Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

у березні 2023 року позивач звернувся до Карлівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом, у якому просить встановити факт трудових відносин з 14.12.2020 по 31.08.2022 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; внести запис до трудової книжки [PERSON] про прийняття на роботу на посаду підсобного робітника з грудня 2020 року; зобов`язати ФОП [PERSON] нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.12.2020 по 31.08.2022 року (а.с.57-59). Позов мотивований тим, що позивач з грудня 2020 року здійснював трудову діяльність у фізичної особи підприємця [PERSON] на посаді різноробочого за усною домовленістю з відповідачкою про укладення в подальшому трудового договору. Господарську діяльність ФОП [PERSON] здійснювала тривалий час за адресою: [ADDRESS] , по переробленні рослинності різного сорту. З грудня 2020 року відповідачка на правах керівника цеху допустила позивача на посаді підсобного робітника (різноробочого) до виконання трудових обов`язків, які складалися з того, що працював з 08:00 год до 19:00 години, це була зміна; виконував норму по переробленню рослинності та інші різні роботи на території та цеху; у відсутності відповідачки підпорядковувався [PERSON] , який теж працював як найнятий працівник у ФОП [PERSON] . Оплату здійснювавла відповідачка або [PERSON] , також грошові кошти перераховували на карту. У період з вересня 2022 року по січень 2023 позивач перестав здійснювати трудову діяльність у відповідачки про причині заведення крмиінального проваджекння № 32020170000000020 ивід 16.07.2020 року. Ухвалами Карлівського районного суду Полтавської області від 05.04.2023 та від 11.04.2023 задоволено заяви суддів про самовідвід суддів (а.с.30, 43). Розпорядженням голови Карлівського районного суду Полтавської області №1 від 12.04.2023 «Щодо передачі справи на розгляд суду, найбільш територіально наближеного» вище зазначена цивільна справа передана до Машівського районного суду Полтавської області (а.с.47). Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 15.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.65, 66). У подальшому, на підставі розпорядження керівника апарату Машівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи та її передано на розгляд судді Косик С.М., яка своєю ухвалою від 22.06.2023 прийняла справу до свого провадження (а.с.73,79). У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у його змісті та наполягали на задоволенні позову, пояснивши, що [PERSON] працював у відповідачки, будучи офіційно не працевлаштованим, про що не був обізнаний. Позивач також пояснив, що з відповідачкою в нього була домовленість про офіційне працевлаштування. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим та фактичним місцем проживання, проте рекомендовані повідомлення повернуті за відсутністю адресата (а.с.75-78, 85-88,98-101,108-111,121-124,165-167,178-179). Ураховуючи викладене, суд уважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки, та, заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази та допитавши свідків, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10). Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). За інформацією Головного управління ДПС у Полтавській області від 10.11.2023 за № 19488/5/16-31-19-0217 [PERSON] в грудні 2020 року сплату податків не здійснювала. В 2021 році [PERSON] сплатила до бюджету 44\~643,52 грн, в тому числі 27\~632,29 грн податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та 17\~011,23 грн військового збору, що сплачується фізичними особами за результататми річного декларування. За січень-серпень 2022 року [PERSON] сплатила 325,00 грн податків та зборів, в тому числі 250,00 грн податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та 75,00 грн військового збору, що сплачується фізичними особами за результататми річного декларування (а.с.119). В кримінальному провадження № 32020170000000020 ивід 16.07.2020 року постановлено ухвали про надання дозволу на проведення обшуку за місцемзнаходження нерухомого майна [PERSON] (а.с.127-139). З наданих позивачем банківських квитанцій вбачається, що [PERSON] перерахувала [PERSON] грошові кошти 09.10.2022 в розмірі 7035,18 грн та 01.09.2022 в сумі 5025,13 грн (а.с.21,22). Позивач [PERSON] звернувся до Управління Держпраці у Полтавській області зі скаргою, в якій просить призначити позапланову перевірку фізичної особи-підприємця [PERSON] щодо дотримання законодавства про працю (а.с.24). Як вбачається з листа Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, з ФОП [PERSON] проведено інформаційно-роз`яснювальну роботу щодо дотримання норм діючого законодавства, зокрема з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками та відповідальності за порушення вимог законодавства про працю, та роз`яснено позивачу про вирішення трудових спорів за заявами працівників про оформлення трудових відносин у разі виконання ними роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи (а.с.13-15). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працював у [PERSON] , яка обіцяла в подальшому офрмити його трудову діяльність. Він написав заяву та надав трудову книжку, проте його так і не оформили на роботу. В послідуючому почали затримувати заробітну плату, робочого одягу не видали. З ним також працював [PERSON] , з осені 2021 року, спочатку різноробочим, потім старшим зміни. Свідок [PERSON] показав, що він працював у [PERSON] , написав заяву, але його не оформили офіційно. З ним працював [PERSON] , з кінця 2020 року по грудень 2022. Вони вирощували та переробляли табак. Свідок [PERSON] повідомив, що вони з [PERSON] працювали різноробочими в [PERSON] в с.Куми Полтавського (колишнього Карлівського) районі в цеху по переробці табака. З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що [PERSON] в березні 2022 року прийшов на роботу до ФОП [PERSON] та [PERSON] за місцем їхнього проживання в [ADDRESS] , з оплатою 250 грн за зміну. Пізніше до роботи приступив [PERSON] , який зі слів спіпробітників, перебував на лікарняному. Він працював звичайним працівником, іноді виконував роботу страшого зміни. Всі вказівки надавалися в телефонному режимі від [PERSON] . Останній на звернення працівників щодо підняття заробітної плати повідомляв, що сплачує на них великі податки та що працюють вони законно, офіційно. Про те, що [PERSON] здійснюють свою діяльність незаконно, він не був обізнаний (а.с.181). Згідно зі статтями 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. В контексті вищезазначених статей, спосіб захисту порушеного права повинен відповідати характеру порушеного права. За положеннями статті 2\~КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України). Відповідно до частини першої статті 24\~КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні контракту; при укладенні трудового договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи (частини друга четверта статті 24 КЗпП України). Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документу про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 522/4807/15-ц (провадження №61-13454св18). Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу. В той же час, виконання позивачем трудових функцій у період з 14 грудня 2020 року по 31 серпня 2022 року судом не встановлено. Так, на підтвердження вказаного факту позивачем надано банківські квитанції про перерахування грошових коштів між сторонніми особами, що не свідчить про сплату відповідачкою заробітної плати позивачу. Не підтверджує факт перебування позивача у трудових відносинах з ФОП [PERSON] й долучені до матеріалів справи ухвали суду про надання дозволу на проведення обшуку за місцем знаходження нерухомого майна відповідачки, в яких зазначено, що [PERSON] залучала найманих працівників для виготовлення тютюну, остільки вони не доводять дійсного перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем. Наданий реєстр відпрацьованих змін в копіях нечитабельний, а тому не приймається судом як доказ. Суд також відхиляє як доказ перебування позивача в трудових відносинах з відповідачкою покази свідків, оскільки це не є належним доказом такого факту. У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.78 ч.2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тож, матеріалами справи не доведено виконання [PERSON] обов`язків на користь відповідача у період з 14 грудня 2020 року по 31 серпня 2022 року, а тому в задоволенні позову потрібно відмовити в повному обсязі. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed