Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача грошові кошти у розмірі 3300 доларів США, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 7000 доларів США. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 жовтня 2012 року позивач дав у борг відповідачам грошову суму в розмірі 3300 доларів США, яку відповідачі повинні були повернути 02 листопада 2012 року. Також 23 лютого 2014 року позивач дав в борг відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 3450 доларів США, яку відповідач повинен був повернути 23 березня 2014 року. Також 23 січня 2015 року позивач дав в борг відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 1000 доларів США, яку відповідач повинен був повернути 23 лютого 2015 року. Крім того, 25 серпня 2015 року позивач дав в борг [PERSON] грошову суму в розмірі 2550 доларів США, яку відповідач повинен був повернути 23 серпня 2016 року. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено частково; з метою забезпечення позовних вимог [PERSON] до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі №204/13917/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, заборонено відчуження частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] ; у задоволенні заяви в іншій частині відмовлено. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність, а також відзив не подавали. З огляду на викладене, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. 02 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачами укладено договір про позику грошей, відповідно до п.1 якого відповідачі позичили у позивача гроші в сумі 26928 грн, що еквівалентно 3300 доларів США (курс 8,16 грн) без сплати процентів за користування вказаною сумою грошей, зі строком виплати боргу по 02 листопада 2012 року (а.с.5, 47-48). Відповідно до п.6 договору про позику грошей від 02 жовтня 2012 року, позичальники свідчать, що гроші від позикодавця отримали повністю до підписання даного договору. 23 лютого 2014 року відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача суму у розмірі 3450 доларів та зобов`язався повернути 23 березня 2014 року (а.с.6). Також 23 січня 2015 року відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача 1000 доларів та зобов`язався повернути 23 лютого 2015 року (а.с.7). 25 серпня 2015 року відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача 2550 доларів та зобов`язався повернути 25 серпня 2016 року (а.с.22). За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Фактичне отримання грошових коштів позичальниками [PERSON] та [PERSON] від позикодавця підтверджене допустимим доказом, визначеним ч. 2 ст. 1047 ЦК України - договором про позику грошей від 02 жовтня 2012 року (а.с.5). Фактичне отримання грошових коштів позичальником [PERSON] від позикодавця підтверджене допустимим доказом, визначеним ч. 2 ст. 1047 ЦК України - розписками боржника (а.с.6, 7, 22). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк виконання грошового зобов`язання за договором позики на час звернення позивача до суду минув. За вимогами ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. На час розгляду справи в суді боргові документи (відповідні договір та розписки), знаходяться у позивача. Наведені обставини, в сукупності з відсутністю відповідних заперечень з боку відповідачів, поза всяким розумним сумнівом доводять той факт, що відповідачі суму позики до цього часу не повернули. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи, що відповідачі до тепер не повернули позивачу позичені в нього грошові кошти, суд вважає за необхідне задовольнити пред`явлені позивачем позовні вимоги та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за позикою у розмірі 3300 доларів США, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за позикою у розмірі 7000 доларів США (3450+1000+2550). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3166,10 грн та з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 603,94 грн.

Outcome: approved