Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

04 березня 2024 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги заявниця обгрунтовує тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території України в селі Плодове, Каховського району, Херсонської області, Україна померла її мати [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Довбиш Барановського району, Житомирської області, Україна, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак в зв`язку з погіршенням стану здоров`я та необхідністю у сторонньому догляді з листопада 2023 року і по момент смерті мати проживала у своєї матері (її бабусі) - [PERSON] в селі Плодове, Каховського району, Херсонської області, Україна, яка й займалася її похованням. На підтвердження факту смерті матері, Сімферопольським районним відділом РАЦС Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2024 року. Посилаючись на те, що станом на сьогодні у неї відсутні документи, які дозволяють зареєструвати смерть матері згідно з вимогами національного законодавства та отримати свідоцтво про її смерть встановленого зразка в Очаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вона не може, оскільки вказане вище свідоцтво про смерть було видане органом на тимчасово окупованій території України, просила встановити факт смерті її матері [PERSON] , яка настала [INFO] , для державної реєстрації смерті матері на території України, отримання свідоцтва про її смерть та подальшого отримання спадщини. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заявниця надала заяву про розгляд справи без її участі, представник заінтересованої особи про причини неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною третьою ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Тобто, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини, а саме в даному випадку громадянина України. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації смерті, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під контролем іншої держави. Документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України. Згідно з ч. 11 розділу ІІ «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року Таврійська міська територіальна громада Херсонського району Херсонської області у підпорядкуванні якої знаходиться, крім інших і село Плодове, відноситься до переліку територіальних громад, які перебувають в тимчасовій окупації російською федерацією території України. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2024 року виданного на тимчасово окупованій території України Сімферопольським районним відділом РАЦС Республіки Крим, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Довбиш Барановського району, Житомирської області, Україна, померла [INFO] в с. Плодове Каховського району Херсонської області (а.с. 12). Згідно з копією паспорта серії [NUMBER] , що виданий Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 29 серпня 2007 року, [PERSON] , народилася [INFO] в с. Довбиш Барановського району, Житомирської області, є громадянкою України (а.с. 8). Як вбачається з копій свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 вересня 1993 року та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 липня 2007 року [PERSON] в зв`язку з укладенням шлюбів змінювала прізвище з [PERSON] на [PERSON] та з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 9,11). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 травня 1994 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка в зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 серпня 2015 року) підтверджується, що заявниця є донькою [PERSON] (а.с. 6, 7). За вимогами статей 2-3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Виходячи з викладеного, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявниця не може в інший спосіб реалізувати своє право на реєстрацію факту смерті матері [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та доведеність факту смерті останньої на тимчасово окупованій території України належними доказами, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 21 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved