Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що 11.05.2000 року у Золочівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у сторін народилося двоє дітей, одна з яких на даний час є неповнолітньою. Спільне життя між сторонами не склалося. Позивач зазначив, що після реєстрації шлюбу та впродовж тривалого часу подружні відносини між ними складалися добре. Однак, з літа 2023 року він почав помічати зміни у поведінці дружини, яка стала віддалятися від нього, менше приділяти уваги сім`ї та дітям, безпричинно влаштовувати сварки та конфлікти. Згодом він дізнався, що у дружини є інший чоловік, з яким вона зустрічається, що вона не заперечила при розмові з ним. Вказує, що подружньої зради дружині він пробачити не може, зберігати їх шлюб за вказаних обставин немає жодного змісту і суперечить особистій свободі як його, так і відповідачки. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач також в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, якою просила справу розглядати у її відсутності, позов визнала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували такий 11.05.2000 року у Золочівському районному відділі реєстрації актів громадянського стануЛьвівської області, актовий запис №41. З копії свідоцтва про народження судом встановлено, що у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого сторони не підтримують подружніх відносин. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідачка визнала позов, заявивши про це в заяві, поданій на адресу суду до початку розгляду справи по суті, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням обставин, викладених у позовній заяві, а саме того, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові та поваги один до одного. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси неповнолітнього сина сторін, оскільки його повноцінний розвиток та виховання у сім`ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, тому доцільно такий розірвати, а позов відповідно задоволити. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого судового збору, та повернути позивачу з державного бюджету решту 50% сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved