Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

23.06.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, у якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 50,00 кв.м., житловою площею 20,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №800001653 від 29.08.2007 року, заборгованість - 200579,60 дол. США, а саме: за кредитом: 121804,35 дол. США, по відсотках: 78775,25 дол. США на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності. Також позивач просить стягнути з відповідачки витрати по сплаті судового збору у розмірі - 19225,50 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 29.08.2007 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір №800001653, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит у сумі 138050,00 дол. США, а відповідачка зобов`язалась в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі надавши відповідачці кредит. У свою чергу відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 07.06.2023 року заборгованість становить: за кредитом - 121804,35 дол. США; за відсотками - 78775,25 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 29.08.2007 року між кредитодавцем, як іпотекодержателем, та відповідачкою, як іпотекодавцем, був укладений іпотечний договір, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 50,00 кв.м., житловою площею 20,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору іпотеки предмет іпотеки оцінений в сумі 1281700,00 грн. За змістом іпотечного договору, іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України. Згідно іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. Позивач також зазначає, що 12.08.2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийняте рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його у новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» та АТ «Сенс Банк». Ухвалою суду від 28.06.2023 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 05.10.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 24.08.2023 року до суду надійшов відзив/звернення відповідачки, у якому відповідачка вказує, що у праві існують фікції та презумпції, і невідповідності та недоліки законопроектів слід виправляти з використанням аналогії права. Виконання Міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачає пріоритет перед національним законодавством та іншими законодавчими актами. Відповідачка посилається на положення ч. 3 ст. 636 ЦК України згідно якої, з моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. Прийнявши на себе зобов`язання перед кредитором, боржник приймає зобов`язання на виконання умов договору. З того часу коли третя сторона - кредитор вирішує скористатися своїм правом та здійснити своє самостійне право вимоги, боржник позбавляється права зворотної вимоги. Відповідачка вказує, що її мовчання чи бездіяльність не є знаком згоди чи згодою з будь-ким чи з будь-чим. В підготовчому засіданні 24.08.2023 року судом було оголошено перерву для повторно виклику відповідачки. У своєму зверненні до суду 04.10.2023 року відповідачка просила відкласти розгляд справи для проведення переписки з юридичними особами приватного права та з`ясування правовідносин. Однак, суд не визнавши поважними повідомлені відповідачкою підстави для відкладення розгляду, протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання та здійснив розгляд справи у підготовчому засіданні за результатами якого було постановлено ухвалу від 05.10.2023 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. У своїх письмових поясненнях, що надійшли до суду 28.11.2023 року та 29.11.2023 року відповідачка зазначила, що не згодна із сумою заборгованості в розмірі 200579,60 дол. США (за кредитом 121804,35 дол. США; по відсотках 78775,25 дол. США). Згідно довідки банку вих. №30327-17.5 від 28.07.2023 року, за кредитним договором №800001653 від 29.08.2007 року заборгованість складає - 1176583,84 дол. США. З метою одержання документів в листуванні із банком відповідачка просила перенести розгляд справи. 18.01.2024 року до суду надійшло звернення відповідачки до якого також було долучено клопотання викладене іноземною (російською) мовою. Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Статтею 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. Ураховуючи наведене, суд протокольною ухвалою від 12.03.2024 року повернув без розгляду клопотання відповідачки. В судове засідання призначене на 12.03.2024 року відповідачка не з`явилась, 11.03.2024 року до суду надійшло звернення відповідачки про відкладення розгляду справи. У зверненні вказано, що при вході в приміщення суду стоять електромагнітні рамки, які шкодять здоров`ю, а також наявна охорона, яка вимагає посвідчення особи у вигляді паспорту України, хоча паспорт України не відповідає вимогам законодавства. Апарат Верховної Ради повідомим відповідачку, що Дніпровський районний суд м. Києва законом не утворювався. На звернення відповідачки до банку, останній інформації не надав, але вона не відмовляється від розгляду заборгованості між сторонами, натомість має отримати документи з мокрими печатками і підписами уповноважених осіб. Відкладення судового розгляду необхідно для врегулювання непорозумінь, листування та отримання відповідей від юридичних осіб. Суд визнав повідомлені відповідачкою причини нез`явлення до суду неповажними та відхилив її прохання про чергове оголошення перерви в судовому засіданні, ураховуючи що справа перебуває в провадженні суду з червня 2023 року і передбачені ст. 210 ЦПК України строки розгляду справи спливли, тож спір має бути вирішений судом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що у 2007 році відповідачка отримала від банка кредит у розмірі 138050,00 дол. США. Згідно договору кредиту кошти відповідачка мала повертати по графіку, однак своїх зобов`язань позичальниця належним чином не виконувала і станом на 07.06.2023 року має заборгованість перед банком по тулі кредиту - 121804,35 дол. США і по відсотках - 78775,25 дол. США. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами був укладений іпотечний договір, тож банк з метою захисту своїх інтересів звернувся до суду із цим позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», як кредитором, та відповідачкою, як позичальником, був укладений кредитний договір №800001653 за яким: - п. 2 Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: п. 2.1. Сума кредиту. Валюта кредиту - 138050,00 доларів США; п. 2.2. Процентна ставка - 12,58% річних; п. 2.3. Дата остаточного повернення кредиту - 29.08.2027 року; п. 2.9. Порядок повернення кредиту та сплати процентів - платежі з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, оплати вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені Графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до цього договору та є його невід`ємною частиною; - п. 3 Позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником у порядку, передбаченому Додатком №1 до цього договору; - п. 5 Банк має право вимагати (в тому числі і в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов`язань за договором в будь-якому з наступних випадків істотного порушення позичальником зобов`язань за цим договором, зокрема, у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування щонайменше на один календарний місяць; - п. 7 Позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами в терміни, що визначені Додатком №1 до цього договору, а також належним чином виконати інші зобов`язання, викладені у цьому договорі; - п. 10.2 Договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання зобов`язань позичальника за договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України). Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України). Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.ст. 547, 548 ЦК України). У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором кредиту, 29.08.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», як іпотекодержателем, та відповідачкою, як іпотекодавцем, був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір №800001653-И за яким: - ст. 1 Іпотекодавець у забезпечення виконання зобов`язання, визначеного у статті 2 цього договору, передає іпотекодержателю у іпотеку нерухоме майно, зазначене у п. 3.1. цього договору, що надалі іменується «предмет іпотеки», а іпотекодержатель приймає його у іпотеку та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, якщо інше не встановлено законом. У цьому договорі перелічені нижче терміни вживаються у таких значеннях: «Основний договір» - кредитний договір №800001653, укладений між іпотекодержателем та іпотекодавцем 29.08.2007 року, включаючи всі додаткові угоди до нього, що укладені на дату набуття чинності цим договором або будуть укладені у майбутньому; «Невиконання основного зобов`язання» - невиконання або неналежне виконання будь-якого з обов`язків іпотекодавця, перелічених у ст. 2 цього договору, у межах суми, зазначеної у п. 2.1. цього договору; - ст. 2 Згідно з цим договором іпотекою забезпечується кожна та всі із вимог іпотекодержателя, що випливають із основного договору із всіма змінами та доповненнями до нього, за умовами якого іпотекодавець зобов`язується перед іпотекодержателем повернути наданий йому кредит не пізніше 29.08.2027 року в розмірі 138050,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом згідно умов основного договору в розмірі 12,25% річних, сплатити пеню за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені основним договором та/або цим договором; - ст. 3 Предметом іпотеки за цим договором є квартира, що складається з однієї кімнати, загальною площею 50,00 кв.м. та житловою площею 20,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2007 року посвідченого ПН КМНО Ничипоренко О.В. за реєстровим №616; - ст. 4 Іпотекодержатель має право звернути на предмет іпотеки стягнення згідно з цим договором та законодавством України; - ст. 6 Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов цього договору; у інших випадках, передбачених законодавством України. У разі порушення іпотекодавцем основного договору та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Документом, що підтверджує відправлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення та виконання порушеного зобов`язання, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа іпотекодавцю за адресою його фактичного проживання (реєстрації) зазначеною у преамбулі та ст. 8 цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя (позасудове врегулювання), яким вважатиметься застереження, що міститься у п. 6.3. цього договору; - ст. 7 Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, скріплення їх печатками та нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою згідно з цим договором; - ст. 8 Іпотекодавець - [PERSON] ; постійне місце проживання: [ADDRESS] ; поштова адреса: [ADDRESS] . Зі змісту наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідачки за укладеним нею договором кредиту вбачається, що відповідачка неналежно виконує умови щодо повернення кредиту, наявні періоди повного невиконання місячних платежів і станом на 07.06.2023 року заборгованість по тілу кредиту становить 121804,35 дол. США, а заборгованість по відсоткам за користування кредитним коштами дорівнює 78775,25 дол. США. Всього 200579,60 дол. США. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Слід зазначити, що поданий стороною позивача розрахунок заборгованості не протирічить наданій відповідачкою довідці банку №30327-17.5 від 28.07.2023 року, у якій зазначено, що станом на 28.07.2023 року заборгованість відповідачки за договором кредиту №800001653 від 29.08.2007 року становить 1176583,84 дол. США, оскільки за розрахунком заборгованості загальна сума боргу також становить 1176583,84 дол. США, яка у своєму розмірі містить не лише заборгованість по тілу кредиту та відсоткам (121804,35 дол. США та 78775,25 дол. США відповідно), а також заборгованість по нарахованій пені в сумі 976004,24 дол. США. Згідно ст.ст. 572, 574, 575, 577 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Якщо предметом застави є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Згідно наявної в матеріалах справи копії вимоги банку на адресу відповідачки про усунення порушень, банк повідомляв позичальницю, що нею не виконується забезпечене іпотекою кредитне зобов`язання, а неодноразові звернення банку щодо виконання зобов`язань проігноровані, питання реструктуризації не вирішено. Станом на 06.12.2022 року заборгованість по кредиту становить 121804,35 дол. США. Банк вимагав у тридцятиденний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках та нарахованій пені і попереджав, що у разі невиконання вимоги буде розпочате звернення стягнення на предмет іпотеки. Направлення вказаної вимоги на адреси відповідачки ( [ADDRESS] та [ADDRESS] ) у грудні 2022 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями реєстру цінних листів №84, описів вкладення у цінні листи та фіскальних чеків АТ «Укрпошта». За давними Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року у справі №755/5994/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.12.2016 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року у справі №755/26596/14-ц відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки 12.08.2014 року за заявою ПАТ «Альфа-Банк» приватним нотаріусом Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис №2878 на договорі іпотеки про звернення стягнення на кв. [ADDRESS] , тому вимоги банку про стягнення заборгованості є подвійним стягненням, що є неприпустимим. Разом з цим, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2017 року у справі №755/247/17 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича вчинений 12 серпня 2014 року, зареєстрований у реєстрі за № 2878, про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . У цьому рішенні суд зазначив, що вимога позивачці [PERSON] надсилалася рекомендованим листом 07.07.2014 р., однак відомостей про її одержання [PERSON] або повернення конверту за терміном зберігання матеріали справи не містять, що виключає безспірність заборгованості позивача, належне її повідомлення, додержання вимог законодавства та правомірність посвідчення виконавчого напису 12.08.2014 р. Суд також врахував, що ПАТ «Альфа-Банк» звертався до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом від 22.09.2014 року до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 800001653 від 29.08.2007 року, що також свідчить про наявність між сторонами спору стосовно виконання умов укладеного правочину. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року у справі №755/20400/19: скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень заява з реєстраційним «Реєстраційне бюро» Тарасенко Ігоря Миколайовича про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1885400280000 за АТ «Альфа - Банк»; скасовано запис про право власності №32650881 від 31.07.2019 року державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко Ігоря Миколайовича про державну реєстрацію права власності на квартиру на квартиру [ADDRESS] за АТ «Альфа - Банк» внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалюючи зазначене рішення суд послався на вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Поряд із цим слід відмітити, що зазначений закон втратив чинність 21.04.2021 року. Статтями 589, 590 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частина 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначає, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Поряд із цим, частиною 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи суд установив, що відповідачка не виконує належним чином умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами, а періоди прострочення (в контексті умов договору кредиту та іпотечного договору) є такими, що надають іпотекодержателю право вимагати дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки. Судячи зі змісту письмових звернень відповідачки до суду, нею не заперечується факту наявності боргу перед кредитодавцем, але вона не погоджується із розміром заявленої заборгованості. Поряд із цим, власного контррозрахунку відповідачка суду не надала, а судом не встановлено неправильності розрахунку заборгованості проведеного стороною позивача за яким станом на 07.06.2023 року заборгованість складає 200579,60 дол. США (121804,35 дол. США - заборгованість за тілом кредиту; 78775,25 дол. США - заборгованість за відсотками). За наведених обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення. Згідно ч. 4 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Однак у даному випадку суд вважає, що положення ч. 4 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» не можуть бути застосовані з огляду на тривалі терміни невиконання грошового зобов`язання та суму заборгованості, яка є істотною, що в свою чергу безумовно завдає збитків іпотекодержателю. Згідно ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. На виконання положень наведених норм Закону України «Про іпотеку» суд у резолютивній частині рішення зазначає всі складові необхідні для належного виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з цим, відповідно до п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Ураховуючи наведене, суд задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки має зазначити у своєму рішенні про зупинення його виконання в частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір в сумі 19225,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved