Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник-1) та [PERSON] (далі - заявник -2) звернулись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири номер [ADDRESS] . Право спільної сумісної власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим Попільнянською районною державною адміністрацією 28 жовтня 2009 року згідно з розпорядженням голови районної державної адміністрації від 20.10.2009 року № 481. Крім заявників, співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] співвласник [PERSON] померла. Після її смерті спадщину на належну 1/5 частку квартири прийняла її дочка [PERSON] . Маючи намір подарувати належні заявникам частки квартири [PERSON] вони звернулись до приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області. Розглянувши подані заявниками документи нотаріус виявив розбіжності, а саме у свідоцтві про право власності на житло допущена помилка у написанні прізвища заявника-1 вказано « [PERSON] , тоді як правильне написання прізвища « [PERSON] . Прізвище заявника -2 також вказано [PERSON] , однак правильне написання прізвища [PERSON] . На час оформлення та видачі свідоцтва заявники не звернули увагу на правильність написання їх прізвищ. Заявники вважають, що причиною неправильного написання їх прізвищ є допущення граматичних помилок посадовою особою Попільнянської РДА, яка заповнювала бланк свідоцтва про право власності на житло. Вказані помилки позбавляють заявників права розпоряджатись належними їм частками квартири. Щодо підтвердження правильності написання прізвищ заявників, вони надали до суду документи, які підтверджують, що їх прізвище « [PERSON] ». Встановлення даного юридичного факту необхідне заявникам для реалізації права власності щодо належних їм часток квартири, зокрема укладення договору дарування. Заявники просять встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на житло, виданого Попільнянською районною державною адміністрацією 28 жовтня 2009 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заявники в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно роздруківки відстеження поштового відправлення з якої вбачається, що відправлення вручено особисто 05.03.2024 року, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши заявників, заінтересовану особу [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з паспортів громадянина України серії [NUMBER] , виданого 16 лютого 2009 року Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області та виданого 30 жовтня 2018 року, заявники вказані як [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 5, 7/. Відповідно до Карток фізичної особи -платника податків, виданих 11 березня 2009 року Державною податковою інспекцією у Попільнянському районі та 20 січня 2003 року Попільнянською міжрайонною державною податковою інспекцією, заявники вказані як [PERSON] та [PERSON] /а.с. 6, 8/. Згідно Витягів з реєстру територіальної громади, виданих 20 лютого 2024 року та 22 лютого 2024 року Квітневою сільською радою Житомирського району Житомирської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 9, 10/. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 листопада 1986 року В. Жолудською сільською радою Володимирецького районного бюро ЗАГС, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 50 /а.с. 11/. Відповідно до Військового квитка, виданого 12 квітня 2005 року, даний військовий квиток виданий на ім`я [PERSON] /а.с. 12/. Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 жовтня 2009 року Попільнянською РДА, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням голови районної державної адміністрації від 20.10.2009 року № 481 /а.с. 13/. Як вбачається з Свідоцтва про прав на спадщину за законом, посвідченого 13 лютого 2024 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтва майна після [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/5 частки квартири [ADDRESS] . Спадкова справа № 79/2021. Зареєстровано в реєстрі за № 329 /а.с. 14/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Так, відповідно до вимог глави 6 розділу ІV ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядає суд за місцем проживання заявника. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, підлягає задоволенню.

Outcome: approved