Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

19 грудня 2023 року представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 578887564. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, доповнений додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року в новій редакції, згідно якого ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 578887564. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 23929,75 грн., з яких 6750 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 17179,75 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 578887566 та у відповідності до реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року. Згідно п. 2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від Клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку до цього договору. Крім того, позивач зазначає, що 27 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17386-04/2021. 30 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 30112021-1, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 10920 грн., з яких 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7920 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 17386-04/2021, відповідно до реєстру боржників від 30.11.2021 року. Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 17386-04/2021 у розмірі 10920 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 578887564 в розмірі 23929,75 грн., та за кредитним договором №17386-04/2021 в розмірі 10920,00 грн., та понесені ним судові витрати.(а.с.1-7) Ухвалою судді від 20 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.(а.с.54-55) У судове засідання представник позивача не з`явився, заявив про проведення судового засідання у його відсутність у випадку заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує.(а.с.6) Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс», про час і місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, заяв, клопотань чи заперечень від третіх осіб на адресу суду не надходило. (а.с.70,72) Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» в судове засідання не прибув, скерував до суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд про розгляд справи без їхньої участі. (а.с.75) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, одне з яких повернулось до суду без вручення з підстав відсутності адресата за зареєстрованим місцем проживання. (а.с.59,73) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив, з урахуванням згоди позивача, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 578887564, який підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого товариство надало відповідачу кошти в сумі 6750,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків, на банківський картковий рахунок, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору, правилами та паспортом споживчого кредиту. (а.с.8,9-11) Пунктами 1.2.-1.5 Договору передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 569,40% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,56% (процентів) на добу. З наступного дня після закінчення дисконтного період, за умови продовження строку клієнт сплачує товариству 590,88 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,62% (процентів) на добу. У випадку користування кредитом без своєчасної сплати процентів, клієнт сплачує товариству 620,50% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,70% (процентів) на добу. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».(а.с.17-19) 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено Договір факторингу № 20102022 за яким, ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «ФК» ЄАПБ» право грошової вимоги, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон плюс».(а.с.20-21) Згідно п. 2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. За п. 2.2. договору факторингу, у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. За п.4.1 Договору право вимоги переходить від Клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 23929 грн. 75 коп., з яких: 6750,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17179 грн. 75 коп. - сума заборгованості за відсотками.(а.с.22) Крім того, судом встановлено, що 27 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 17386-04/2021, за яким товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 26 травня 2021 року, за користування яким клієнт сплачує товариству 803,0000000000001 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,20 % на добу. (а.с.28-29). 30листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено Договір факторингу № 30112021-1 за яким, ТОВ «ФК «Інвеструм» відступає ТОВ «ФК» ЄАПБ» право грошової вимоги, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Інфеструм».(а.с.32-33) Відповідно до прийому-передачі реєстру боржників до Договору факторингу №30112021-1 від 30 листопада 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10920 грн. 00 коп., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7920 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.(а.с.34,35) Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У договорі про надання фінансового кредиту, укладеного з відповідачем, сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і типи процентних ставок. Договори про надання фінансового кредиту є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості за кожним договором з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначені розрахунки зроблено у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та підтверджують порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування цими коштами. Наданий позивачем розрахунок за кожним з кредитних договорів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростований відповідачем. (а.с.23,36) Відступлення права вимоги підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу, який містить інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості), актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При цьому, як убачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку, відповідач не сплачував заборгованості за укладеним ним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій у позові до стягнення сумі. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст.1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані докази та встановивши, що відповідач своєчасно не виконав, взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеними ним договорами, ні новому, ні попереднім кредиторам, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп., яка сплачена позивачем за подання позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved