Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Баришівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільній частковій власності та визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . За свого життя, батько склав заповіт, яким заповів їй автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER] , 1999 року випуску. У відведений законом строк, позивач звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Каліщука Євгенія Володимировича та 01 жовтня 2022 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 вищезазначеного автомобіля. Нотаріусом було роз`яснено обов`язок здійснити державну реєстрацію права власності на автомобіль, а також поінформовано, що незважаючи на те, що вона є єдиною особою, яка зазначена у заповіті, право на спадкування обов`язкової частки (1/6) також набула її бабуся - [PERSON] , [INFO] . Отримавши свідоцтво, позивач звернулася до Територіального регіонального центру МВС для проходження процедури реєстрації своєї частки, проте у реєстрації автомобіля їй було відмовлено, з підстав відсутності при проходженні цієї процедури особи, яка володіє 1/6 частки авто, тобто її бабусі. Зважаючи, що відповідач документ на підтвердження свого права власності на даний транспортний засіб у нотаріуса не отримував, та, як з`ясувалося згодом, не мала намір цього робити взагалі, позивач звернулася до неї з листом з метою у позасудовому порядку врегулювати наш спір. Зокрема, вона просила відповідача невідкладно звернутися до нотаріуса для отримання відповідного Свідоцтва про право на спадщину, після чого запропонувала особисто відповідачу або її представнику, звернутися до ТСЦ МВС №3241 для проходження процедури реєстрації транспортного засобу. Також позивачкою було запропоновано відповідачеві здійснити процедуру відчуження її частки на користь позивача, вартість якої може бути визначена шляхом усної домовленості чи на підставі проходження законної процедури оцінки вартості майна. Зазначена пропозиція відповідачем була проігнорована. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, який просить задовільнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 02.01.2024р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Приходько П.Л. не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи; подала відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає оскільки вказану спадщину вона не прийняла у передбачений законом строк, не бажає її приймати, тому вважає себе такою, що не має жодних прав на частку спадкового майна. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог с конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2021р. ( а.с. 46) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.03.2000р., батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.50) За свого життя, 13.11.2019р., [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , склав заповіт, яким заповів автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER] , 1999 року випуску своїй доньці- [PERSON] , [INFO] ( а.с. 47). У передбачений законом строк, позивач [PERSON] звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Каліщука Євгенія Володимировича та 01 жовтня 2022 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 вищезазначеного автомобіля. Нотаріусом було роз`яснено обов`язок здійснити державну реєстрацію права власності на автомобіль, а також поінформовано, що незважаючи на те, що вона є єдиною особою, яка зазначена у заповіті, право на спадкування обов`язкової частки (1/6) також набула її бабуся, мати поиерлого - [PERSON] , [INFO] . Отримавши свідоцтво, позивач звернулася до Територіального регіонального центру МВС для проходження процедури реєстрації своєї частки, проте у реєстрації автомобіля їй було відмовлено, з підстав відсутності при проходженні цієї процедури особи, яка володіє 1/6 частки авто, тобто її бабусі ( а.с. 15-16). Зважаючи, що відповідач документ на підтвердження свого права власності на даний транспортний засіб у нотаріуса не отримував, та, як з`ясувалося згодом, не мала намір цього робити взагалі, позивач звернулася до неї з листом з метою у позасудовому порядку врегулювати наш спір. Зокрема, вона просила відповідача невідкладно звернутися до нотаріуса для отримання відповідного Свідоцтва про право на спадщину, після чого запропонувала особисто відповідачу або її представнику, звернутися до ТСЦ МВС №3241 для проходження процедури реєстрації транспортного засобу. Також позивачкою було запропоновано відповідачеві здійснити процедуру відчуження її частки на користь позивача, вартість якої може бути визначена шляхом усної домовленості чи на підставі проходження законної процедури оцінки вартості майна. Зазначена пропозиція відповідачем була проігнорована ( а.с. 11). Вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER] , 1999 року випуску , відповідно до звіту про оцінку від 18.09.2023 року становить 115 000,00 гривень ( а.с. 20-32 ). 17 листопада 2023р. [PERSON] було перераховано 19 167,00 грн. на депозитний рахунок у якості застави за 1/6 частину автомобіля ( а.с. 1 ) Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. На підставі статей 21, 24, 41 Конституції України, статті 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Згідно із нормою статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Дана норма узгоджується з правовою позицією Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, який постановою від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц вказав, що право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї. Тобто, не отримання відповідачем у нотаріуса свідоцтва на свою частку 1/6 майна, не свідчить про відсутність у неї права власності. Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2 ст. 365 ЦК України). Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд прийшов до наступних висновків. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1 073, 60 гривень, а також понесла витрати на правничу допомогу у сумі 8 000, 00 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, «витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами». Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 8 000,00 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: partial