Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, у якому просив стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] , на свою користь витрати на лікування у розмірі 411, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 40\~000, 00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.10.2022 [PERSON] керуючи автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по пр-кт Б. Хмельницького в м. Дніпро, в районі буд. № 1, не надав дорогу та скоїв зіткнення з велосипедом під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження. 12.01.2023 Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП страхова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100\~000, 00 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200\~000, 00 грн. Однак суми страхового відшкодування, які були виплачені страховою компанією позивачу, не відповідають розміру спричиненої шкоди та не задовольняють вимоги [PERSON] , тому він змушений звернутись до суду та просити стягнути суму страхового відшкодування. Відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подали відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечують. Так, зазначають, що витрати на лікування не є обґрунтованими, оскільки такі витрати відшкодовуються лише на підставі наданих документів, що підтверджують постановлений діагноз після ДТП, призначення лікування та платіжні документи, що підтверджують придбання ліків. Моральна шкода не доведена позивачем, і страховою компанією компенсовано у розмірі 5% від суми страхової виплати. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву вказав, що покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, є можливим лише у разі, коли суми відшкодування перевищують встановлені ліміти відповідальності, інакше це б суперечило інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що він не є належним відповідачем у даному спорі, тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2023, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пархоменко Ю.С. заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування; пункт 2 частини першої статті 980 ЦК України). Згідно із ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий ризик - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що 29.10.2022 приблизно о 15год. 45 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по пр-кт Б. Хмельницького в м. Дніпро, в районі буд. № 1, під час обоюдного перестроювання, не надав дорогу та скоїв зіткнення з велосипедом під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забою правого ліктьового суглобу, надрив зв`язок правого голеностопного суглоба. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2023 [PERSON] визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП страхова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Потерпілий звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] було виплачено 411, 00 грн. витрат за медичне лікування, а також моральну шкоду у розмірі 33, 50 грн. При цьому ліміт відповідальності ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за шкоду, заподіяну майну 100\~000, 00 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200\~000, 00 грн. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи . У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. За змістом ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З аналізу наведених норм слідує, що страховик зобов`язаний повністю відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Зменшення суми страхового відшкодування можливе лише у разі застосування франшизи та з урахуванням зносу транспортного засобу. Інших підстав зменшення суми відшкодування Закон не містить. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або\~Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Суд вважає, що розмір відшкодованої страховиком моральної шкоди, не відповідає обставинами справи, ступеню ушкодження здоров`я і моральних страждань позивача, тому не може задовольнити розумні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, відповідно до п. 3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок завдання травми та ушкодження здоров`я, змінився його звичний уклад життя. Позивач змушений був докладати чималих зусиль для організації свого життя, більше місяця був непрацездатний та не міг стати до роботи, він відчував фізичний біль та дискомфорт, в тому числі при русі ногою, змушений був тривалий час перебувати на лікуванні та відновлюватись. З урахуванням глибини і тривалості моральних страждань, характеру змін в життєдіяльності та наслідків від ДТП, суд вважає справедливим та обґрунтованим розмір моральної шкоди у 10\~000, 00 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». В той же час, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення будь-яких сум страхового відшкодування та моральної шкоди з відповідача [PERSON] , тобто з особи, яка безпосередньо заподіяла шкоду, оскільки така відповідальність наступає у разі невиконання ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» свого обов`язку з виплати страхового відшкодування чи перевищення встановлених договором страхування лімітів. Оскільки відповідні ліміти не перевищено, то суд вважає, що стягнення моральної шкоди повинно відбуватись лише зі страхової компанії. Крім того, суд вважає можливим стягнути з відповідача документально підтверджені витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 268, 40 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог зі стягнення моральної шкоди. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] .

Outcome: partial