Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

21 грудня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що згідно рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2011 року, ухваленого в цивільній справі № 2-532/11, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що на даний час виникли обставини для збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Так, син подорослішав та потребує додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення його гармонійного розвитку. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми в розмірі 300 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідач [PERSON] не сплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , внаслідок чого у нього виникла заборгованість по аліментам за період часу з липня 2019 року по 15 грудня 2023 року на загальну суму 105176,18 грн. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 105176,18 грн. Крім того, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. 28 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 05 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзиву на позовну заяву не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленнями за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2011 року, ухваленим в цивільній справі № 2-532/11, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" к ожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" б атьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" в иховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст.180 СК України б атьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.182 СК України п ри визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.192 СК України р озмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, змінився матеріальний стан одержувача аліментів. Так, неповнолітній [PERSON] , подорослішавши, потребує додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення його гармонійного розвитку. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] має достатньо правових підстав для звернення з позовом про зміну розміру аліментів. Оскільки відповідно до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів обирається тим з батьків, разом з яким проживає дитина, та може бути зміненим виключно за позовом одержувача аліментів, тому суд вважає, що позивач [PERSON] має достатньо правових підстав для звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів, В судове засідання платник аліментів - відповідач [PERSON] не надав заперечень проти зміни розміру та способу стягнення аліментів на утримання свого неповнолітнього сина. В судове засідання платник аліментів - відповідач [PERSON] не надав заперечень проти визначеного позивачем нового розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. Враховуючи викладене, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які щомісячно стягуються з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , з твердої грошової суми в розмірі 300 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 23 вересня 2011 року на підставі рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2011 року було видано виконавчий лист № 2-532/11 про щомісячне стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] пред`явила виконавчий лист для примусового виконання до державної виконавчої служби. Постановою старшого державного виконавця органу державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області Мазуркевич К.М. від 09 листопада 2016 року відкрито виконавче провадження № 52852195 про щомісячне стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Згідно ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" в изначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання по сплаті аліментів виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за аліментами. Так, з розрахунку державного виконавця Дунаєвецького ВДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вбачається, що станом на 15 грудня 2023 року заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON] становить 105176,18 грн. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки у відповідача [PERSON] за виконавчим листом № 2-532/11 від 23 вересня 2011 року, виданим Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області, виникли зобов`язання перед позивачем [PERSON] , тому відповідач як платник отримує статус боржника, а одержувач\~- кредитора. Якщо платник своє зобов`язання не виконує, або виконує неналежним чином (не в повному обсязі, з порушенням строків оплати), одержувач на підставі\~ст.196 СК України\~отримує право на стягнення з боржника пені. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Таку правову позицію щодо формули розрахунку пені висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в цивільній справі № 333/6020/16-ц. Згідно ч.8 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Позивач [PERSON] визначає розмір пені, виходячи із заборгованості відповідача [PERSON] по аліментам в загальній сумі 105176,18 грн., яка була визначена державним виконавцем Дунаєвецького ВДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). В судове засідання відповідач [PERSON] не надав заперечень проти розміру заборгованості по аліментам, визначеної державним виконавцем. В судове засідання відповідач [PERSON] не повідомив про те, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від нього причин. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав та виконання цивільних обов`язків, суд дійшов до висновку, що оскільки у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, то на нього може бути покладений обов`язок щодо сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З розрахунку позивача [PERSON] вбачається, що загальна сума пені за прострочення відповідачем [PERSON] сплати аліментів за період часу з липня 2019 року по 15 грудня 2023 року становить 424196,36 грн. При цьому, суд враховує положення ч.1 ст.196 СК України про те, що розмір неустойки (пені) обмежується розміром заборгованості, на яку нараховується пеня. Враховуючи, що станом на 15 грудня 2023 року заборгованість відповідача [PERSON] по аліментами становить 105176,18 грн., тому розмір нарахованої пені обмежується сумою 105176,18 грн. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 105176,18 грн. Судові витрати. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" с удовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 18 грудня 2023 року між позивачем [PERSON] (клієнтом) та адвокатом Наталюком Н.М., який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ № 000120, виданого 05 грудня 2017 року Радою адвокатів Хмельницької області, було укладено договір № 672 про надання правової допомоги (надалі - Договір). Відповідно до п.1.1 Договору - клієнт доручає, а адвокат відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги, здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін. Відповідно до п.4.1 Договору - розмір гонорару за правову допомогу, передбачену цим договором, встановлюється в розмірі, що визначений за домовленістю сторін. Відповідно до п.4.2 Договору - суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням. Відповідно до п.4.3 Договору - за правову допомогу, передбачену в п.1.1 Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду, розмір якої визначається виходячи з вартості: 1 година роботи - 1000 грн. За результатами роботи складається акт виконаних робіт, який містить облік робочого часу, затраченого адвокатом, та фіксовану суму за судове засідання. Відповідно до п.4.4 Договору - клієнт повинен самостійно сплачувати податки, обов`язкові платежі, судові збори, а також здійснювати інші необхідні витрати, які є передумовою вчинення нотаріальних дій, дій щодо реєстрації права власності, державної реєстрації угод, процесуальних дій, прийняття процесуальних та інших рішень органами судової, виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами та організаціями. У випадку, якщо виплати, зазначені в цьому пункті, були здійснені адвокатом, він має право вимагати від клієнта наступного відшкодування здійснених виплат. Відповідно до п.4.5 Договору - розмір гонорару не включає фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручень клієнта (відрядження, добові тощо), якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Між клієнтом [PERSON] та адвокатом Наталюком Н.М. складено розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, яким сторони обумовили час, витрачений адвокатом для захисту прав та інтересів позивача в цивільній справі, а саме: 1) зустріч з клієнтом та надання консультації - 0,5 годин за ціною 1000 грн. на суму 500 грн., 2) підготовка та складання позовної заяви - 3,5 годин за ціною 1000 грн. на суму 3500 грн., 3) участь у судових засіданнях - фіксована вартість за одне судове засідання - 2 судових засідання х 1000 грн. на суму 2000 грн., всього - 6000 грн. 19 грудня 2023 року позивач [PERSON] оплатила адвокату Наталюку Н.М. надані послуги професійної правничої допомоги в сумі 6000 грн. Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської\~діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2)\~складення заяв,\~скарг,\~процесуальних та\~інших документів\~правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.2 ст.901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що всі зазначені у розрахунку дії та послуги адвоката ґрунтуються на положеннях ст.137 ЦПК України, факт їх вчинення підтверджено наявними у справі доказами, а їх вартість, час на їх вчинення та обсяг визначені та погоджені сторонами в договорі про надання правової допомоги, додатковій угоді до договору про надання правової допомоги та в розрахунку витрат. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 2422,40 грн., в тому числі: за вимогою про зміну розміру та способу стягнення аліментів - 1211,20 грн., за вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - 1211,20 грн. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Outcome: approved