Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 19671,58 грн та моральну шкоду у розмірі 40200,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони проживають за адресою - [ADDRESS] . Позивач у квартирі № 186 , 14 поверх багатоповерхового будинку, а відповідач у квартирі № 202 , 15 поверх цього ж будинку. 29 грудня 2020 року відповідач порушуючи загально прийнято норми моралі, етику добросусідства, принизив честь та гідність позивача, плюнивши тричі в обличчя позивача. така поведінка відповідача викликала у позивача душевні страждання. Позивач постійно перебуває у пригніченому стані, порушено нормальні життєві зв`язки, погіршення стану здоров`я, а саме до хвороби - посттравматичний стресовий розлад. Порушено сталий життєвий ритм життя через вказану хворобу, тривалість спілкування із правоохоронними органами, звернення за правничою допомогою, відвідування лікарів. Всі ці обставини свідчать про заподіяння позивачу моральних страждань, у зв`язку із чим було понесено латеральні витрати. У відповідності до ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України просить позов задовольнити. Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що з 2016 року проживає за вищевказаною адресою. Веде добросусідські відносини із мешканцями будинку. Позивач із чоловіком систематично порушує спокій відповідача, неодноразово звинувачували його у вчиненні кримінального правопорушення, однак жодних підстав для цього немає. Обставини спілкування позивача із правоохоронними органами не підтверджено доказами, адже відповідач не притягався до будь-якого виду відповідальності. Відсутність склад цивільного правопорушення, що може бути підставою для відшкодування матеріальної шкоди у відповідності до ст. 1166 ЦКУ України. Відповідно до Конституції України медична допомагає в Україні у разі фізичного чи психічного розладу здоров`я надається безкоштовно, а тому понесені позивачем матеріальні витрати не підтверджено. Посттравматичний стресовий розлад установлений у позивача відповідно до висновку 16.04.2021, хоч подія мала місця у грудні 2020 року, а відтак такий доказ не відображає дійсних обставин справи. Позивачем не наведено жодних обставин, які б могли свідчити про понесення моральних страждань. Розмір моральної шкоди не повинен призвести до безпідставного збагачення позивача. У зв`язку із наведеним просить у позові відмовити. Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Наводить пояснення про те, що жодних декларацій із сімейним лікарем у позивача немає. Позивач завжди звертався за медичною допомогою до платних медичних установ. Позивач звернувся до психіатра через те, що душевний стан погіршувався, були всі ознаки важкого стресу через протиправні дії відповідача та самотужки не зміг впоратись із стресом. Позивач викликав працівників поліції часто та такі виклики були обґрунтованими, адже відповідач порушував спокій, оскільки вчиняв гучні вечірки, які тривали до пізньої ночі. Просить позов задовольнити. Відповідачем подано до суду заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що відсутній склад цивільного правопорушення, а наведені обставини у відповіді на відзив, не стосуються предмету доказування. 02 січня 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні сторона позивача підтримала позов та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав викладених у заявах по суті. Простить у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 р. № 9-рп/2012 наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1,3 Основного Закону України). Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд установив, 04 січня 2021 року [PERSON] звернулась до Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно [PERSON] за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 125 ч.1, 126 ч. 1, 129 ч. 1, 162 ч. 1, 189 ч. 1 269 ч. 1 КК України. 01 лютого 2021 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/318/21, зобов`язано уповноважену особу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 04 січня 2021 року та розпочати розслідування /а.с. 21, 22/. 04 лютого 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №120211105070000269 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 296 КК України на підставі ухвали слідчого судді від 01.02.2021 № 758/318/21, про те, що 29.12.2020 за адресою - [ADDRESS] [PERSON] вчинив хуліганські дії /а.с. 17/. Суд установив, відповідно до консультаційних висновків лікаря-консультанта психотерапевта [PERSON] ТОВ «Міжнародний інститут клінічних досліджень «Медичний центр» від 16.04.2021, 06.05.2021, 17.06.2021 [PERSON] звернулась на плановий прийом, з приводу невротичного стану пов`язаного із затяжною реакцією на стресову подію, яка відбулась 29.12.2020. Залишаються скарги на поганий настрій, порушення сну та апетиту, нав`язані спогади про травмуючу подію, які супроводжуються тривалим та прискореним серцебиттям. Спроби справлятися із станом самостійно призводить до погіршення. Діагноз: постравматичний стресовий розлад /а.с.8-10/. У судовому засіданні судом оглянуто та досліджено електронний доказ відеозаписи з місця заподіяння шкоди, які додано стороною позивача через систему Електронний суд. Судом установлено, що дійсно відповідач здійснив плювання в обличчя позивача, подія мала місце 29.12.2020. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що установлено склад цивільного правопорушення, адже доведено наявність причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу, оскільки принижено її людську честь та гідність, і протиправним діянням відповідача, адже відповідач дійсно плював в обличчя позивача, та вини відповідача в її заподіянні. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Суд установив, відповідно до висновку судового експерта Назарова О. А. від 28.07.2021 №2807/21/1, проведеного на підставі договору від 04.03.2021 № 0403/21/1 про залучення експерта на договірних відносинах для проведення експертно-психологічного дослідження науково-теоретичного характеру щодо встановлення можливого розміру грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) установлено наступне. Орієнтовний розмір відшкодування грошової компенсації за спричинені моральні страждання [PERSON] за завдані страждання (моральну шкоду) у зв`язку із приниження людської честі та гідності (плювання в обличчя) становить шість мінімальних заробітних плат, у разі доведення у суді факту приниження людської честі та гідності /а.с. 44-50/. Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що висновок від 28.07.2021 не може бути допустимим доказом, адже отримано не на виконання ухвали суду про проведення експертизи, що не відповідає вимога ч. ст. 106 ЦПК України (проведення експертизи на замовлення учасників справи). Суд бере до уваги встановлені фактичні обставини справи про те, що факт заподіяння моральної шкоди позивачу доведено належними та допустимими доказами, адже відповідач дійсно здійснив плювання в обличчя позивача, принизивши її честь та гідність; тривалість та характером моральних страждань, що пов`язані із діями відповідача, що підтверджено консультативними висновками спеціаліста; дії відповідача зумовили необхідність для позивача докладати додаткові зусилля для організації відновлення своїх прав, морально-психологічного стану, зокрема, звернення до медичного центру за допомогою до лікаря психотерапевта, експертної установи, правоохоронних органів та суду. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про можливість визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, адже враховуючи характеру правопорушення, глибину душевних страждань через приниження честі та гідності позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших фактичних обставин, які встановлені судом, враховуються вимоги розумності і справедливості, суд прийшов до переконання про те, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20100,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд прийшов до наступного. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Суд повторно зазначає, що діями відповідача, які становлять склад цивільного правопорушення, порушено немайнові права позивача, адже принижено честь та гідність позивача шляхом плювання в обличчя останньої, що призвело до заподіяння позивачу моральної шкоди; між матеріальною шкодою і діями відповідача є безпосередній причинний зв`язок та вина відповідача у цьому, а тому позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди. Суд установив, позивачем понесено витрати на послуги лікаря-психотерапевта 16.04.2021, 06.05.2021, 17.06.2021, а всього на загальну суму 2100,00 грн, що підтверджено платіжними документами /а.с. 11,12/. Окрім цього, позивачем понесено витрати на придбання ліків, які рекомендовані лікарем-психотерапевтом для лікування посттравматичного стресового розгляду на загальну суму 925,28 грн, що підтверджено фіскальними чеками та консультаційними висновками спеціаліста /а.с. 9-12/. Щодо частини позовної вимоги про стягнення витрат, які поніс позивач для відновлення свого порушеного права, а саме 14586,90 грн за проведення експертного дослідження для ймовірного визначення розміру моральної шкоди, що підтверджено платіжним документом у відповідності до ст. 22 ЦК України, суд прийшов до переконання, що витрати, понесені стороною для отримання доказів у підтвердження своїх вимог, не є збитками у розумінні ст. 22 цього Кодексу та не може бути майновою вимогою у такій категорії справ, а тому не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3025,28 грн. Будь-які інших фактичних даних, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив. Наведені сторонами у заявах по суті інші обставини суд не бере до уваги, аде такі не стосуються предмету доказування, а свідчать лише про тривалі конфліктні, неприязні відносини між сторонами, що не є предметом розгляду цієї справи. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно задовольнити частково. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди доведено, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір та витрат за проведення експертизи з урахування пропорційності розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 9324,26 грн.

Outcome: partial