Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Київський міський центр зайнятості звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення неправомірно отриманої виплати допомоги по безробіттю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 серпня 2020 року Подільською районною філією Київського міського центру зайнятості (далі - Подільська районна філія КМЦЗ) за заявою відповідачу було надано статус безробітного та призначено йому допомогу по безробіттю з 24 серпня 2020 року по 22 квітня 2021 року як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. У подальшому рішення щодо призначення допомоги по безробіттю скасовано, та наказом Подільської районної філії КМЦЗ від 14 січня 2021 року відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю з 28 квітня 2020 року по 28 квітня 2022 року. Наказом Подільської районної філії КМЦЗ від 14 січня 2021 року відповідачеві припинено реєстрацію безробітного та виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про відмову від послуг служби зайнятості. Однак при здійсненні обміну даними про особу з Пенсійним фондом України були виявлені порушення умов перебування відповідача на обліку як безробітного в Подільській районній філії КМЦЗ, оскільки відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТС ПЛЮС», тобто був зайнятою особою, у зв`язку з чим втратив статус безробітного та не мав права перебувати на обліку в Подільській районній філії КМЦЗ. Оскільки відповідач умисно приховав відомості щодо своєї зайнятості та безпідставно отримував нараховану допомогу по безробіттю, позивач просить стягнути з нього суму надмірно отриманих коштів державної допомоги по безробіттю у розмірі 6910 грн. 79 коп. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2024 року головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду сторони позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Подільської районної філії КМЦЗ із заявою про надання статусу безробітного, в якій, зокрема, власноруч зазначив, що не відноситься до категорії зайнятого населення в розумінні ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи немає заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе самостійно. На підставі заяви відповідача, наказом Подільської районної філії КМЦЗ від 24 серпня 2020 року останньому було надано статус безробітного та призначено йому допомогу по безробіттю з 24 серпня 2020 року по 22 квітня 2021 року як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. У подальшому рішення щодо призначення допомоги по безробіттю скасовано, та наказом Подільської районної філії КМЦЗ від 14 січня 2021 року відповідачеві призначено виплату допомоги по безробіттю з 28 квітня 2020 року по 28 квітня 2022 року. Наказом Подільської районної філії КМЦЗ від 14 січня 2021 року відповідачеві припинено реєстрацію безробітного та виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про відмову від послуг служби зайнятості. У відповідно до законодавства України позивач здійснює реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції через Єдину інформаційно-аналітичну систему центрального органу виконавчої влади, яка також включає інформацію, що надходить від територіальних органів в процесі діяльності, громадян, роботодавців та органів державної влади. При здійсненні обміну інформацією з Пенсійним фондом України позивачем було виявлено порушення умов перебування відповідача на обліку як безробітного в період отримання допомоги по безробіттю, а саме, перебування його в трудових відносинах із ТОВ «ТС ПЛЮС» з 18 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року, включно. Факт прийняття [PERSON] на роботу підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу № 444-к від 17 листопада 2020 року, виданого директором ТОВ «ТС ПЛЮС» Василик В.П . У зв`язку з виявленим порушенням позивачем 21 січня 2021 року було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 193, відповідно до якого було встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах із ТОВ «ТС ПЛЮС» з 18 листопада 2020 року, у подальшому був звільнений за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). Таким чином, з 18 листопада 2020 року відповідач належав до зайнятого населення, однак про вказану обставину Подільську району філію КМЦЗ не повідомив. 14 січня 2021 року позивачем видано наказ, яким припинено виплату відповідачу допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», пп. 1-3, п. 30 та абз. 18 пп. 11, п. 30 Порядку № 792 від 19 вересня 2018 року та припинено реєстрацію його як безробітного. Відповідно до довідки-розрахунку Київського міського центру зайнятості № 93 від 26 вересня 2023 року станом на 26 вересня 2023 року заборгованість [PERSON] перед Київським міським центром зайнятості складає 6910 грн. 79 коп. З метою досудового врегулювання спору Подільська районна філія КМЦЗ звернулась до відповідача з листом-повідомленням за вих. №285.5-361/21 від 27 січня 2021 року про необхідність повернення в добровільному порядку незаконно отриманих коштів. Однак, як стверджує позивач в обґрунтування позову, вказана сума коштів на даний час відповідачем не повернута. Судом приймаються до уваги такі його доводи, оскільки жодних доказів на їх спростування відповідачем до суду не подано. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Умови виплати допомоги по безробіттю визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. Пунктом 4 частини другої статті 44 вищевказаного Закону визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону (зокрема щодо своєї зайнятості - діяльності, яка пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі). Відповідно до пунктів 9, 17 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг); також з інших підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних. Згідно з пунктом 37 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20 березня 2013 року (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Згідно зі ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що в процесі звірки даних позивачем було встановлено, що відповідач, перебуваючи на обліку як безробітний, в період отримання допомоги по безробіттю перебував в трудових відносинах із ТОВ «ТС ПЛЮС» з 18 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року. Таким чином, суд вважає доведеним, що у вказаний період часу відповідач не належав до числа безробітних осіб та не мав права на отримання допомоги по безробіттю. Відповідачем в ході розгляду справи не було спростовано доводів позивача, як і не було надано доказів на підтвердження належного виконання ним вимог позивача щодо повернення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 6910 грн. 79 коп. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що за час перебування відповідача на обліку в районному центрі зайнятості він порушив чинне законодавство шляхом неповідомлення Подільської районної філії КМЦЗ про перебування у трудових відносинах з ТОВ «ТС ПЛЮС», що свідчить про недобросовісність його дій та безпідставність отримання допомоги по безробіттю в розмірі 6910 грн. 79 коп., яка підлягає поверненню, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 5233 від 03 жовтня 2023 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved