Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в суд з позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що 14 лютого 2008 року\~вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомі Дубівської селишної ради, Тячівського району, Закарпатської області, актовий запис\~№ 30\~(свідоцтво про шлюб:\~серія [NUMBER] від 14 лютого 2008 року). Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть, не проживають разом, перестали жити як дружина з чоловіком. Чоловік виїхав закордон і там проживає. За час їхнього спільного життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.05.2009 року та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.2014 року. Неповнолітні діти проживають разом з нею, що підтверджується довідкою Нересницької сільської ради № 1483 від 19.10.2023 року. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в сумі 3000 гривень на кожну дитину, так як має постійний дохід бо працює закордоном та має стабільний дохід. Тому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований\~14 лютого 2008 року у виконкомі Дубівської селишної ради, Тячівського району, Закарпатської області, актовий запис\~№ 30 та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 гривень та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2008 року та від даного шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.05.2009 року та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.2014 року. Також встановлено, що сторони разом не проживають і не підтримують сімейних стосунків. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. В судовому засіданні також встановлено, що\~неповнолітні доньки сторін на даний час перебувають на утриманні позивачки. Також встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд враховує майновий стан позивачки, яка ніде не працює, проживає з неповнолітніми доньками, сама веде догляд за ними, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на двох дітей, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити частково\~і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину,\~але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,\~починаючи з 30 жовтня 2023 року, і до їх повноліття, а в решті позовних вимог відмовити. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання\~двох неповнолітніх дітей\~за один місяць.

Outcome: partial