Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

22\~січня 2024\~року [PERSON] \~та [PERSON] ,\~в інтересах\~яких діє\~ [PERSON] ,\~звернулися до\~Очаківського міськрайонного\~суду Миколаївської\~області із\~зазначеним позовом\~до [PERSON] . Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 16 листопада 2000 року між ними та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , посвідчений Очаківською філією Південної товарної біржі за № 0601. Обидві сторони виконали всі умови договору, відповідачка передала їм у власність зазначену вище квартиру, а вони її прийняли та сплатили ціну обумовлену договором. У теперішній час вони не можуть зареєструвати право власності на вказану квартиру, оскільки укладений на біржі договір підлягав нотаріальному посвідченню. Посилаючись на викладене, просили визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 0601 від 16 листопада 2000 року посвідчений Очаківською філією Південної товарної біржі. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивачів до суду\~надійшла заява\~про розгляд\~справи за\~її відсутності\~та відсутності\~позивачів,\~в якій\~крім того,\~представник зазначила,\~що позовні\~вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] та третя особа Очаківська філія Південної товарної біржі,\~будучи належним\~чином повідомленими\~про час,\~дату та\~місце розгляду\~справи до\~суду не\~з`явилися та\~ не повідомили про причини своєї неявки. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачів і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 16 листопада 2000 року між [PERSON] і [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який посвідчено Очаківською філією Південної товарної біржі за № 0601, що підтверджується цим письмовим договором (а.с. 13-14). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов`язання одна перед однією, а саме [PERSON] та [PERSON] було передано у власність вказане вище нерухоме майно та вони його прийняли і сплатила ціну цього майна, обумовлену договором, що також підтверджується зазначеною вище копією договору купівлі-продажу. Як вбачається з реєстраційного посвідчення Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22 листопада 2000 року за [PERSON] та [PERSON] на підставі вказаного вище договору зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за реєстровим номером 248 (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» від\~10\~грудня 1991\~року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства\~юстиції України\~від 14\~червня 1994\~року №\~18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст.\~227\~ЦК України (1963р.), згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що на час укладання угоди мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, позивачі після набуття права на нерухоме майно в повному обсязі не можуть користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, це є підставою для визнання угоди дійсною. За таких обставин позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачів.

Outcome: approved