Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

20.11.2023р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи вимоги тим, що 24.11.2017р. [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку і отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості, а також отримала платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складають укладений між нею та банком кредитний договір, а також погодилась, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 27.09.2023р. в неї виникла заборгованість в розмірі 164289,67грн., у тому числі: 96547,65грн. заборгованість за кредитом, 67742,02грн. заборгованість по відсоткам. Вказану заборгованість, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2684,00грн. позивач просить стягнути з відповідачки на його користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.62). Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце засідання була повідомлена належним чином (а.с.72, 75), про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що 24.11.2017р. [PERSON] власноручно підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку (а.с.13). Підписавши вказану анкету-заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що вона разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті, складають укладений між нею та банком кредитний договір. Відповідачка також погодилась, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На ім`я відповідачки було відкрито рахунок та їй двічі видавалися платіжні картки зі строком дії до серпня 2021 року та до грудня 2024 року (а.с.44). У період з 24.11.2017р. по 22.06.2023р. кредитний ліміт за договором неодноразово змінювався, що відповідає Умовам та Правилам надання банківських послуг (а.с.45). Факт користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується наданою позивачем випискою по картці від 27.09.2023р. (а.с.15-43). Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 27.09.2023р. в неї виникла заборгованість в розмірі 164289,67грн., у тому числі: 96547,65грн. заборгованість за кредитом, 67742,02грн. заборгованість по відсоткам, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.6-12). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Встановлено, що відповідачка отримала можливість користування кредитними коштами, але не надала суду доказів, які б спростовували її заборгованість перед позивачем. З заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, відповідачка до суду не зверталася, відзив на позов не подала. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості, як доказу, який підтверджує наявність боргу, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2020р. у справі №331/7975/13-ц. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №6005315390781 від 27.09.2023р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved