Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, з вимогами: «Визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною особою. Призначити [PERSON] опікуном над його рідним батьком [PERSON] , [INFO] , у разі визнання останнього рішенням Дніпровського районного суду міста Києва». 29 травня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий - суддя Виниченко Л.М.) постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за заявою Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 04 липня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий - суддя Виниченко Л.М., присяжні - Северина А.В., Гончаренко О.Г.) постановлено ухвалу про задоволення клопотання заявника Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про витребування доказів та призначення судово-психіатричної експертизи. Призначено по справі за заявою Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, - амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Державній установі «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». Зупинено провадження у цивільній справі на час проведення експертизи. 05 вересня 2023 року керівником апарату Дніпровського районного суду міста Києва О.С. Корович винесено розпорядження №498 «Щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ». 06 вересня 2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддя вказану цивільну справу передано у провадження головуючому судді Савлук Т.В. 04 жовтня 2023 року (вх.№49353) до суду з експертної установи надійшов Висновок судово-психіатричного експерта №946 (амбулаторний) від 12 вересня 2023 року відносно [PERSON] , [INFO] , складений судовим експертом Тищенко Сергієм Анатолійовичем. 06 жовтня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва ( головуючий суддя Савлук Т,В.) постановлено ухвалу про прийняти до свого провадження цивільну справу за заявою Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, та призначено справу до судового розгляду для вирішення питання про відновлення провадження у цивільній справі. 24 січня 2024 року на підставі протоколу попередньо відбору присяжних попередньо відібрані присяжні для розгляду цивільної справи - [PERSON] , [PERSON] . 07 лютого 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник заявника - Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах [PERSON] , - [PERSON] , в судовому засіданні підтримав подану до суду заяву та повідомив про наступні обставини, що до Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації звернувся [PERSON] з проханням визнати за доцільне та призначити його опікуном над рідним батьком [PERSON] , у разі визнання останнього рішенням суду недієздатним, зважаючи на його психічний стан здоров`я, що пов`язано з перенесенням гострого порушення мозкового кровообігу за геморитичним типом після чого впродовж тривалого періоду часу його батько хворіє на хронічне психічне захворювання, перебуває на диспансерному обліку лікаря-психіатра за місцем реєстрації в КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги». 27 квітня 2023 року відбулось засідання Опікунської ради Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, оформлене протоколом від 27 квітня 2023 року за №4, та прийнято рішення підготували заяву та подання органу опіки та піклування до Дніпровського районного суду міста Києва про доцільність призначення опікуном [PERSON] над його рідним батьком [PERSON] , в разі визнання останнього недієздатною особою рішенням Дніпровського районного суду міста Києва. Заінтересована особа [PERSON] та його представник - адвокат Яців О.Р., в судовому засіданні заяву органу опіки та піклування підтримали, просила заяву задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів та висновку судово-психіатричного експерта, наголосили, що протягом тривалого часу психічне здоров`я батька заінтересованої особи значно погіршилося, він не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійної опіки, тому з урахуванням висновків лікарів-психіатрів є підстави визнання його недієздатним та призначити його рідного сина опікуном, який за віком та станом здоров`я може в повній мірі виконувати обов`язки опікуна та здійснювати необхідній догляд за хворим батьком. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. За правилами ч. 3 ст. 296 Цивільного процесуального кодексу України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , за сімейним станом - був одружений, з грудня 2022 року офіційно розлучений, має дорослого сина [PERSON] , 1997 року народження. В 2015 році [PERSON] переніс гостре порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом, з даного приводу перебував на лікуванні в медичних закладах, після перенесеного ГПМК через виражені психічні та неврологічні порушення та через виражені прояви соціально-побутової дезадапціі не працює, з 2015 року йому встановлена 1 група інвалідності, з 2018 року довічно. Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. (ст. 30 Цивільного кодексу України) Згідно ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. ( ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України) Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. ( ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. (ч. 3 ст. 294 ЦПК України) Відповідно до положень частини першої статті 103 Цивільного процесуального кодексу України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. ( ч.1 ст.105 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст. 298 Цивільного процесуального кодексу України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. На виконання ухвали суду від 04 липня 2023 року про призначення амбулаторної судово-психіатричної експерти з Державної установи «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» надійшов Висновок судово-психіатричного експерта №946 від 12 вересня 2023 року, складений головним судовим експертом відділу судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» Тищенко Сергієм Анатолійовичем, встановлено, що у теперішній час [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді: «Судиної деменції» (згідно з МКХ-10: F01.8). За своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідь на питання: «Чи потребує [PERSON] встановлення над ним постійної опіки чи піклування?» - виходить за межі судово-психіатричного експерта. Відповідь на питання: «Чи має [PERSON] фактичну можливість з`явитись в судове засідання та чи має можливість особисто дати пояснення по суті справи?» - також виходить за межі судово-психіатричного експерта. Проте, через ознаки вираженого інтелектуально-мнестичного зниження, які досягають ступеню недоумства, підекспертний [PERSON] , 1965 року народження, за своїм психічним станом на теперішній час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - тобто фактично не може самостійно з`явитись в судове засідання та не може особисто дати пояснення по суті справи. Надавши оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності щодо психічного стану особи [PERSON] , суд вважає доведеними наступні обставини, що у 2015 році [PERSON] встановлено першу групу інвалідності (з 2018 року - довічно), перебуває на обліку у лікаря-психіатра, страждає на хронічне стійке психічне захворювання, згідно Висновку судово-психіатричного експерта №946 від 12 вересня 2023 року, складений головним судовим експертом відділу судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» Тищенко Сергієм Анатолійовичем, експерт дійшов категоричних висновків відносно підекспертної особи, що він через діагностовано психічні захворювання не може розуміти своїх дій та керувати ними. Таким чином, зважаючи на вік та стан здоров`я [PERSON] , результати проведеної судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку, що [PERSON] страждає психічними розладами та не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними, що дає підстави визнати його недієздатним. Правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. (ст. 41 ЦК України) Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 статті 63 Цивільного кодексу України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання можуть вирішуватися в одному провадженні. За приписами ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Крім цього, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999, унормовано, що опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (ч. 1 ст. 62 Цивільного кодексу України). Згідно Витягу з Протоколу засідання Опікунської ради Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 квітня 2023 року №4, Орган опіки та піклування, виходячи з інтересів [PERSON] , враховуючи стосунки між майбутнім опікуном та підопічним, можливість та бажання [PERSON] виконувати обов`язки опікуна над його батьком підготували заяву та подання органу опіки та піклування до Дніпровського районного суду міста Києва про доцільність призначення опікуном [PERSON] над його рідним батьком [PERSON] , в разі визнання останнього недієздатною особою рішенням Дніпровського районного суду міста Києва. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна над недієздатною особою, суд враховує, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою місця проживання батька, за місцем проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках чи у розшуку не перебуває, немає медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, а також враховуючи особисті стосунки між батьком та сином, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатним батьком. Правилами ст. 41 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодекс України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.5 та ч.6 ст.300 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Виходячи з положень ч.10 ст. 139 ЦПК України якщо у справах окремого провадження виклик свідків, призначення експертизи, залучення спеціалістів здійснюються за ініціативою суду, а також у випадках звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відповідні витрати відшкодовуються за рахунок державного бюджету. Судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. (ч.2 ст. 299 ЦПК України ) Згідно листа Державної установи «Інститут психіатрії судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» від 18 вересня 2023 року вартість судово-психіатричної експертизи становить 1613,00 гривень. Ухвалюючи рішення, суд вирішує питання розподілу судових витрат, з дотриманням вимог ч.2 ст. 299 Цивільного процесуального кодексу України, та присуджує до стягнення з Державного бюджету України на користь Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» витрати пов`язані із проведенням судово-психіатричної експертизи у розмірі 1613,00 гривень. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved