Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2015 між сторонами укладено кредитний договір №41850076 та відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 20000 грн, який в подальшому підвищений до 30100 грн на платіжну картку. Також 08.07.2021 між сторонами укладено кредитний договір №1001917589701, за яким відповідачу видано кредит в сумі 100000 грн. Відповідно до даних кредитних договорів банк повністю та в строки виконав зобов`язання перед відповідачем. Відповідач свої зобов`язання за умовами кредитних договорів в повному обсязі не виконує та має заборгованість станом на 29.10.2023 по кредитному договору №41850076 у розмірі 49697,03 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 30097,87 грн, заборгованості за процентами 19599,16 грн, заборгованості за комісією 0 грн; по кредитному договору №1001917589701 у розмірі 112317,74 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 67539,34 грн, заборгованості за процентами 7,66 грн, заборгованості за комісією 44770,74 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 15.01.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. 15.04.2015 [PERSON] підписав Заяву-анкету №41850076 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та видачу кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок у розстрочку у АТ «ПУМБ». Сума кредиту: 17542 грн, строк: 12 місяців, процентна ставка 44% річних, погоджено графік платежів (а.с.6зв-8). 08.07.2021 [PERSON] підписав Заяву №1001917589701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «ПУМБ». Сума кредиту: 100000 грн, цільове призначення: загальні споживчі цілі; строк: 24 місяці, розмір процентної ставки: 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, погоджено графік платежів (а.с.3-4). У матеріалах справи міститься копія публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 15.03.2021) (а.с.16-22). Відповідно до пункту 5.1.7. передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, що передбачені договором. Відповідно до даних кредитних договорів банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даних договорах перед відповідачем. У зв`язку з зазначеними порушеннями станом на 29.10.2023 наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором №1001917589701 у розмірі 112317,74 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 67539,34 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 7,66 грн, заборгованості за комісією у розмірі 44770,74 грн. (а.с.25зв-26). До теперішнього часу відповідач не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами. На адресу відповідача позивачем було направлено письмову вимогу (повідомлення) вих. КНО-44.2.2/47 від 31.10.2023 про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості протягом трьох днів з дня отримання відповідного повідомлення. Доказів отримання вказаних поштових відправлень матеріали справи не містять (а.с.22-23). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошових зобов`язань. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України (ст.1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 44770,74 грн. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладання кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Так як вимога позивача про стягнення з боржника заборгованості з плати за управління кредитом ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем попереднього договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає. Даний висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 по справі №404/1339/15-ц. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно із ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Однак, встановивши у заяві №1001917589701 від 08.07.2021 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % від суми кредиту, банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Отже відповідні дії банку вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Схожих висновків щодо дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 (провадження №61-17825св21). Враховуючи вищенаведене, положення пункту 5 Заяви №1001917589701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «ПУМБ», укладеної 08.07.2021 між [PERSON] та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,99 % є нікчемними. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору №1001917589701 від 08.07.2021 та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, що не заперечувалось відповідачем, суд задовольняє заявлені позовні вимоги частково, стягнувши заборгованість за кредитом у розмірі 67 539,34 грн, заборгованість за процентами у розмірі 7,66 грн, а всього в сумі 67 547 грн. Вимоги щодо стягнення заборгованості за комісію є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо кредитного\~договору №41850076\~від 15.04.2015,\~то позивач\~зазначає у\~позові розмір\~заборгованості за\~даним кредитом 49697,03 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 30097,87 грн, заборгованості за процентами 19599,16 грн, заборгованості за комісією 0 грн. Але жодного доказу на підтвердження розміру даної заборгованості представником позивача суду не надано. Відповідач в судовому засіданні заперечував даний розмір і також зазначив що відсутні докази на підтвердження розміру заборгованості. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.80ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Таким чином, обставини зазначені представником позивача у позовній заяві щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №41850076 від 15.04.2015 не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи. Оскільки позивачем\~належними та\~допустимими доказами\~не доведено\~право на\~стягнення з\~відповідача суми\~боргу за кредитним договором №41850076 від 15.04.2015, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даних позовних вимог. Ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~На підставі ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (судовий збір сплачено в розмірі 2684 грн, ціна позову 162014,77 грн, задоволено судом 67547 грн. або 41,69 відсотка), таким чином необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1118,96 (2684*41,69%) грн.

Outcome: partial