Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 05.09.2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2020 року по справі №347/1932/20 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з [PERSON] та перебувають на повному її утриманні. Відповідач виїжджає за кордон на роботу, і як стверджує позивач, забезпечений стабільним заробітком. Тривалий час [PERSON] надавав матеріальну допомогу на утримання дітей: перераховував кошти, купляв речі та продукти харчування. Однак на цей час відповідач припинив їх матеріальне утримання. [PERSON] самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням спільних дітей. [PERSON] стверджує, що крім основних витрат на дітей, мають місце багато додаткових оплата послуг мобільного зв`язку та інтернету при дистанційному навчанні, витрати на додаткові заняття з англійської мови та гуртки. Крім того, малолітня [PERSON] має захворювання серця, що потребує систематичного дороговартісного лікування. У зв`язку з вище наведеним, [PERSON] просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 800 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Однак в заяві про скасування заочного рішення просив позов задовольнити частково, та врахувати його майновий стан, відсутність офіційного місця працевлаштування, а тому не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 гривень на кожну дитину. Розгляд справи просив проводити без його участі, та участі представника. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 06.09.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 17.10.2023 року (а.с.47). Ухвалою судового засідання від 17.10.2023 року розгляд справи перенесено на 30.11.2023 року у зв`язку неявкою відповідача (а.с. 53). Про судове засідання на 30.11.2023 року відповідач був належним чином повідомлений (а.с. 55-56), однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, перебуває за кордоном». Проте, суд зауважує, що відповідно до Постанови КЦС ВС від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/2490/23 відповідача [PERSON] (а.с. 48). Заочним рішенням Косівського районного суду від 30.11.2023 року, позов було задоволено частково. Ухвалою суду від 07.02.2024 року заочне рішення судом скасовано, справу призначено до судового розгляду на 26.02.2024 року. 26.02.2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з повітряною тривогою на 05.03.2024 року. Позивач 05.03.2024 року в судове засідання не з`явилася, однак від представника надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, та представника. Відповідач просив проводити розгляд справи без його участі, та участі його представника. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17 грудня 2012 року та серії [NUMBER] від 25.01.2016 року, сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Згідно копії рішення Косівського районного суду від 03.10.2020 року №347/1932/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.12-13). Відповідно до витягів з реєстру Рожнівської територіальної громади від 19.07.2022 року № 2023/006889957, № 2023/006890127, №2023/006890162, позивач [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-16). Згідно довідки про склад сім`ї від 30 серпня 2023 року № 647/08-08, акту обстеження матеріально-побутових умов від 30 серпня 2023 року № 208-08-08 до складу сім`ї [PERSON] , входять [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 214324 від 06.09.2023 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.46). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони розірвали шлюб 03.10.2020 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які після розірвання шлюбу проживають разом з матір`ю та на цей час перебувають на повному її утриманні. Батько дітей [PERSON] надав матеріальну допомогу дітям, шляхом переказу грошових коштів, що підтверджується квитанціями доданими до позовної заяви, а також письмовими доводами в заяві про скасування заочного рішення. Однак, на даний час, відповідач допомогу в належному обсязі не надає. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Так, відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, та ч. 2 ст.182 СК згідно якої мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. На переконання суду такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, суд звертає увагу, що у випадку зміни матеріального становища відповідача, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 05 вересня 2023 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1073 грн. 60 коп). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial