Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач заступник керівника Смілянської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та Національної служби здоров`я України, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] витрати, понесені лікуванням потерпілого від вчинення кримінального правопорушення , у розмірі 89 815,78 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] 04.07.2022 року близько 19 год. 10 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , на вул. Незалежності в м. Сміла Черкаської області, у порушення п. 18.1 ПДР не обрав безпечної швидкості ру, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого сколїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила проїжджу частину вулиці на нерегульованому пішохідному переході. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У результаті ДТП потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодженн, що за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких. Потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Смілянська міська лікарня» з 04.07.2022 року до 27.08.2022 року, проведено 54 ліжко-днів, з 16.01.2023 року по 03.02.2023 року проведено 18 ліжко-днів. Витрати на лікування [PERSON] складають 89 815,78 грн. Відповідачем у досудовому порядку не відшкодовано зазначені кошти, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. 13.02.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та Національної служби здоров`я України, до [PERSON] , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради, про стягнення витрат, завданих лікуванням потерпілого від злочину, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2023 року у справі № 703/2564/23 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. (а.с. 15-16) Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Так, згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2023 року у справі № 703/2564/23 судом встановлено, що [PERSON] 04 липня 2022 близько 19 год. 10 хв., керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 21093» номерний номер, [NUMBER] , рухаючись по вул. Незалежності у м. Сміла Черкаської області від вул. Нахімова у напрямку до вул. Федорова, навпроти Смілянської автостанції №1, що за адресою: вул. Незалежності №111 м. Сміла, у порушення пп. 18.1, Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 не обрав безпечної швидкості руху, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не переконавшись у відсутності пішоходів, для яких може бути створена небезпека, продовжив рух, у результаті чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила проїжджу частину вулиці Незалежності по нерегульованому пішохідному переході, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 21093» номерний номер, [NUMBER] . У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/192 від 30.08.2022 отримала наступні тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку із раною правого надбрів`я та саднами чола (лобу); тулубу, а саме: переломи 2-5,7,8 ребра праворуч із гематорексом (крововилив у грудну порожнину), перелом тіла 7-го грудного (ТЬ7), хребця перелом правого поперечного відростку 5-го поперекового (L5) хребця, перелом крижі з переходом на крило правої клубової кістки, перелом гілок лобкової та сідничної кісток; кінцівок, а саме: закритий перелом правої плечової кістки, який отяготився нейропатією променевого нерву, закриті внутрішньо суглобові уламкові переломи лотеральних виростків обох стегнових кісток зі зміщенням та підвивихом правої гомілки, закритий уламковий перелом проксимального епіметафізу правої малогомілкової кістки, забійно-саднені рани, та яка отяготилася травматичним шоком тяжкого ступеню (ІІІ ст), що за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких. (а.с. 11-14) Спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм [PERSON] вимог пп. 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. За даними Листа КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради від 29.08.2023 року № 01-20/498, потерпіла від кримінального правопорушення [PERSON] перебувала в лікарні з 04.07.2022 року по 27.08.2022 року, проведено 54 ліжко-дні; з 16.01.2023 року по 03.02.2023 року проведено 18 ліжко-днів. Загальна сума витрат в липні 2022 року становить 42 264,38 грн., загальна сума витрат в серпні 2022 року становить 47 551,40 грн., загальна сума витрат в січні 2023 року - 20 506,88 грн., загальна сума витрат в січні 2023 року - 3 151,44 грн. згідно наведеного у Листі розрахунку. (а.с. 20-22) Згідно Листа Смілянської міської ради від 08.09.2023 року № 979/02-50 остання просить Смілянську окружну прокуратуру здійснити представництво інтересів та звернутись до суду в інтересах територіальної громади з позовною заявою про відшкодування витрат, завданих внаслідок лікування потерпілої [PERSON] до бюджету Смілянської міської територіальної громади. (а.с. 25) Згідно Листа Національної служби здоров`я України від 12.09.2023 року № 31538/2-16-23 остання не заперечує щодо звернення Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілої [PERSON] (а.с. 26-27, 28-29) У відповідності до положень частин 1, 2, 4 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. (ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України) У частині 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, визначено загальне правило, відповідно до якого держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. За своєю суттю регресне зобов`язання - це зворотна вимога про повернення грошей або майна, виконане однією особою за іншу або з вини останньої третій особі. Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність наступного юридичного складу: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. При цьому, необхідно встановити, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків. Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 545 віл 16.07.1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь матеріальних збитків у розмірі 89 815,78 грн., понесених лікуванням потерпілої особи від вчинення відповідачем кримінального правопорушення. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради кошти в сумі 89 815,78 грн., витрачені на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, що встановлено вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2023 року у справі № 703/2564/23. При цьому, матеріалами справи встановлено всі складові деліктного зобов`язання як щодо суми завданих збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, так і щодо суб`єкта правопорушення, відповідача по справі [PERSON] , та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими матеріальними збитками. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та Національної служби здоров`я України, до [PERSON] , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради, про стягнення витрат, завданих лікуванням потерпілого від злочину, - є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову, суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 2 684,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved