Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Представник позивача, адвокат Крамаренко Ю.В., звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовували тим, що 17.08.2018 сталася ДТП за участю транспортного засобу «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] та транспортного засобу «FORD», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «FORD», державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена полісом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант». На відшкодування шкоди, завданої ДТП, ТДВ «СК «Альфа Гарант», здійснило виплату позивачу у розмірі 13758,23 грн. Разом з цим, після ознайомлення з матеріалами справи щодо ДТП, позивачем було встановлено, що згідно з аварійним сертифікатом, вартість матеріального збитку без ПДВ становить 15758,23 грн, а згідно з Звітом спеціаліста-автотоваровода ФОП [PERSON] про оцінку матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП транспортному засобу «FORD», який виконаний на замовлення позивача, сума матеріального збитку з ПДВ становить 101165,91 грн. Згідно з полісом обов`язкового страхування, відповідно до укладеного договору між [PERSON] та ТДВ «СК «Альфа Гарант» ліміт для відшкодування збитків на час ДТП становив 100000,00 грн. Таким чином, невідшкодована сума матеріальних збитків за підрахунками позивача складає 86241,77 грн. Крім цього, у зв`язку з тривалою невиплатою страхового відшкодування позивач нарахував ТДВ «СК «Альфа Гарант» пеню у розмірі 7953,15 грн. Також, в результаті ДТП позивач зазнав моральних страждань, які він оцінює у 10000,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] 10000,00 грн за надання правової допомоги, 1485,00 грн - вартість звіту з оцінки майна, 1165,91 грн матеріальний збиток та 1646,00 грн судові витрати, 10000,00 грн моральної шкоди; з ТДВ «СК «Альфа Гарант» слід стягнути 86241,77 грн за відшкодування відновлювального ремонту та 7953,15 грн пеня. Під час розгляду справи позивач відмовився від частини позовних вимог, а саме в частині вимог до [PERSON] та витрат на правову допомогу, одночасно з цим пояснив, що має претензії до страхової компанії, з якої просив стягнути 86241,77 грн за відшкодування відновлювального ремонту. Представник [PERSON] , адвокат Артеменко С.Ю. підтримав позицію позивача. Представник ТДВ «СК «Альфа Гарант», адвокат Сорока М.М., просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності, відповідну письмову заяву представник товариства надав до суду раніше. Суд, вислухавши думку сторін-учасників процесу, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, судом встановлено, що [PERSON] , 17.08.2018, о 14-05 год, керуючи автомобілем «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] , у м. Кривому Розі, в Центрально - Міському районі, по вул. Кобилянського, біля буд. 221, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «FORD», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився по переду руху авто. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Відносно [PERSON] працівниками патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії БД №233409 від 17.08.2018 та постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2018 у справі №216/4631/18 [PERSON] визнано винним у вчинені ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 12-13) Зазначена постанова набрала законної сили 17.09.2018. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант», поліс № АМ3809763 (а.с. 14). Згідно з аварійним сертифікатом 78-D/43/3 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу «FORD Escape», державний номерний знак [NUMBER] , та додатку до нього, розмір матеріального збитку, завданого власнику КТЗ\~ становить 18909,88 грн з ПДВ та 15758,23 грн без ПДВ. (а.с. 17-22) Як вбачається зі Звіту №01-25 від 09.02.2019, складеного ФОП [PERSON] про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «FORD Escape», державний номерний знак [NUMBER] , сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «FORD Escape», державний номерний знак [NUMBER] , становить 101165,91 грн з ПДВ. (а.с. 26-46) Відповідно до рахунку-фактури №МГ-00000139 від 30.01.2019 вартість запчастин на відновлення автомобіля «FORD Escape», державний номерний знак [NUMBER] , становить 115534,32 грн без ПДВ, 138641,18 грн з ПДВ. (а.с. 47) Згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/111-23/52974-АВ від 05.12.2023, проведеної судовим експертом Київського НДЕКЦ МВС України Ізмайловим Д.В. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка відбулася 17.08.2018, станом на дату цієї пригоди складала 65738,82 грн без ПДВ та 78276,97 грн з ПДВ; вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка відбулася 17.08.2018, станом на дату цієї пригоди складала 56348,01 грн без ПДВ та 67008,00 грн з ПДВ. За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пленум Верховного Суду України у постанові №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, та незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з частиною першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в тому числі, моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб, тощо). Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України щодо майнової шкоди та у статті 1167 ЦК України щодо моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Проте, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/111-23/52974-АВ від 05.12.2023, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка відбулася 17.08.2018, станом на дату цієї пригоди складала 67008,00 грн з ПДВ. Як зазначено позивачем у позові та не заперечувалось відповідачами,\~ відповідно до полісу №АМ/3809763 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 гривень, тобто з ТДВ «СК «Альфа Гарант» в межах суми страхового відшкодування, на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 53249,77 грн. (67008,00 грн 13758,23 грн (добровільно відшкодовано ТДВ «СК «Альфа Гарант»)). Щодо строку позовної давності, на пропуску якого наполягав представник страхової компанії, суд виходить з наступного. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася 17.08.2018. 21 листопада 2018 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа Гарант» із заявою про ознайомлення з документами на підставі яких було оцінено розмір заподіяної транспортному засобу шкоди та 26.11.2018 отримав відповідь на заяву, в якій товариство зазначило, що ознайомитися з оцінкою транспортного засобу можливо за адресою: [ADDRESS] , попередньо узгодивши з представником ТДВ «СК «Альфа Гарант» зручний час для цього. 28 січня 2019 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] з метою проведення оцінки розміру матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу внаслідок ДТП, отримавши відповідний звіт 09.02.2019. Таким чином позивач, дізнавшись, що сума матеріального збитку фактично виплаченого ТДВ «СК «Альфа Гарант» суттєво відрізняється від суми матеріального збитку, визначеного ФОП [PERSON] , тобто дізнавшись, що його право порушене, 25.11.2021 звернувся до суду з вказаною позовною заявою (а.с. 50). Отже, трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, позивачем пропущено не було, навіть якщо рахувати з дати отримання позивачем відповіді на заяву про ознайомлення з оцінкою транспортного засобу. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягненню з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 53249,77 грн, в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 740,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial