Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

[PERSON] , житель [ADDRESS] , звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 13.10.1987 та довідкою про об`єкт нерухомо майна. Згідно довідки Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 67 від 20.02.2023, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,15 га. [PERSON] помер [INFO] . Він мав у власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів сину - [PERSON] , тобто позивачу. Отже, спадкоємцем [PERSON] є його син - [PERSON] , тобто позивач. Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок по [ADDRESS] видані на ім`я спадкодавця - [PERSON] , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості визначити його частку в житловому будинку. Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визначено, що ринкова вартість будинку, становить 126 967,00 грн. 29 грудня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі та витребувано з Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с.Ясенів-Пільний Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Городенка Івано-Франківської області, [PERSON] , який помер [INFO] в с.Ясенів-Пільний Коломийського району Івано-Франківської області. У разі відсутності спадкових справ, надати відомості про їх відсутність. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та спору, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зустрічна позовна заява мотивована тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 13.10.1987 та довідкою про об`єкт нерухомо майна. Відповідно до довідки Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 38 від 03.02.2023, станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] . На момент припинення колгоспного двору його членами були:[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/5 частці кожного. [INFO] померла[PERSON] мала у власності 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померла [PERSON] заповіту не вчиняла, спадкоємцями за законом є її чоловік - [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до довідки Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 20.02.2023 № 68, на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані - чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Таким чином, 1/5 частку вищезгаданого житлового будинку, яка належала померлій [PERSON] , успадкували [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [INFO] помер [PERSON] . Він мав у власності 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів сину - [PERSON] . Отже, спадкоємцем [PERSON] є його син - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Він мав у власності 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлий[PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцем першої черги за законом є його дружина - [PERSON] . Таким чином, виходячи із аналізу норм Цивільного кодексу України,[PERSON] має право на 1/10 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .[PERSON] має право на 3/10 частки вищевказаного житлового будинку. Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частки житлового будинку (справа №342/202/24) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок (справа № 342/1597/23), присвоєно об`єднаній справі № 342/1597/23. 26 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання 12 березня 2024 року не з`явилися. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] до суду подав заяву, в якій просив судовий розгляд в даній справі провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовільнити. Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) [PERSON] , [PERSON] до суду подали заяви, в яких просили судовий розгляд в даній справі провести за їх відсутності. Заявлені зустрічні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовільнити. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13 жовтня 1987 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 173 від 12 серпня 1987 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №570 від 13.10.1987. Адресний номер на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Ясенів-Пільний Коломийський район Івано-Франківська область, змінений з [ADDRESS] , згідно по господарських книг, що стверджується довідкою № 37 від 03.02.2023, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно архівних даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 13.10.1987 р., на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12.08.1987 р., реєстровий № 570, що доводиться Інформацією про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 78970 від 05.01.2024, наданою ОКП «КМБТІ». Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 369360575 від 12.03.2024 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За домогосподарством, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , закріплені земельні ділянки, а саме: 0,1500 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку; 2,7099 га - для ведення особистого селянського господарства; 0,1129 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що доводиться довідкою № 67 від 20.02.2023, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1961 р., господарські будівлі та споруди - в 1978, 1979, 1980 та 1990 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку, складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 01189/С від 28.11.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 28.11.2023 становить - 126 967 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно Виписки з по господарських книг за 1983-1990 роки, виданої 25.01.2024 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві в [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ) були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] , син. Згідно ксерокопій господарських книг на 1991-1995 роки в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , суспільна група якого - «колгосп.» були зареєстровані: [PERSON] , 1957 р.н., голова сім`ї, місце роботи і посада - колгосп «Лен. шляхом», їздовий, [PERSON] , 1957 р.н., дружина, місце роботи і посада - колгосп «Лен. шляхом», [PERSON] , 1976 р.н., син, [PERSON] , 1978 р.н., син, [PERSON] , 1982 р.н., син. Станом на 15 квітня 1991 року в господарстві по [ADDRESS] (в даний час [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 38 від 03.02.2023, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] на праві спільної власності належав по 1/5 частці колишнім членам колгоспного двору- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 60 років у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, про що 07 листопада 2017 року складено відповідний актовий запис № 40, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.11.2017 виконкомом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України). На час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 68 від 20.02.2023, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] доводиться копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 22 березня 1982 року (запис за № 5 від 22.03.1982) перебували у шлюбі, були подружжям, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 22.03.1982. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , які прийняли спадщину після її смерті, є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 36/01-16 від 11.01.2024 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75390111 від 11.01.2024, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Як встановлено, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] 1/5 частку (кожний по 1/10 частці) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За життя, 06 лютого 2018 року, [PERSON] , [INFO] , житель с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким житловий будинок, який належить на правах особистої власності, все майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і усю спадщину та права, які належать на момент складання заповіту та після його смерті, та земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , заповів синові [PERSON] , [INFO] , який проживає в селі Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області. Заповіт посвідчений секретарем Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстровано в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 2. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 64 років в с.Ясенів-Пільний Коломийського району Івано-Франківської області, про що 30 березня 2022 року складено відповідний актовий запис № 278, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 30 березня 2022 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № [NUMBER] від 22.02.2023, виданої ЦНАП Городенківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] , разом із: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Про те, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] доводиться копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.04.1982. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є його син [PERSON] (позивач/відповідач за зустрічним позовом). Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 165/2022 (номер у Спадковому реєстрі 69280648), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви спадкоємця за заповітом - [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини за заповітом від 13 травня 2022 року, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. 21 листопада 2023 року державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. [PERSON] , [INFO] видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: 1) земельну ділянку, площею 0,1128 га, кадастровий номер 2621688600:02:002:0008, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Ясенів-Пільний Коломийського району Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2) земельну ділянку, площею 1,3249 га, кадастровий номер 2621688600:05:003:0150, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Ясенів-Пільний Коломийського району Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. До складу спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , входить також 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] : 1/5 (2/10) частка даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/10 частка успадкована ним після смерті дружини[PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. При зверненні [PERSON] до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , державний нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 лютого 2023 року за № 157-02-31. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 46 років в с.Ясенів-Пільний Коломийського району Івано-Франківської області, про що 21 березня 2023 року складено відповідний актовий запис № 152, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 21 березня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № [NUMBER] від 13.10.2023, виданої ЦНАП Городенківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , з 08 жовтня 2021 року (відповідний актовий запис № 123 від 08 жовтня 2021 року) перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2021 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] а є його дружина [PERSON] (відповідач/позивач за зустрічним позовом). Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 217/2023 (номер у Спадковому реєстрі 71154680), заведену після смерті [PERSON] а, який помер [INFO] , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом - [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини за законом від 29 серпня 2023 року, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. До складу спадщини [PERSON] а, який помер [INFO] , входить 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] : 1/5 (2/10) частка даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/10 частка успадкована ним після смерті матері[PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що: спадщину після смерті [PERSON] прийняли в рівних частках спадкоємці першої черги за законом - [PERSON] та [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємець за заповітом - [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] . Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належать [PERSON] та [PERSON] , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що: - позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 5/10 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , оскільки2/10 (1/5) частка даного житлового господарства належала йому як колишньому члену колгоспного двору, 3/10 частки успадкована ним після смерті батька [PERSON] . В іншій частині позову[PERSON] відмовити; - зустрічний позов[PERSON] підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 2/10 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належав до колгоспного двору, членом якого він був; - зустрічний позов[PERSON] підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 3/10 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , щоуспадковано нею після смерті чоловіка [PERSON] . При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial