Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.09.2021 між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування автомобіля Шкода д.н.з. [NUMBER] . 17.12.2021 сталась ДТП за участю автомобілів Шкода д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В подальшому судом було встановлено вину відповідача у даному ДТП, проте провадження було закрито в зв`язку з закінченням строку притягнення до відповідальності. Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 67409,82 грн. В зв`язку з тим, що відповідач не мав договору обов`язкового страхування, позивач просить стягнути з нього суму завданої та виплаченої суми. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечив, підтвердив факт ДТП та відсутності полісу обов`язкового страхування, проте зазначив, що правила не порушував, оскільки не виїжджав на іншу смугу руху, суд не визнав його винним, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа, яка викликалась належним чином, в судове засідання не з`явилась, заяв, клопотань до суду не направляла. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідного до Договору від 15.09.2021 між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та АТ ДАК «Автомобільні дороги України» б3ло укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного №17895555-02-10-01, за яким було застраховано автомобіль Шкода д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №076122 від 17.12.2021, 17.12.2021 о 07:45 год., та Постанови Обухівського районного суду Київської області від 12.04.2022, в місті Обухів по вул. Київська, 156 водій автомобіля ВАЗ д.н.з. [NUMBER] не був уважним за кермом та під час виїзду з місця стоянки, перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Шкода д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.п. 2.3.б, 10.1 ПДР. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Як зазначено у вказаній Постанові, факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, рапортом, поясненнями, а провадження відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до платіжних документів, позивач сплатив від 24.12.2021 №61280 на користь ТОВ «Інетрциркон» кошти за ремонт автомобіля Шкода д.н.з. [NUMBER] у розмірі 67409,82 грн. Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оцінюючи вину відповідача у скоєні даного ДТП, з урахуванням закриття відносно нього справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, суд враховує, що відповідно до Постанови ВС від 07.02.2018 №910/18319/16 вказано, що з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Також судом досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно відповідача, а саме протокол, схему ДТП, пояснення, фотографії, з яикх вбчається що відповідач під час виїзду з місця стоянки, перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Шкода д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Заперечення відповідача, що на фотографіях видно, що він не перетнув розділову смугу руху, не спростовують його вини, оскільки перед виїздом він був повинен переконатись у безпечності свого маневру, а розташування автомобіля ВАЗ відповідно до схеми та фотографій не підтверджують порушення ПДР іншим учасником та виїзду його на іншу смугу руху. Отже, судом підтверджено вину відповідача у скоєнні даного ДТП. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що у випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, і з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування, в розмірі 67409,82 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2684 грн.

Outcome: approved