенням норм законодавства і не можуть бути прийняті до уваги судом. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідно до статей 15, 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення є істотними (обов`язковими для включення) умовами договору, а також розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи відомостей про виплату орендної плати позивачу за 2023 рік станом на 31.12.2023р. у розмірі, визначеному у договорі, суд вважає доведеним факт того, що відповідач належно не виконав умови договору щодо виплати позивачу орендної плати за 2023 рік. Посилання сторони відповідача на відмову позивача від отримання орендної плати не може бути прийняте судом, оскільки базується виключно на доводах, наданих відповідачем та не підтверджено стороною позивача. Так само суд не бере до уваги твердження відповідача про неможливість здійснити виплату позивачу у зв`язку з зміною останнім адреси у 2019р., оскільки таке твердження не підкріплено належними доказами та суперечить наданим стороною відповідача доказам, з яких вбачається, що незважаючи на вказану обставину після 2019р. відповідач не мав перешкод у виплаті орендної плати за 2020, 2021 та 2022 роки. При цьому суд не приймає до уваги наданий стороною відповідача акт про відмову від отримання орендної плати за 2023р. за передану земельну ділянку від 09.01.2024р., оскільки даний акт посвідчено головою СФГ «Дніпро» та особами, які не були допитані у судовому засіданні, повністю залежить від волі сторони відповідача та не є зрозумілим, яким чином вказаним у акті особам, зокрема, свідкам, стало відомо про зазначені у ньому факти та твердження, так само не є зрозумілим, що саме засвідчили свідки - факт складення акту чи зазначені у ньому твердження. Так само суд не приймає до уваги надані стороною позивача письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , оскільки такі пояснення було отримано представником позивача, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, клопотань про перехід до розгляду справи з викликом сторін та допит свідків сторонами подано не було і у судовому засіданні такі особи не допитувались. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору оренди землі від 30.05.2017р. та станом на 31.12.2023р. не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати за 2023р. у загальному розмірі 18560,20 грн. У зв`язку з невиплатою орендної плати за 2023 рік на підставі пункту 14 Договору оренди землі від 30 травня 2017 року на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пеня. Тому враховуючи вказану суму заборгованості, кількість днів прострочення 26, та розмір подвійної облікової ставки НБУ, який уз період з 01.01.2024по 26.01.2024р. становив 30% (15%х2=30%), суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені у розмірі 396,63грн. У той же час суд приймає до уваги факт сплати відповідачем коштів позивачу у сумі 14942,43 грн. у якості орендної плати за земельний пай за 2023р., який було здійснено 07.02.2024р., тобто після відкриття провадження по справі, та зменшення позивачем розміру позовних вимог, а також погоджується з твердженням сторони позивача про сплату як податковим агентом за позивача обов`язкових зборів - ПДФО у сумі 3341,16грн. та військового збору у сумі 278,43 грн., що у сукупному розмірі становить 18562,02 грн. (14942,43+3341,16+278,43). Тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті орендної плати за 2023р. у розмірі 18560, 20 грн. не може бути задоволена у зв`язку з її виконанням відповідачем після відкриття провадження по справі. Таким чином, до задоволення підлягає вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 396,63грн. V. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог станом на момент звернення з позовом та його невизнання відповідачем, а також факт виплати орендної плати після відкриття провадження по справі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 1211,20 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4850,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу до матеріалів позову додано: копію договору про надання правової допомоги №б/н від 19.01.2024р. та квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ Приватбанк #0.0.3424839756.1 від 19.01.2024. Згідно положень Р.І Договору «Предмет договору» про надання правової допомоги між [PERSON] та адвокатом Фаєм Валерієм Григоровичем, предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у цивільних справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. При цьому згідно положень п. 4.2 Р.4 Договору «Гонорар адвоката», Гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору. Відповідно до\~ч.\~4,\~5\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд звертає увагу, що окрім вказаного договору, яким не визначено розмір гонорару та/або вартість наданих послуг, а також вказаної квитанції АТ КБ Приватбанк стороною позивача не додано жодного доказу на підтвердження об`єму наданих послуг з надання правової допомоги та їх вартості, зокрема, не надано додаткову угоду, визначену п. 4.2 Р.4 Договору про надання правової допомоги, тому суд не погоджується з заявленим стороною позивача розміром витрат на правову допомогу у сумі 4850,00 грн. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, наявність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 2000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial