Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Зміст позовних вимог [PERSON] через свого представника звернулася до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування, який обґрунтовували тим, що 31 липня 2017 року близько 17 години 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Грушевського в смт. Колки Маневицького району допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , що рухався по правому краю дороги в попутному автомобілю напрямку. Внаслідок ДТП велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер у Маневицькій ЦРЛ. Автомобіль марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. [NUMBER] , був застрахований в АТ «СК «АХА Страхування». 28 лютого 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» подало в інтересах [PERSON] та [PERSON] до відповідача заяву про виплату страхового відшкодування, зміст якої складався з вимоги виплатити 11 506, 36 гривень відшкодування на лікування, 19 200 гривень моральної шкоди [PERSON] та 35 000 гривень відшкодування витрат на поховання, 19 200 гривень моральної шкоди [PERSON] 4 травня 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» подало в інтересах позивача та [PERSON] до відповідача уточнену заяву про виплату страхового відшкодування, зміст якої складався з вимоги виплатити позивачу 11 506, 36 гривень відшкодування на лікування, 19 200 гривень моральної шкоди, 115 200 гривень відшкодування на утримання, 3 100 гривень відшкодування витрат на поховання, 35 900 гривень відшкодування витрат на спорудження пам`ятника, 19 200 гривень шкоди [PERSON] 7 листопада 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» надіслало до відповідача постанову про закриття кримінального провадження від 5 жовтня 2018 року. 29 листопада 2018 року відповідачу надіслано лист із долученим товарним чеком на суму 3 100 гривень відшкодування на поховання. 1 квітня 2019 року відповідачем було скеровано лист про відмову у виплаті відшкодування на поховання і зв`язку з відсутністю відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] припинено з 30 грудня 2016 року. 7 травня 2019 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» надіслало лист №7313 до відповідача із вимогою виплатити 39 000 грн. витрат на пам`ятник та 115 200 гривень відшкодування на утримання, а також повідомили відповідача про відмову позивача від послуг ФОП [PERSON] , з яким раніше була домовленість щодо виготовлення пам`ятника, та укладення договору з ФОП [PERSON] 21 травня 2019 року відповідачем було відмовлено у відшкодуванні витрат на пам`ятник через відсутність акта виконаних робіт, довідки відповідного органу встановлення пам`ятника на місці захоронення та хто є виконавцем надмогильної споруди. 11 липня 2019 року стороною позивача було надіслано відповідачу лист із долученими документами на підтвердження витрат на встановлення пам`ятника (фото пам`ятника, акт прийому - передачі виконаних робіт по виготовленню та встановленню пам`ятника від 13 квітня 2019 року). 30 липня 2019 року відповідач повторно відмовив у виплаті страхового відшкодування на пам`ятник, покликаючись на те, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ФОП [PERSON] є «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», що суперечить вимогам ст. 5 ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Вважає таку відмову «Страхової компанії «АРКС» необґрунтованою, а тому звернулися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала із наведених у ньому підстав та просила задовольнити. Процесуальні судові рішення у справі Ухвалою від 16 листопада 2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі. Зміст заперечень відповідачів У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що позовні вимоги заперечують повністю та вважають безпідставними з наступних мотивів. 13 квітня 2017 року між АТ «СК АРКС» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6560429, забезпечений транспортний засіб - «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] . 1 серпня 2017 року до Страховика надійшло повідомлення про настання 31 липня 2017 року у Волинській області ДТП за участі вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та велосипедиста [PERSON] , який від отриманих травм в подальшому помер. 3 березня 2018 року від представника позивача ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» до відповідача надійшла заява про виплату страхового відшкодування моральної шкоди, витрат на поховання та у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. 19 листопада Страховиком було прийнято відповідне рішення, а 20 листопада 2018 року здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] витрат на лікування в розмірі 11 486 гривень 36 копійок. Із заявою про відшкодування моральної шкоди через свого представника звернулося дві особи: [PERSON] (дружина загиблого) та [PERSON] (син загиблого) і 20 листопада 2018 року відповідачем було виплачено страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 15 456 гривень кожному із них. 29 липня 2021 року АТ СК «АРКС» за реквізитами, зазначеними у заяві ТОВ «ЮК «Відшкодування» від 27 липня 2021 року на користь [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 115 200 гривень. Таким чином загальна сума виплат за Полісом склала 165 086 гривень 36 копійок, з яких: 11 486, 36 гривень - витрати на лікування; 19 200 гривень - моральна шкода на користь [PERSON] ; 19 200 гривень - моральна шкода на користь [PERSON] ; 115 200 гривень - відшкодування за втрату годувальника. В той же час, відповідно до розділу 4 Полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану життю та здоров`ю, становить 200 000 гривень. Таким чином, граничною сумою позовних вимог може бути 34 913, 64 гривні. 15 липня 2019 року до Страховика надійшла заява ТОВ «ЮК «Відшкодування» про долучення документів, що можуть підтвердити обґрунтованість заявлених вимог щодо виплати страхового відшкодування (витрат на поховання), зокрема, акту виконаних робіт по виготовленню та встановленню пам`ятника, фото встановленого пам`ятника та виписки з ЄДР на ФОП [PERSON] . В той же час, відповідно до п.п.д) п.35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого. Крім того, відповідно до вимог законодавства, при співпраці з фізичною особою - підприємцем для підтвердження витрат необхідно надати правовстановлюючі документи такого суб`єкта підприємницької діяльності (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), довідку із зазначенням видів діяльності та документів щодо сплати податків. У відповідь на заяву, 30 липня 2019 року Страховиком стороні позивача було надіслано листа про те, що згідно з п.27.4 ст. 27 Закону, страхове відшкодування особі, яка понесла витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, здійснюється за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Крім того, відповідно до даних ЄДРПОУ основним видом діяльності КВЕД ФОП [PERSON] є «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», що суперечить ст. 5 Закону України «Про поховання». В той же час як право на «Організування поховань та надання суміжних послуг» за КВЕД 96.03 у ФОП [PERSON] відсутнє. Оскільки станом на 13 квітня 2019 року ФОП [PERSON] не мав права за КВЕД на організацію поховань та надання суміжних послуг, надані позивачем документи не можуть бути прийняті до уваги в якості належних доказів понесення витрат на поховання. Позивач в досудовому порядку зверталася до Національного банку України, який є правонаступником Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, з відповідною скаргою на рішення АТ «СК «АРКС», однак за результатами розгляду звернення жодних таких порушень чинного законодавства зі сторони відповідача встановлено не було. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позиція суду Згідно із положеннями статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь - якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2)повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3)гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4)змагальність сторін; 5)диспозитивність; 6)пропорційність; 7)обов`язковість судового рішення; 8)забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9)забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10)розумність строків розгляду справи; 11)неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12)відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом установлено, що близько 17 години 30 хвилин 31 липня 2017 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. [NUMBER] , рухаючись в смт. Колки Маневицького району, допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , що рухався по правому краю дороги у попутному автомобілю напрямку. Внаслідок ДТП велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер у Маневицькій ЦРЛ. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПАТ «Страхова компанія «АРКС» згідно з полісом №АК/6560429. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану життю здоров`ю, зазначена у розмірі 200 000 гривень (а.с.137). [PERSON] є дружиною, а [PERSON] - сином загиблого [PERSON] , які мають право на страхове відшкодування. Сторони не оспорювали, що загальна сума виплат за Полісом склала 165 086 гривень 36 копійок, з яких: 11 486, 36 гривень - витрати на лікування; 19 200 гривень - моральна шкода на користь [PERSON] ; 19 200 гривень - моральна шкода на користь [PERSON] ; 115 200 гривень - відшкодування за втрату годувальника. 15 липня 2019 року до ПАТ «СРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» надійшла заява ТОВ «ЮК «Відшкодування» про долучення документів, що можуть підтвердити обґрунтованість заявлених вимог щодо виплати страхового відшкодування (витрат на поховання), зокрема, акту виконаних робіт по виготовленню та встановленню пам`ятника, фото встановленого пам`ятника та виписки з ЄДР на ФОП [PERSON] . У відповідь на заяву, 30 липня 2019 року відповідачем стороні позивача було надіслано листа про те, що згідно з п.27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV, страхове відшкодування особі, яка понесла витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, здійснюється за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Крім того, зазначено, що відповідно до даних ЄДРПОУ основним видом діяльності КВЕД ФОП [PERSON] є «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», що суперечить ст. 5 Закону України «Про поховання». В той же час як право на «Організування поховань та надання суміжних послуг» за КВЕД 96.03 у ФОП [PERSON] відсутнє. Оскільки станом на 13 квітня 2019 року ФОП [PERSON] не мав права за КВЕД на організацію поховань та надання суміжних послуг, позивачу було відмовлено у відшкодуванні витрат на встановлення пам`ятника. Судом установлено, що, заявляючи вимогу про відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, позивачем надано: акт прийому- передачі виконаних робіт по виготовленню та встановленню пам`ятника від 13 квітня 2019 року, підписаний [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого ФОП [PERSON] було надано позивачу послуги на суму 39 000 гривень, з яких 29 500 гривень - виготовлення пам`ятника, 9 500 гривень - його встановлення; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с.12- 13). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Стаття 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 23.1 ст. 23 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Згідно із закріпленим у статті 1194 ЦК України правилом, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, несе відповідальність перед потерпілим у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Про необхідність забезпечення права на вибір способу захисту порушеного права особи свідчить і практика Європейського суду з прав людини, зокрема в частині застосування статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що закріплюють права людини на доступ до правосуддя та на ефективний спосіб захисту прав. Беручи до уваги те, що Законом не передбачено такої підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) як відсутність необхідного КВЕД у підприємця, що виготовляв пам`ятник, організовував похорони чи надавав суміжні послуги, суд не приймає до уваги заперечення відповідача та приходить висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , а саме невиплаченої частини ліміту страхової суми за шкоду, завдану життю і здоров`ю потерпілого (200 000 гривень - 165 086, 36 гривень). Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, а тому із відповідача підлягає стягненню у дохід держави 908 гривень судового збору. На підставі ст. 56 Конституції України, ст. ст. 1187, 1201, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial