Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія договору купівлі-продажу нерухомості від 17.10.1968р.; копія договору купівлі-продажу від 28.01.2022р.; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 28.09.2023р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копії квитанцій про сплату [PERSON] земельного податку та за водопостачання; копія довідки ТОВ «Ренійське БТІ» від 18.01.2024р. №118 про належність житлового будинку [PERSON] ; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 09.02.2024р.; копія заяви [PERSON] від 24.01.1994р. про прийняття спадщини після смерті чоловіка; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ,; копія довідки банку про наявність грошового вкладу у [PERSON] ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.1994р., оформленого щодо грошових внесків та ім`я [PERSON] ; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 08.02.2024р. (дата заведення спадкової справи - 24.01.1994р.); копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 12.03.2024р. (спадкова справа після смерті [PERSON] - не заводилась); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 11.03.2024р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки [PERSON] , зазначивши, що 28.01.2022 р. між нею та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належного їй житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , - за 120 000 грн.28.01.2022р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала документи на житловий будинок (які були у неї в наявності), саму нерухомість в натурі. У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка переїхала мешкати до придбаного будинку, зробила там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталась до відповідачки, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачка пояснила, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (28.01.2022р.) вона не зареєструвала право власності на спадкову нерухомість у встановленому законом порядку. Так, відповідачка являється спадкоємицею за законом після смерті матері, прийняла спадщину фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на час виникнення спадкових правовідносин), однак не оформила її та не здійснила державну реєстрацію речового права на вищевказане нерухоме майно у зв`язку із тим, що свого часу її матір не переоформила житловий будинок на себе після смерті чоловіка ( батька відповідачки). При зверненні до відповідних органів із питанням про засвідчення договору, оформлення документації на жилий будинок на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 28.01.2022р. було укладено від імені продавця, який на той час не був оформлений власником об`єкту продажу. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивачка [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , вона не знала і не могла знати про те, що [PERSON] не мала права на відчуження нерухомості у зв`язку із тим, що вона на той час належним чином не оформила право власності на нерухомість в порядку спадкування, не зареєструвала її належним чином у відповідних органах. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачкою була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачка продала, а позивачка купила житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] за 120 000 грн. 28.01.2022р. позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала позивачці документи на житловий будинок (які були у неї в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулась до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачки щодо житлового будинку та встановленні права на нього у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою як добросовісним набувачем.

Outcome: approved