Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: [PERSON] звернувся до Старовижівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.1993 року він уклав шлюб із [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис за № 21. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою поступово погіршувалось, останнім часом у родині часто виникали конфлікти на ґрунті особистої поведінки відповідачки, шлюбні відносини фактично припинені. Шлюб існує лише формально. Відсутні взаємні права та обов`язки. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. 18.01.2024 року ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.02.2024 року ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області за клопотанням відповідачки сторонам був наданий строк на примирення до 05.03.2024 року. 05.03.2024 року ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області відновлено провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та категорично наполягає на розірванні шлюбу. Представник позивача адвокат Хомич Ю.В. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно з якою просив позовні вимоги задовільнити та проводити розгляд справи у його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, наполягала на відмові в задоволені позову, адже найближчими людьми для неї є донька та чоловік. Оскільки у нього є інша жінка, яку він називає коханкою, відповідачка не дає згоди на розірвання шлюбу і просить відмовити у задоволенні позову. Крім того зазначила, що оригінал свідоцтва про шлюб вона знайшла у себе вдома, але не бажає надавати його до суду, оскільки заперечує проти розірвання шлюбу. РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ: Заслухавши пояснення відповідачки, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Сімейним Кодексом України. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 11.09.1993 року виконавчим комітетом Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис за № 21 (а.с. 27). Подружжя має на утриманні одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого зі сторін, суду не пред`явлені. Таким чином, до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, після наданого судом строку примирення між позивачем та відповідачем не відбулося. Відповідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 1211, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved