Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований наступним. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано 22.01.2010 року. З часу розірвання шлюбу дитина проживає з батьком, перебуває на його утриманні. За весь час проживання сина із позивачем, відповідач жодного разу не навідалася до сина, не телефонувала, ніяким чином не проявляла свого бажання виконувати батьківські обов`язки. Відповідач, не виходить на зв`язок, уникає спілкування з сином, встановити її місцеперебування для позивача виявилося неможливим, неодноразові заходи позитивного результату не дали. Позивач [PERSON] просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи Органу опіки\~та піклування\~Барської міської\~ради Лілія\~Предиткевич у\~судове засідання\~не з`явилася,\~надала суду\~письмову заяву,\~у якій\~зазначила,\~що підтримує\~Висновок про\~доцільність позбавлення\~батьківських прав\~ [PERSON] , просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала проти його задоволення. Допитана у судовому засіданні неповнолітня дитина [PERSON] пояснив, що постійно проживає з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Мати [PERSON] жодного разу не навідувалася до нього, не телефонувала, не цікавилася його життям, здоров`ям та навчанням, на день народження не вітала, подарунків не дарувала, матеріальної допомоги не надавала. Він бажає в подальшому проживати з батьком та не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, неповнолітньої дитини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року по 22.01.2010 року. Шлюб розірвано 22.01.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] що, підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] . Батьком дитини є [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу 16.02.2023 року з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Ухвалою суду від 31.01.2024 замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Після розірвання шлюбу, сторони не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини. Підставою для подання такої позовної заяви стало недобросовісне ставлення до своїх материнських обов`язків, не приділення достатньої уваги вихованню і розвитку сина, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушень. тощо. Рішенням Барського районного суду від 14.04.2010 р. визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком [PERSON] . З часу розірвання шлюбу дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні. За весь час проживання сина із позивачем, відповідач жодного разу не навідалася до дитини, не телефонувала, не проявляла свого бажання виконувати батьківські обов`язки. Згідно даних Довідки від 30.05.2023 р. № 287 виданої старостою Ялтушківського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області, неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем та бабусею у с. Ялтушків Жмеринського району. Довідкою №7 від 24.05.2023 р. виданою директором Ялтушківського ЗДО «Світанок», підтверджується факт виховання неповнолітнього [PERSON] його батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] . Мати дитини [PERSON] не приймала участі у вихованні сина. Довідкою №23 від 29.05.2023 р. виданою директором Ялтушківського ЗЗСО І-Ш ступенів, підтверджується факт виховання неповнолітнього [PERSON] батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] . Мати дитини [PERSON] не цікавилася навчанням сина, жодного разу не відвідала даний заклад. Згідно даних довідки №180 від 21.04.2023 р. виданої начальником Буковинського ліцею, неповнолітній [PERSON] , навчається у закладі ОКНЗ «Буковинський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою». Згідно характеристики «Буковинського ліцею-інтернату» від 21.04.2023, неповнолітній [PERSON] , характеризується з позитивної сторони, його вихованням займається батько. Мати не приймає участі у житті сина. Орган опіки та піклування Барської міської ради розглянув матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] в інтересах її неповнолітнього сина. Відповідно до висновку № 5 від 31.01.2024 року в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним позбавити його матір [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітньої дитини. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». За викладеного,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги про\~позбавлення батьківських\~прав є\~законними,\~обґрунтованими,\~підтвердженими матеріалами\~справи,\~у зв`язку\~з чим,\~з метою\~захисту прав\~та інтересів\~неповнолітньої дитини,\~суд приходить\~до висновку\~про доцільність\~позбавлення батьківських\~прав відповідача [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved