Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

25 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовом, у якому прохає позбавити [PERSON] батьківських прав віносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , судові витрати покласти на відповідача. Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідачка перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та мають спільних дітей: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Оскільки мати дітей не надавала будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з позивачем, позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей, яка була задоволена. Судовий наказ звернений до примусового виконання та за ним відкрито виконавче провадження. Станом на 31.10.2023 відповідачка має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 22134,63 грн. У позовній заяві позивач вказує, що мати дітей ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їхніми успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світну, не створює умов для отримання дітьми освіти, тобто, створилися умови, які на думку позивача шкодять інтересам дітей. Позивач зазначає, що всі питання щодо виховання дітей вирішуютьяс ним без участі та підтримки з боку відповідачки, розвитком та вихованням дітей займається позивач як батько. Крім того вказує, що на телефон позивача неодноразово та систематично надходили телефонні дзвінки теперішнього чоловіка відповідачки погрозливого змісту, у зв`язку з чим позивач звертався до правоохоронних органів. Зазначені обставини, на думку позивача, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками та відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків, а тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та інтересів дітей позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачка [PERSON] правом на подання відзиву не скористалася. Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області правом на подання письмових пояснень не скористалася. Третьою особою подано до суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги пітримали, просили позов задовольнити з наведених у ньому підстав. У судовому засіданні відповідачка прохала у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що вона намагається спілкуватися з дітьми, які проживають із батьком та знаходяться під його впливом і контролем, намагається за можливості забезпечувати їх одягом, харчуванням, засобами гігієни та медикаментами, при цьому визнала, що дійсно до школи не приходила. У судовому засіданні представник третьої особи вважала за недоцільне застосування позбавлення відповідачки батьківських прав як крайнього заходу, оскільки відповідачка хоча й не в повною мірою, однак виконує батьківські обов`язк, а позбавлення її батьківських прав навпаки негативно вплине на дітей. Вважала, що у цій ситуації достатнім буде визначення графіку побачення з дітьми. Суд, заслухавши доводи учасників справи та їх представників, заслухавши думку дітей - [PERSON] та [PERSON] , дослідивши надані суду письмові докази, робить висновок, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак проживали у фактичних шлюбних відносинах, що в судовому засіданні підтверджено усіма учасникаим справи й ніким не оспорювалося. Судом встановлено, що [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідачка) є батьками [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , а.с. 7), та [PERSON] , яка народилася [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , а.с. 8). 26 червня 2023 року суддею Кобеляцького районного суду Полтавської області винесено судовий наказ № 532/1197/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] починаючи з 13.06.2023 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9). 19 липня 2023 року державним виконавцем Кобеляцького ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 72279825 за цим судовим наказом (а.с. 10). Відповідно до розрахунку заборгованості № 18867 від 28.10.2023 [PERSON] станом на 31.10.2023 має борг зі сплати аліментів у розмірі 22134,63 грн (а.с. 11). Відповідно до довідки Кобеляцької міської ради № 02-34/2652 від 23.10.2023 та № 770 від 03.11.2023 діти [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою [ADDRESS] , разом з батьком - [PERSON] (а.с. 12) та окремо від матері - [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 22). Зазначена обставина підтверджена в судовому засіданні учасниками справи та ніким не оспорювалася. Відповідно до довідок опорного закладу "Кобеляцький ліцей № 1 Кобеляцької міської ради Полтавської області" № 02-06/122 від 15.09.2023 та № 02-06/123 від 15.09.2023 [PERSON] та [PERSON] навчаються у вказаному навчальному закладі (а.с. 13,14). Відповідно до довідки опорного закладу "Кобеляцький ліцей № 1 Кобеляцької міської ради Полтавської області" № 02-06/124 від 15.09.2023, виданої [PERSON] про участь [PERSON] у вихованні дітей, зі слів вчителя початкових класів у вихованні [PERSON] та зі слів класного керівника у вихованні [PERSON] бере участь тільки батько, на батьківські збори та інші види роботи з батьками мати не з`являлася протягом 3 років; мати до школи не з`являлася, батьківські збори не відвідувала, з дітьми в школі не спілкувалася, не брала участі у їх вихованні. Водночас, відповідно до характеристик [PERSON] та [PERSON] , наданих опорним закладом "Кобеляцький ліцей № 1 Кобеляцької міської ради Полтавської області" 14.06.2023 (а.с. 83,84), обоє батьків не цікавляться успіхами дітей у школі, а матір неодноразово бачили у нетверезому стані. Рішенням № 27 виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області від 27.12.2023 затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 51, 52-55) Зі змісту висновку вбачається, що з метою соціально-правового захисту дітей орган опіки та піклування виконавчого комітету вважає за недоцільне позбавити батьківських прав відповідачку щодо малолітніх дітей. Відповідно до довідки за результатами бесіди психолога з родиною від 25.10.2023 (а.с. 85, 86-91), обоє дітей мають збережену прив`язаність до матері, позитивні спогади про проведений разом час, подарунки, потребують материнської підтримки та спілкування, а страхів, які б викликала у них поведінка матері або її вчинки стосовно дітей - не виявлено. Натомість, дітей турбує відсутність повноцінного спілкування з матір`ю. При цьому, за висновком психолога, обом дітям ближча мама, у хлопчика батько викликає тривогу, контроль, який не дуже приємний дитині, відсутність базового почуття захищеності, а також відсутність взаємопорозуміння, ніби дитину не чують, а у дівчинки на проєктивному малюнку батько зображений в яскравих кольорах, але подалі від неї. Із пояснень, наданих в судовому засіданні за відсутності заінтересованих у результаті розгляду справи батьків та в присутності педагоа-психолога [PERSON] та соціального педагога опорного закладу "Кобеляцький ліцей № 1" [PERSON] малолітніми [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивач та відповідачка припинили спільне проживання через часті сварки між собою. При цьому [PERSON] пояснювала, що мама (відповідачка) не витримала важких сварок і пішла з сім`ї. Вказувала, що з матір`ю вона бачиться часто, іноді приходить до неї в гості по дорозі зі школи, але не надовго, бо батько "буде кричати". Також вказувала, що мати їй часто дзвонить, купувала їй речі, ліки та дарувала подарунки, зокрема і планшет, але додому не приходить після того, як забрала речі. [PERSON] пояснював, що з матір`ю не зустрічається, окрім як випадково, телефонувати їй не бажає, бо вона на дзвінки не відповідає, в гості до неї йти не бажає. Водночас вказував, що кілька разів мати привозила якісь продукти, взимку купувала ліки, щось подарувала на день народження. Відповідно до частин 2, 8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За правилами ст.19 ЦПК України справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1статті 2 ЦПК України). За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Нормами статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч.1 та 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними, а позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини ("Хант проти України", № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). У п.п. 47-49 справи "Савіни проти України" (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Посилання позивача на те, що мати не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про їх розвиток та здоров`я, вживає спиртні напої та веде антигромадський спосіб життя, уникає зустрічей з дітьми не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Доказів того, що відповідачка вихованням дітей не займається, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, вживає алкогольні напої, веде антигромадський спосіб життя, на що посилався позивач у судовому засіданні як на підставу для задоволення позову - суду не надано. Посилання на викладені у довідці-характеристиці на дітей відомості про нетверезий стан матері не можуть слугувати належним та достатнім доказом такого способу життя відповідачки, який суперечить засадам суспільної моралі чи є небезпечним для дітей. Натомість в судовому засіданні підтверджено, у тому числі висловлюваннями сторін та поясненнями їхніх спільних дітей, що між позивачем та відповідачкою склалися очевидно неприязні особисті стосунки, відповідачка намагається спілкуватися з дітьми та брати участь у їх виховання, а донька намагається проводити більше часу разом з відповідачкою, що неприязно сприймається позивачем, при цьому, обом дітям необхідне спілкування з матір`ю. Факт наявності заборгованості по сплаті аліментів та нез`явлення на батьківські збори у навчальному закладі не можуть бути єдиною підставою для позбавлення батьківських прав без доведеності винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Таким чином, при розгляді справи судом не встановлено факту ухиляння відповідачки від виконання батьківських обов`язків та вчинення ним дій визначених ч.1 ст. 164 СК України. Суд дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст.12 ЦПК України, та у відповідності з ч.1 ст.81 ЦПК України, дійшов висновку, що у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав слід відмовити, оскільки позбавлення батьківських прав у цьому випадку є не доцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на особу, свідоме та винне невиконання батьківських обов`язків якою за обставин, що склались, не доведене. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed