Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила: (а) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] ; (б) стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) з відповідачки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня подання до суду позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього законного представника дитини - опікуна. Мотивуючи свою заяву тим, що її син [PERSON] перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 2015 року по 2021 року. Від сумісного проживання в них народилася донька: [PERSON] , [INFO] . ЇЇ син є батьком дитини, однак не зареєстрував батьківство у встановленому законом порядку через зловживання спиртними напоями та вів аморальний спосіб життя. Після припинення відносин із відповідачкою у справі онука залишилися проживати з [PERSON] у квартирі позивачки: [ADDRESS] . Відповідно до медичного висновку дитині [PERSON] встановлено інвалідність групи «А», дитина потребує фізичної реабілітації, лікувальний масаж, санітаро - курортне лікування. Відповідачка не займається здоров`ям дитини, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, матеріально не забезпечує дитину усім необхідним, не купує ліки, не вітає зі святами, отже ухиляється від свої батьківських обов`язків, як мати. У зв`язку з чим звертається до суду з вказаними вимогами в інтересах дитини. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню своєї онуки. Пояснила суду, що з дитинства опікується малолітньою та проводить її реабілітацію. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, вказавши, що вона піклується про свою доньку, знає про її захворювання та інвалідність, має можливість її забезпечувати матеріально та надавати допомогу. Представник третьої особи ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ просила позбавити батьківських прав [PERSON] , через те, що її донька вже два роки мешкає з бабусею, яка за нею піклується. Мати разом з донькою не проживає, зловживає спиртними напоями про що надала відповідні документи та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Вважає, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. В судовому засіданні в якості свідків було допитано [PERSON] , [PERSON] , які суду пояснили, що дитина постійно проживає з позивачкою у справі, в дитини наявні захворювання. [PERSON] постійно зловживає алкоголем, часто знаходиться в алкогольному сп`янінні, за дитиною не доглядає. Матеріально дитину забезпечує позивачка, відводить до лікарів, проходить з нею реабілітаційні фізичні заходи, купує ліки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що літом 2022 року [PERSON] стала проживати з ними та розповіла, що в неї відібрали дитину та забрали паспорт. [PERSON] допомагає військовослужбовцям, алкоголем не зловживає, працює без офіційного працевлаштування та має змогу забезпечувати рідну доньку. Те що [PERSON] не дарує подарунки то це не відповідає дійсності, оскільки позивачка не приймає подарунків та будь-яких коштів від [PERSON] .. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , в свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 13). Згідно витягу з ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ГРОМАДЯН ПРО НАРОДЖЕННЯ ІЗ ЗАЗНАЧЕННЯМ ВІДОМОСТЕЙ ПРО БАТЬКА відповідно до ч.1 ст. 135 СК України батьком [PERSON] , народженої [INFO] зазначено [PERSON] відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.14). Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.02.2020 року відповідачку [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та накладено на неї штраф в розмірі 850 гривень ( а.с. 17-18). Дитина [PERSON] [INFO] , має інвалідність групи «А», висновок дійсний до 20.04.2026 року, дата переогляду 20.03.2024 року, що підтверджено медичним висновком № 198 від 20.04.2021 року (а.с.19). [PERSON] , [INFO] , створено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 21 (вікова категорія від 0 до 18 років) (а.с.20-23). Позивачка [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , в вказаній квартирі має і зареєстроване місце проживання. Скарг від сусідів на неї не надходило (а.с.24). Малолітня [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею та дідусем. Мати малолітньої дівчинки [PERSON] мешкала за вказаною адресою з січня 2015 року. За період проживання зарекомендувала себе з негативного боку: зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, вихованням та утриманням доньки не займалася. Останні декілька місяців веде бродячий спосіб життя, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. Коли повертається додому то завжди в нетверезому стані, влаштовує сварки, погрожує бабусі та дідусеві дівчинки, але намірів забрати не має, що підтверджено характеристикою за місце вимоги, завіреного та скріпленого печаткою ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ДОМ.КОМ» (а.с.25). Психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] , [INFO] , вихованки КЗО «КРИВОРІЗЬКИЙ НАВЧАЛЬНО-РЕАБІЛІТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР № 1 ДОР» встановлено, що вихованням дитини займається бабуся , дитина з інвалідністю. [PERSON] під час дистанційного навчання звертається завжди до спеціалістів закладу щодо розвитку онуки та її навчанні. З боку бабусі оточена належною турботою та підтримкою. Щодо стану дитини зазначили, що емоційно - вольова сфера зріла, контакт малопродуктивний, поведінка не стійка , об`єм уваги не достатній, пам`ять короткотривала та змішана, научуваність знижена, працездатність низька, швидко втомлюється. Потребує допомоги корекційних педагогів та супроводу (а.с. 26). [PERSON] перебуває на обліку у ГУ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ в ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ і отримує пенсію за віком, за період з травня 2023 року по жовтень 2023 року дохід складає 18 768, 78 гривень (а.с. 27). [PERSON] перебуває на обліку в УПРАВЛІННІ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ та з 22.04.2021 року по 19.04.2026 року їй призначено державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам з дитинства в розмірі 6009 гривень. Актом обстеження умов проживання встановлено, що за адресою: [ADDRESS] створені належні умови для дитини та проживання, приміщення охайне, чисте, обладнане меблями , в дитини наявні гігієнічні засоби, білизна одяг, дитячий візочок. Стосунки в сім`ї рівні, стійкі, бабуся піклується про онуку. Отже, бабусею створені належні умови для життя малолітньої [PERSON] , в подальшому бабуся планує оформити опіку над нею. Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого ВИКОНКОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ [PERSON] , [INFO] доцільно позбавити батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» відображено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Батьки, за нормами ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Кожна дитина, у відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. За правилами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 статті 164 СК України, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Положенням частини 1 статті 81 ЦПК України визначено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У відповідності до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Матеріали справи не містять доказів працевлаштування відповідачки по справі задля можливості належного матеріального забезпечення дитини, та не містять доказів того, що за час перебування цієї справи в суді відповідачка здійснювала спроби працевлаштуватися. Крім того відповідачка не має постійного житла, яке б могло бути обстежено на предмет можливості проживання в ньому дитини з особливими потребами. На думку суду позбавлення відповідачки батьківських прав не суперечить також інтересам дитини, оскільки відсутність будь-якої участі батьків у їх житті є фактором, що травмує дитячу психіку, а збереження батьківства може привести до одержання відповідачкою в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дітьми, що, враховуючи ухилення їх від виконання батьківських обов`язків, призведе до порушення прав та інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у цьому випадку є доцільним, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не проходить з нею реабілітацію, дитина має інвалідність, яка потребує ретельного догляду, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За приписами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України встановлено: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього опікуна. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: approved