Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідачльністю\~«Еліт фінанс» (далі позивач) звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 949,36 грн. та судових витрат у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.08.2020 року АТ «АльфаБанк» та [PERSON] уклали оферту на укладення угоди про надання кредиту №491033638. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 30 237,58 грн.. В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.12.2021 має прострочену заборгованість у розмірі 45 949,36 грн., а саме : за кредитом 30 237,58 грн.; по відсоткам 15 711,78 грн.. 20.12.2021 між АТ АТ «АльфаБанк» та ТОВ «Еліт фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 18.12.2023 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] відповідно до ст.128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В судові засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки відповідно до вимог ч.3 ст.131 ЦПК України суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив. Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, а відповідач по справі, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився до суду та не повідомив про поважність такої неявки, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. \~ \~ \~ \~31.08.2020 відповідач з метою укладення угоди про надання споживчого кредиту підписав оферту на укладення угоди про надання кредиту №491033638. \~ \~ \~ \~Згідно з умов споживчого кредиту: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 30 237,58 грн.; процентна ставка 39,90% річних (тип фіксована); строк кредиту 60 міс.. Кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором №630813149 від 19.12.2017 року, спосіб видачі кредитних коштів переказ на рахунок, відкритий в АТ «Альфа Банк». Відповідач своїм підписом підтвердив те, що отримав всю інформацію про умови кредитування. \~ \~ \~ \~Додаток №1, що є невід`ємною частиною Угоди №491033638 від 31.08.2020 року містить графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної ставки, з урахуванням всіх супутніх послуг та паспорт споживчого кредиту, які також підписані відповідачем особисто та уповноваженою особою АТ «АльфаБанк». Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Приписами ст.634 ЦК України передбачена можливість сторін укласти договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Угода про надання споживчого кредиту, яка укладена між сторонами шляхом пропозиції відповідача та акцепту позивача, є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, який укладений між сторонами шляхом приєднання відповідачем до Публічної пропозиції позивача. Відносини, пов`язані з укладанням та виконанням договору банківського рахунку, регулюються параграфом 1 глави 72 ЦК України. Так, статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відносини, пов`язані з укладанням та виконанням кредитного договору регулюються параграфом 2 глави 71 ЦК України. Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, дослідженням наявних в матеріалах справи доказами судом встановлено, що відповідач отримав та користувався кредитом, отриманим від АТ «АльфаБанк». 20 грудня 2021 року між АТ "Альфа-банк" та ТОВ "ФК"Еліт фінанс" укладено договір факторингу №4 (далі договір). Відповідно до п. 2.1. договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменується "Боржники" або "Боржник") за договорами (надалі іменуються "Основні договору" або "Основний договір", в залежності від контексту), перелік яких наведено в додатку №1-1. Відповідно до п. 2.3 договору право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни договору відповідно до п.4.2. В дату здійснення оплати фактором сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку №2 до цього договору. Згідно з п.4.2 договору ціна права вимоги за цим договором становить 12 878 944,00 коп.. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст. 1078 ЦК України Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа № 916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається "за номінальною вартістю" без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансової послуги. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Матеріали справи не містять доказів сплати позивачем на користь первісного кредитора суми коштів, обумовленої в п.4.2 договору. Крім того, матеріали справи не містять реєстру боржників відповідно до умов договору факторинга. Додаток 1-1 до договору факторингу №4, який долучений до позовної заяви, не передбачений відповідним договором факторингу, тому суд не бере його до уваги. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною 2 статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви. В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Заявляючи клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході розгляду справи, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. За вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду. Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів належиними та допустимими доказами, що набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №491033638 від 31.08.2020, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

Outcome: dismissed