Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

18 січня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісячно і до виповнення дитиною повноліття, але не менше 50 % від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого в Україні. Позовні вимоги мотивувала тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають двох дітей. Проте відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дітей не приймає, а тому і просить стягувати з відповідача аліменти у вказаному розмірі. Ухвалою судді від 19 січня 2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 14 серпня 2014 року серії [NUMBER] , від 06 липня 2018 року серії [NUMBER] . Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року, шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 25 липня 2020 року (справа №699/298/20, номер провадження №2/699/287/20). Згідно з копій витягів з реєстру територіальної громади від 09 листопада 2023 року №2023/009173061, №2023/009173279, №2023/009173169, діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем. Документів про розмір доходів позивача та відповідача суду не надано. Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), а тому відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, 1/3 частка від якого становить у межах мінімального рекомендованого розміру аліментів на кожну дитину, тобто в межах двох розмірів прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Доказів наявності у відповідача доходу, розмір якого був би достатнім для стягнення аліментів у більшому розімірі, суду не надано. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з вимог розумності та справедливості, та враховує положення ст.183 СК України, відповідно до яких, на одну дитину стягуються аліменти у розмірі однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, достатніх та допустимих доказів на підтвердження можливості сплати відповідачем аліментів у більшому розмірі, про що просить позивач, ним не надано, що дає суду підстави для висновку, що аліменти на утримання дітей слід визначити у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, що з урахуванням рівності обов`язку батьків по утриманню неповнолітніх дітей, буде достатнім для утримання дітей, а позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Частиною 3 ст.80 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved