Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жмеринського міськрайонного суду із даною позовною заявою, в якій просила визнати недійсним договір купівлі-продажу за реєстровим №690 від 27.02.2008 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О.; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлові будівлі майнового комплексу загальною площею 2517,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та вирішити питання про розподіл судових витрат (в тому числі витрат на правничу допомогу). В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, яку вона прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори у строки встановлені чинним законодавством. Збираючи необхідні документи для оформлення спадщини, їй стало відомо про те, що об`єкт нерухомості, де постійно проживав та помер її батько, відповідно який також мав увійти до складу спадкової маси, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить громадянину [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу реєстровий №690 від 27.02.2008 року. Відповідну папку з документами вона знайшла в помешканні батька за вказаною вище адресою. При цьому батько ніколи не говорив хоча б про намір відчужити вказаний об`єкт нерухомості, не те що про його продаж. Тим більше, що згадана нерухомість придбана батьком у шлюбі із її матір`ю, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за №642 та посвідченому приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О. Уклавши договір купівлі продажу від 18.04.2005 року за реєстром №938, зареєстрованим в державному реєстрі правочинів за №553927 18.04.2005 року, викупивши частку майна у [PERSON] , [PERSON] став одноосібнім повноправним власником згаданого об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому з невідомих підстав та обставин, 27.02.2008 року [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) уклали договір купівлі- продажу, згідно якого Продавець передав у власність (продав), а покупець набув у власність (купив), нежитлові будівлі майнового комплексу, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] майно в цілому складається зі складу-гаража «А»; «А1» загальною площею 434,6 кв.м; складських приміщень «Б» загальною площею 471,7 кв.м; критого току «В», загальною площею 1610,9 кв.м. Обставини, про які, ніби-то, свідчив Продавець у п.1.3. Договору при укладенні оскаржуваного Договору купівлі-продажу, а саме: «...усі умови цього договору відповідають моїм інтересам та узгоджені зі мною, цей продаж здійснюється мною без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального, і гарантую, що нерухоме майно, яке є предметом цього договору, на момент його укладення нікому не продане, не відчужене іншим способом, не заставлене, в податковій заставі не знаходиться, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває; а також прав щодо нього у третіх осіб та інших обтяжень (в тому числі за договорами найму чи оренди, довічного утримання та інших договорів щодо відчуження та користування цим Нерухомим майном, шлюбними контрактами) як в межах, так і за межами України, немає;...» не відповідають дійсності. Як не відповідає дійсності і «твердження» Продавця, яке зафіксоване у п.4.4. Договору, що на момент придбання вищезазначеного нерухомого майна в шлюбі. Неправдивим та не перевіреним нотаріусом є також «свідчення» Продавця по Договору, що внаслідок продажу нерухомого майна не порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей, яких він зобов`язаний утримувати за законом. 06.10.1990 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб, 3 квітня 2004 року шлюб розірвано. Таким чином, зазначений об`єкт нерухомості придбавався [PERSON] у шлюбі, дозволу на відчуження майна, яке перебувало у спільній сумісній власності його колишня дружина не надавала. Крім того, на час укладення оскаржуваного Договору у Продавця була неповнолітня донька, на утримання якої згідно рішення суду, стягувались аліменти. На той час діяло виконавче провадження. Зазначила, що після смерті батька в помешканні, де він фактично проживав та помер ( [ADDRESS] ), вона знайшла наступні документи: Кредитний договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 03.03.2006 року №02-2.1/078, в забезпечення вимог якого укладено Іпотечний договір від 03.03.2006 року серія ВСР №209962 та Кредитний договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 05.03.2007 року №02-2.1/096, в забезпечення вимог якого укладено Іпотечний договір від 05.03.2007 року серія ВЕЕ №815098. Вказані договори укладено між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) B особі керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м.Жмеринка Вінницької області» [PERSON] та СПД-ФО [PERSON] . У відповідності до п.2.1 Кредитного договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 03.03.2006 року №02-2.1/078 Банк надає Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 200000,00 (двісті тисяч) гривень (ліміт кредитної лінії) на умовах, передбачених цим Договором, далі кредит або кредитна лінія. Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту до 2007 року Кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії надається із наступним цільовим призначенням: придбання паливо-мастильних матеріалів, мінеральних добрив, запчастин, насіння, засобів захисту рослин, оплата послуг пов`язаних з виробничими потребами, придбання та розведення сільськогосподарських тварин, інші виробничі потреби. (п.2.3. Договору). Забезпеченням кредиту є застава транспортних засобів та товарів в обороті на загальну суму 167900,00 грн. та іпотека на суму 272900,00 грн. (п.3.9 Договору). Іпотечний договір від 03.03.2006 року серія ВСР №209962 забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 03.03.2006 року №02-2.1/078..., за умовами якого останній зобов`язаний в порядку передбаченому Кредитним договором, повернути Іпотекодержателю до 02.03.2007 року кредит у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн., відсотки за користування ним у розмірі 18 (вісімнадцять) % річних (комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 2% річних), у тому числі відсотки за неправомірне користування кредитом у розмірі 26% річних, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати Іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії №02-2.1/078 від 03.03.2006 року у розмірі і у випадках, передбачених Договором про іпотечний кредит... (п.1.1. Іпотечного договору). Предметом іпотеки є господарчі будівлі, загальною площею приміщень 2517,2 кв. м, які складаються з: - склад-гараж 1938 року побудови, загальною площею 434,6 кв.м; - складські приміщення 1970 року побудови, загальною площею 471,7 кв.м; - критий тік 1990 року побудови, загальною площею 1610,0 кв.м. Майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони цього Договору оцінили Предмет іпотеки у 272900 грн. Згідно п.2.1.9. Іпотечного договору в разі, коли в момент настання терміну виконання Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання, що випливає з Кредитного договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 03.03.2006 року №02-2.1/078, вказане зобов`язання Іпотекодавцем виконано не буде, а також у разі виникнення інших підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених цим Договором, Іпотекодержатель отримає право звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації Предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця одержати задоволення в повному обсязі своїх вимог, що визначені на момент фактичного задоволення. 05.03.2007 року між тими ж сторонами, Акціонерним комерційним промислово- інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) в особі керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м.Жмеринка Вінницької області» [PERSON] та СПД-ФО [PERSON] , укладено наступний Кредитний договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії №02-2.1/096, в забезпечення вимог якого укладено Іпотечний договір від 05.03.2007 року серія ВЕЕ №815098. У відповідності до п.2.1 Кредитного договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 05.03.2007 року №02-2.1/096 Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень (ліміт кредитної лінії) на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим Договором. Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту 04 березня 2008 року (п.2.2 Договору). Кредит надається із наступним цільовим призначенням: придбання паливо-мастильних матеріалів, насіння, гербіцидів, мінеральних добрив, сільськогосподарської техніки та інші виробничі потреби. (п.2.3. Договору). Зобов`язання Банку з надання кредиту виникає після оформления договорів забезпечення на суму 344200,0 грн. (в т.ч. іпотека на суму 242800, грн., рухомого майна на суму 101400,0 грн.). (п.3.9 Договору). В забезпечення Кредитного договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 05.03.2007 року №02-2.1/096 сторонами укладено Договір іпотеки від 05.03.2007 року серія ВЕЕ №815098. Предметом іпотеки були нежитлові будівлі майнового комплексу (далі - предмет іпотеки), загальною площею приміщень 2517,2 кв. м, які складаються з: складу-гаража літера «А, «А1», загальною площею 434,6 кв.м; - складських приміщень літера «Б», загальною площею 471,7 кв.м; - критого току літера «В», загальною площею 1610,0 кв.м. Майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] (два). (п.1.2. Іпотечного договору). Сторони цього Договору оцінюють Предмет іпотеки у 242800 (двісті сорок дві тисячі вісімсот) грн.00 коп. (п.1.4. Іпотечного договору). Згідно п.2.1.9. Іпотечного договору в разі, коли в момент настання терміну виконання Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, вказане зобов`язання Іпотекодавцем виконано не буде, а також у разі виникнення інших підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених цим Договором, Іпотекодержатель отримає право звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 цього Договору. Будь-які документи, які б свідчили невиконання батьком Кредитний договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії №02-2.1/096, в забезпечення вимог якого укладено Іпотечний договір від 05.03.2007 року серія ВЕЕ №815098 відсутні. Таким чином вказані факти також підтверджують тяжкі життєві обставини [PERSON] , які могли б спонукати до підписання оскаржуваного договору купівлі-продажу. Отже є підстави вважати, що [PERSON] став жертвою тяжких життєвих обставин та [PERSON] протиправно фактично під корисливою умовою надавав згадані вище кредити, вимушено уклав оскаржений правочин, який вчинив не усвідомлюючи реальних наслідків, що настали в результаті таких дій. При цьому слід зауважити, що за відсутності тяжкого фінансового стану оскаржуваний договір купівлі-продажу не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Крім того, відповідач [PERSON] зловживаючи своїм посадовим становищем, маніпулюючи кредитними та іпотечними договорами (за якими заборгованості не було), в рази занижуючи реальну вартість об`єкту нерухомості, здійснюючи психологічний тиск скористався ситуацією та отримав у свою власність за дуже низьку ціну нерухомість та фактично єдине житло [PERSON] . Ухвалою суду від 18.11.2022 відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Залокоцька В.Д. подала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначила, що вважає, що підстави вказаного спору є безпідставними та невмотивованими. [PERSON] будучи повноправним власником об`єкту нерухомого майна і з власної волі розпорядився своїм власним майном. Вказала, що в даній ситуації початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у [PERSON] права на позов (поділ майна подружжя), а саме з 22.04.2004 року. Отже строк позовної давності сплив у 2007 році, тому вказане майно, а саме нежитлові будівлі майнового комплексу, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1610,9 кв.м. відчужувалось [PERSON] правомірно і з повним усвідомленням своїх дій на момент укладення спірного договору купівлі-продажу. Представник третьої особи приватний нотаріус Драчевська Л.О. подала письмові пояснення, в яких зазначила, що сторони особисто підписали Договір, а отже погодилися з його істотними умовами і їх абсолютно все влаштовувало. Як продавець, так і покупець детально ознайомлювалися з умовами Договору перед чого підписанням та усвідомлювали значення кожного пункту. Підпис обох сторін Договору, в тому числі і продавця свідчить про прийняття ним умов Договору та погодження з ними. Сторони на власний розсуд узгодили та визначити умови Договору, який в подальшому був посвідчений приватним нотаріусом. Окрім того, звернула увагу на те, що за 12 років з моменту укладення Договору, продавцем не було вжито жодних дій щодо оскраження чи визнання недійсним укладеного договору, жодного разу від продавця не було офіційних звернень, заперечень з приводу посвідченого Договору. А це пояснюється тим, що продавця вже влаштовувало і він погоджувався з укладним договором, в тому числі не заперечував щодо відчуження належного йому на праві власності майна. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Залокоцька В.Д. в поданій заяві просила розглянути справу у її відсутність. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Нестерук М.І. підтримала позов та просила задовольнити. Свідок [PERSON] надав суду покази та пояснив, що батько [PERSON] жив і працював довгий час за адресою: [ADDRESS] , займався підприємницькою діяльністю, вирощував сільськогосподарську продукцію, орендував землю. Про умови укладеного договору не знав, а також не знав, що база переписана на [PERSON] . Зі всієї суми боргу приблизно 80 тис. доларів [PERSON] залишилось віддати близько 8-10 тисячі доларів. Дочка [PERSON] приїжджала часто до батька, особливо коли він вже захворів. А також приїжджала сестра. Він разом із [PERSON] приїжджали до [PERSON] віддавати гроші в погашення боргу, приблизно за 2-3 роки до його смерті. [PERSON] взяв кредит в банку, а директор банку погасив цей кредит своїми коштами, щоб віддати директору банку борг, переписав своє майно на [PERSON] . Свідок [PERSON] надав суду покази та пояснив, що [PERSON] займався підприємницькою діяльністю, орендував землі, вирощував сільськогосподарську продукцію. Переписав своє майно на [PERSON] так як у нього було скрутне матеріальне становище, і він не міг закрити кредит. Після чого [PERSON] віддавав гроші [PERSON] в рахунок боргу. Особисто свідок [PERSON] із [PERSON] завозив [PERSON] 16 тисяч доларів. Залишалась сума боргу приблизно в 2017 році до 10 тисяч доларів. [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] до дня смерті. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких мотивів. Правовими підставами позовних вимог позивачка зазначає норми ст.ст. 203, 215, 233 ЦК України. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 06.10.1990 року уклали шлюб (а.с. 18). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 22.04.2004 року (а.с. 19). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Станіславчик (а.с. 20). Відповідно до довідки виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради від 27.09.2022 №1217 [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований по [ADDRESS] та фактично до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі зареєстровано 11.06.2021 спадкову справу №251/2021 щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 22). Згідно довідки від 12.05.2022 №86/01-16 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори та є за законом на майно померлого [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.03.2003 продавці продали, а покупці [PERSON] та [PERSON] купили господарчі будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , розташовані на земельній ділянці (а.с. 24-25). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 27.02.2008 року, оригінал якого досліджено в судовому засіданні, продавець [PERSON] передав продав, а покупець [PERSON] нежитлові будівлі майнового комплексу, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Це майно складається з складу-гаража "А", "А1", загальною площею 434,5м2, складських приміщень "Б", загальною площею 471,7м2, критого току "В", загальною площею 1610,9 м2 (а.с. 42). Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів зареєстровано договір купівлі продажу на нежитлову будівлю майнового комплексу. Відчужувач [PERSON] , набувач [PERSON] (а.с. 43). Відповідно до копії кредитного договору від 03.03.2006 року АКПІБ в особі [PERSON] та СПД-фіз.особа [PERSON] уклали даний договір, за яким позичальнику надано кредит в сумі 200000 грн. Дата остаточного повернення всіх коштів 02.03.2007 року (а.с. 45-49). Відповідно до іпотечного договору від 03.03.2006 року АКПІБ в особі [PERSON] та СПД-фізична особа [PERSON] уклали цей договір, за яким іпотекодавець зобов`язаний повернути іпотекодержателю 200 000 грн., відсотки за користування ним 18% річних, відсотки за неправомірне користування кредитом 26% річних, сплатити неустойку, і відшкодувати всі збитки, внаслідок невиконання вказаного договору. Предметом іпотеки є господарчі будівлі, загальною площею 2517,2 м.кв. (а.с. 49-52). Відповідно до договору застави №02-3.1/079 від 17.03.2006 АКПІБ в особі [PERSON] та [PERSON] уклали цей договір, за яким [PERSON] передав заставодержателю транспортні засоби (а.с. 53-55). Відповідно до договору застави товарів в обороті (переробці) №02-3.1/080 від 17.03.2006 АКПІБ в особі [PERSON] та [PERSON] уклали цей договір, за яким предметом застави є товари в обороті, вартістю 33600 грн. (а.с. 56-58). Відповідно до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №02-2.1/096 від 05.03.2007 АКПІБ в особі [PERSON] та [PERSON] уклали цей договір, за яким банк зобов`язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 150000 грн. Дата остаточного повернення всіх коштів - 04.03.2008 року (а.с. 59-61). Відповідно до копії договору іпотеки від 05.03.2007 АКПІБ в особі [PERSON] та [PERSON] уклали цей договір, за яким предметом іпотеки є нежитлові будівлі майнового комплексу (а.с. 63-66). Відповідно до копії свідоцтва про право власності №684 від24.11.2006 року, оригінал якого досліджений в судовому засіданні, нежитлові будівлі майнового комплексу в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на право приватної власності в цілому складається з складу-гаража літ. «А», «А1», загальною площею 434,6 м2, складських приміщень літ. «Б», загальною площею 471,7 м2, критого току літ «В», загальною площею 1610,9м2 (а.с. 165). Згідно копії реєстраційного посвідчення, оригінал якого досліджено в судовому засіданні, нежитлові будівлі майнового комплексу в цілому, який розташований в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 166,167). Відповідно до копій витягів з Державного реєстру іпотек, з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна оригінали яких дослідженв в судовому засіданні, інформація відсутня (а.с. 168, 169, 170). Відповідно до копії заяви від 27.02.2008, оригінал якої досліджений в судовому засіданні, [PERSON] ствердив той факт, що відчужувані ним нежитлові будівлі майнового комплексу, що розташовані в [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, оскільки на час їх набуття (як і на день підписання цього правочину) він не одружений, і осіб, які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану нерухомість, в тому числі і відповідно до ст. 65,74 СК України немає (а.с. 171). Згідно копії заяви від 27.02.2008, оригінал якої досліджено в судовому засіданні, [PERSON] ствердив той факт, що внаслідок відчуження нежитлових будівель майнового комплексу, що розташовані в [ADDRESS] , не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, у тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати за законом чи договором (а.с. 172). Відповідно до копії заяви від 27.02.2008, оригінал якої досліджений в судовому засіданні, [PERSON] надала згоду на укладення договору про купівлю її чоловіком [PERSON] нежитлових будівель майнового комплексу, що розташовані в [ADDRESS] (а.с. 173). Згідно копії заяви від 27.02.2008, оригінал якої досліджений в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з 28.09.1996 року проживають однією сім`єю та перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою. Шлюбний договір (контракт) не укладали. (а.с. 174). Згідно копії договору оренди землі від 25.04.2005, оригінал якого досліджений в судовому засіданні, орендодавець Жмеринська районна державна адміністрація в особі голови [PERSON] з одного боку та орендар [PERSON] з другого боку уклали цей договір про строкове платне користування земельною ділянкою для ведення підсобного сільського господарства, яка знаходиться на території Станіславчицької сільської ради (а.с. 177-182, 183). Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, оригінал якого досліджений в судовому засіданні, 27.02.2008 зареєстровано договір купівлі-продажу. Предмет правочину: нежитлові будівлі майнового комплексу загальною площею 2517,2 кв.м. в [ADDRESS] . Відчужувач [PERSON] Набувач [PERSON] (а.с. 184). Позивачка [PERSON] просить визнати недійсним договір купівлі-продажу за реєстровим №690 від 27.02.2008 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О., оскільки її батько (продавець [PERSON] ) уклав цей договір під впливом тяжких обставин на вкрай невигідних для нього умовах. Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі: правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п`ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до судової практики суд задовольняє позов про визнання такого правочину недійсним, якщо мають місце дві умови: 1) особа вчиняє правочин під впливом тяжкої для неї обставини, під якою розуміють важке майнове становище, яке виражається у відсутності засобів, необхідних для нормального існування людини і це може стосуватися як самої фізичної особи, так і членів її сім`ї; 2) умови правочину вкрай невигідні для цієї особи. Проаналізувавши надані позивачем докази, суд вважає, що вищенаведені підстави застосування ст. 233 ЦК України, позивачем не доведені. Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.23 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Поняття як «тяжкі обставини» та «вкрай невигідні умови» є оціночними категоріями і повинні визнаватися судом з урахуванням всіх обставин справи. Окрім того, як свідчить тлумачення частини першої статті 233 ЦК України умовами, існування яких надає підстави особі звертатися до суду, а суду - виносити рішення про визнання правочину недійсним є: а) наявність тяжкої обставини, що «змусила» особу вчинити правочин; б) те, що цей правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах. Оскільки, необхідна сукупність вказаних умов для визнання правочину недійсним, то при визначенні того, які правочини можуть оспорюватися на підставі статті 233 ЦК України потрібно з`ясувати, як розуміти «вкрай невигідні умови». Використане у частині першій статті 233 ЦК України словосполучення «вкрай невигідних умовах» є оціночним, тому для кваліфікації певного договору як такого, що вчинений на вкрай невигідних умовах, необхідно порівнювати умови такого договору із умовами договорів того ж виду, які зазвичай вчиняються у цивільному обороті. Якщо умови договору (наприклад, ціна, процентна ставка чи інше зустрічне надання) порівняно із звичайними умовами договорів цього ж виду, які існують у цей момент, є «різко», значно невигідними для однієї зі сторін, і тільки в силу тяжкої обставини одна зі сторін приймає ці умови, то такий договір може бути визнаний недійсним на підставі статті 233 ЦК України. Також, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених вище, є доведення в судовому процесі нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин, тобто основний акцент необхідно зробити на об`єктивній та суб`єктивній стороні. Верховний Суд України чітко констатує: «Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах». Позивачка тяжкими для [PERSON] обставинами зазначає наявність значних боргів. Щодо значних боргів, судом встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу 27.02.2008 року боргу по кредиту не було, так як приміщення не було вже в іпотеці. Позивачці [PERSON] дочці покійного [PERSON] станом на 2008 було 16 років, вона не проживала з батьком. Позивачка не повідомила про обставини, за яких було укладено договір купівлі-продажу, так як вона в позовній заяві не зазначила про обставини, які зазначали свідки, а саме про наявність боргових зобов`язань між її батьком та відповідачем, ні суми боргу та інші домовленості, які існували між ними і чи були вони пов`язані із укладанням договору купівлі-продажу та якими доказами вони підтверджуються. Будь-яких доказів, що її батько [PERSON] мав будь-які претензії до продавця, наразі відповідача [PERSON] , з моменту укладення договору і до своєї смерті, чи звертався він до суду або продавця не надано суду. Отже, позивачкою не доведено існування тяжкої для [PERSON] обставини, під впливом якої він уклав оспорюваний договір купівлі продажу. Щодо іншої обставини, на яку посилається позивачка вкрай невигідні для [PERSON] обставини. За умовами договору розрахунки між покупцем та продавцем були проведені до посвідчення цього договору нотаріусом. Обгрунтованих підстав вважати, що такі розрахунки повністю не були проведені, немає. Відсутність у продавця іншого житла на праві власності не може бути підставою для висновку про вкрай невигідні умови продажу майнового комплексу з нежитловими будівлями. Позивачем у даній справі не доведено сукупність передбачених статтею 233 ЦК України умов для визнання правочинів недійсними. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, докази, на які посилалися сторони в ході розгляду справи, суд вважає, що відсутні підстави для висновку про укладення [PERSON] договору купівлі продажу нежитлових будівель під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки лише за сукупності цих двох умов правочин може бути визнаний судом недійсним. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає до задоволення. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, то інша позовна вимога також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною. Відповідачем подано документи про понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн. Відповідно до пункту першого частини третьої ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача [PERSON] - адвокат Нестерук М.І. просила зменшити витрати на правничу допомогу, так як вони є неспівмірними з наданими адвокатом послугами. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги складність справи, яка розглядалась в загальному позовному провадженні, що потребувало складання відзиву, зміст заяв та клопотань представника відповідача по суті, витрачений представником відповідача час на виконання ним відповідних робіт щодо відзиву, збирання доказової бази, участь у двох судових засіданнях та відсутність представника відповідача у засіданні при розгляді справи по суті. Відтак суд, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved