Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

Рух справи 09.10.2019 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить: - визнати недійсним кредитний договір № 014/95-03/073 від 15.12.2006, укладений між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль»; - застосувати наслідки визнання кредитного договору недійсним, а саме: визнати недійсним договір іпотеки до даного кредитного договору № 014/95-03/073 від 15.12.2006, який укладений між [PERSON] , [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль», - усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом: зняття накладеної 15.12.2006 заборони на нерухоме майно; зняття арешту на нерухоме майно; виключення запису про іпотеку з державного реєстру іпотек. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2019 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Жовноватюк В.С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.11.2019 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Як вбачається з протоколу судового засідання від 25.08.2020, суд ухвалив прийняти до розгляду позов від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про усунення перешкод у здійсненні права власності майном за адресою: [ADDRESS] . Також, суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розпорядженням в.о. керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 69 від 03.02.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В.С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.02.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні на 23.03.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.03.2021 було вирішено перейти у стадію підготовчого провадження у даній справі. Підготовче засідання у справі було призначено на 22.06.2021. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] . Клопотання про витребування доказів судом задоволено. Витребувано у акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» належним чином завірені копії документів. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.06.2021 підготовче засідання було відкладено на 12.10.2021. 12.10.2021 підготовче засідання було перенесено на 15.02.2022. Представник позивача у судовому засіданні 15.02.2022 заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання йому можливості ознайомитись з доказами, наданими відповідачем на виконання ухвали суду від 23.03.2021. Відповідне клопотання було задоволено, наступне судове засідання було призначено на 15.03.2022. У зв`язку з початком збройної агресії рф 15.03.2022 судове засідання було перенесено на 13.09.2022. 09.09.2022 до суду надійшла заява за підписом [PERSON] в якій вона просила суд зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: - усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом: - визнати недійним договір іпотеки до кредитного договору № 014/95-03/073 від 15 грудня 2006 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» Солом`янського районного відділення Київської регіональної дирекції (філії АППБ «Аваль») (правонаступник: АТ «Райффайзен Банк Аваль»); - зняття накладеної 15.12.2006 20:28:18 заборони на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , номер запису про обтяження: 22547584 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37293397 від 27.09.2017 13:07:08, [PERSON] , Філія комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва, м. Київ, відомості про реєстрацію до 01.01.2013: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4235160,15.12.2006 20:28:18, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ; - зняття арешту з нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , Номер запису про обтяження: 26472557 05.06.2018 16:37:51, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41448108 від 05.06.2018 16:45:56, Солонько Микола Миколайович , Приватний виконавець Солонько М.М., м. Київ; - зняття арешту з нерухомого майна [ADDRESS] , Номер запису про обтяження: 23283862 (спеціальний розділ) Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38046353 від 09.11.2017 17:02:02, [PERSON] , Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м.Київ; - виключення запису про іпотеку номер: 22547532 15:12:2006 20:26:06 договір іпотеки, серія та номер : 4429з, виданий 15.12.2006, видавник Ковальчук С.П. , державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 4235145,15.12.2006 20:26:06, реєстратор Київський міський нотаріальний округ, Іпотекодержатель: ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», код ЄДРПОУ: 14305909, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 01011, м. Київ, вул. Лескова, 9. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13.09.2022 підготовче судове засідання у справі відкладено на 02.02.2023, разом з тим, заяву [PERSON] про зменшення позовних вимог - задоволено; заяву [PERSON] про залучення до участі у справі осіб в якості відповідачів - задоволено, а саме: залучено в якості співвідповідачів у справі: [PERSON] та [PERSON] змінивши їх процесуальний статус з третіх осіб на відповідачів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.02.2023 підготовче провадження закрито, а справу було призначено до розгляду по суті на 27.04.2023. У зв`язку з перебування головуючого у справі на лікарняному, 27.04.2023 судове засідання не відбулось та було перенесено на 06.07.2023, з тих же підстав 06.07.2023 судове засідання було відкладено на 27.07.2023, а 27.07.2023 на 12.10.2023. 12.10.2023 розгляд справи було відкладено на 08.02.2024 у зв`язку з клопотанням [PERSON] про відкладення судового розгляду за станом здоров`я. 08.02.2024 судове засідання було перенесено на 29.02.2024 у зв`язку з проходженням головуючим суддею періодичного навчання у Національній школі суддів України. У судому засіданні 29.02.2024 [PERSON] та представники сторін підтримали доводи та вимоги, викладені у письмових заявах, поданих до суду. Під час судового розгляду справи здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 247 ЦПК України. Доводи позивача за первісним позовом ( [PERSON] ) У позовній заяві від 09.10.2019, зокрема вказується, що 03.01.2018 з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 109857578, [PERSON] , стало відомо про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ; номер запису про обтяження: 23283862 (спеціальний розділ); Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер: 38046353 від 09.11.2017 17:02:02; [PERSON] , Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Зазначається, що 05.06.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з`явилась інформація, а саме: накладено 15.12.2006 20:28:18 заборону на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ; номер запису про обтяження: 22547584 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу); індексний номер: 37293397 від 27.09.2017 13:07:08; [PERSON] , Філія комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва, відомості про реєстрацію до 01.01.2013: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 4235160,15.12.2006 20:28:18, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ. [PERSON]., звертає увагу на те, що жодної інформації з органів виконання рішень судів, їй не надходило, однак в поштовій скриньки періодично з`являються листи від відповідача. Як стверджує [PERSON] , за змістом даних листів мова йде про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. [PERSON] , вважає, що при укладені Кредитного договору та Договору іпотеки, були порушені її права, а на даний час є небезпека порушення її права власності та законного володіння майном за адресою: [ADDRESS] зі сторони відповідача, що підтверджується повідомленням відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 10.05.2019. Як зазначається у позовній заяві від 09.10.2019 [PERSON] з народження проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . У позові стверджується, що 24.10.1995 [PERSON] була зареєстрована у зазначеній квартирі. Крім того позивач за первісним позовом зазначає, що 14.11.2006 вона була знята з реєстраційного обліку, а 15.12.2006 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір N9 014/95- 03/073, за умовами якого кредитор відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 68 000,00 доларів США строком на 48 місяців. При цьому [PERSON] вказує, що 15.12.2006 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] , [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки до зазначеного кредитного договору. Таким чином, [PERSON] , вважає, що момент розгляду можливості надання кредиту, зібрання документів та винесення питання на кредитний комітет з вирішенням питання про забезпечення виконання основного зобов`язання, банк усвідомлював, що укладаючи іпотечний договір, в іпотечному майні проживає, на той час неповнолітня дитина. У первісному позові звертається увага на дату зняття [PERSON] з реєстрації за місцем проживання (14.11.2006) та дату укладення кредитного та іпотечного договорів (15.12.2006), що на думку позивача за первісним позовом, є безперечним свідченням того, що на момент укладення кредитного та іпотечного договору нею, з урахуванням ст. 405 ЦК України, не було втрачено право користування житловим приміщенням за місцем її фактичного постійного проживання. Крім того, в позові зауважується, що рішенням суду в цивільній справі № 2-5156/14 (760/16339/14-ц) за [PERSON] визнано 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] , кредитний договір № 014/95-03/073 від 15.12.2006 надавався не на особисті потреби [PERSON] , а був предметом вивчення та розгляду можливості його надання Департаментом малого та середнього бізнесу ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» Солом`янського районного відділення Київської регіональної дирекції (філії АППБ «Аваль») для підприємницької діяльності, а саме розвиток бізнесу - поповнення обігових коштів приватного підприємства «Інфоземсервіс», придбання бензину А-95 для виконання авіахімічної обробки сільськогосподарських ланів літаком АН-2. На думку [PERSON] , кредитний договір № 014/95-03/073 від 15.12.2006 не має ознак, які б відповідали договору щодо споживчого кредитування, а тому має бути визнаним недійсним. Відзив АТ «Райффайзен Банк Аваль» на позовну заяву [PERSON] 03.02.2020 до суду надійшов відзив АТ «Райффайзен Банк Аваль» на позовну заяву [PERSON] (т. І, а.с. 61-65). В обґрунтування відзиву, зокрема вказується, що 15.12.2006 між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль та позичальником було укладено кредитний договір № 014/95-03/073 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 68 000,00 доларів США, відсоткова ставка за користування кредитом складає 14,5 % річних. Зазначається, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 15.12.2006 між банком з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, було укладено Договір іпотеки. Відповідно до Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Відповідач зауважує, що спірний Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а позивач [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору. Крім того, у відзиві АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертається увага на те, що факт дійсності Кредитного договору підтверджено рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30.07.2012 у справі № 2609/14820/12 за позовом банку до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Як стверджується у відзиві, вказане рішення набрало чинності 21.03.2013, після перегляду судом апеляційної інстанції. Таким чином, на думку відповідача, зважаючи на те, що підстав для визнання недійсним Кредитного договору немає, та враховуючи, те що [PERSON] вже зверталася з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним Договору іпотеки, висновки [PERSON] про обґрунтованість позовних вимог є такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи. Крім того, у відзиві зазначається, що набуття права власності [PERSON] на 1/3 предмета іпотеки не припиняє іпотеку та не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною, оскільки ст. 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Доводи третьої особи з самостійними вимогами ( [PERSON] ) 25.08.2020 до суду надійшла позовна заява від третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] (т. І, а.с. 179-182). В обґрунтування позову, зазначається, що кредитні кошти за Кредитним договором № 014/95-03/073 від 15.12.2006 бралися не на споживчі цілі, а на поповнення оборотних активів приватного підприємства «Інфоземсервіс», придбання бензину А-95, авіаційного масла (МС-20) для проведення авіа-хімічної обробки сільськогосподарських ланів. [PERSON] стверджує, що грошові кошти отримані за Кредитним договором № 014/95-03/073 від 15.12.2006 були одержані його дружиною ( [PERSON] ) не в інтересах сім`ї та використані не на її особисті потреби. Таким чином, [PERSON] , вважає, що він, як фізична особа, не міг бути поручителем за господарську діяльність підприємства і нести солідарну відповідальність за будь-які його дії в фінансово-господарській діяльності. Крім того, [PERSON] стверджує, що договором поруки та договором іпотеки йому завдані перешкоди у здійсненні права власності нерухомим майном, а саме квартиру [ADDRESS] . Відзив АТ «Райффайзен Банк Аваль» на позовну заяву [PERSON] 09.09.2020 до суду надійшов відзив АТ «Райффайзен Банк Аваль» на позовну заяву [PERSON] (т. ІІ, а.с. 3-6). В обґрунтування відзиву, зокрема вказується, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 15.12.2006 між банком та [PERSON] , було укладено Договір поруки. Як стверджується у відзиві, відповідно до п. 1.2 Договору поруки, сторони встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях боржника - [PERSON] , які виникають з умов Кредитного договору № 014/95-03/073 від 15.12.2006 та всіх додаткових угод, в повному обсязі цих зобов`язань. Доводи третьої особи з самостійними вимогами ( [PERSON] ) 06.11.2020 до суду надійшла заява [PERSON] про залучення її до розгляду у справі у якості третьої особи з самостійними вимогами (т. ІІ, а.с. 42). Також, 06.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення [PERSON] в якій вона , як позичальник стверджує, що формування кредитної справи, збір всіх матеріалів для узгодження певними фахівцями Банку задля отримання позитивного висновку з видачі кредитних коштів здійснювалися співробітниками Департаменту малого та середнього бізнесу Солом`янського районного відділення Київської регіональної дирекції (філії) АППБ «Аваль» В поясненнях [PERSON] зауважується, прирівнювати кредит на суму в кілька десятків тисяч доларів США (в даному випадку 68 000) до споживчого видається не зовсім справедливим, особливо з урахуванням того, що споживчі кредити за своєю суттю надаються для цілей задоволення потреб споживача, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. До того ж обмеження верхньої межі суми споживчого кредиту, так само як і виключення іпотечних кредитів із переліку споживчих, передбачені у Директиві № 2008/48/ЕС Європейського Парламенту і Ради ЄС про договори споживчого кредитування та скасування Директиви Ради ЄС № 87/102/ЄЕС. Зазначається, що кредитна справа формувалася на предмет перевірки платоспроможності виконання кредитних зобов`язань приватного підприємства «Інфоземсервіс» за цільовим призначенням отримання кредитних коштів на придбання бензину А-95 для виконання авіахімробіт сільськогосподарських рослин та поповнення оборотних активів рриватного підприємства «Інфоземсервіс». Таким чином, [PERSON] вважає, що Банк на стадії формування та видачі кредиту об`єднав всі можливі форми та порядок кредитування в одній кредитній справі, зокрема кредитування під підприємницьку діяльність, споживче кредитування, іпотечне кредитування, що є несумісними між собою, в чому вбачає умисний характер щодо недотримання норм чинного законодавства на час кредитування з заведенням в оману іншої сторони правочину, чим були створені, на погляд [PERSON] , умови неможливості виконувати основні зобов`язання та виникнення заборгованості, а не погіршення фінансового стану позичальника, як стверджує відповідач АТ «Райффайзен Банк Аваль». Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. В матеріалах справи міститься копія Кредитного договору № 014/95-03/073 від 15.12.2006 укладеного між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (т. І, а.с. 67-69), відповідно до п. 1.1. якого банк надав позичальнику кредит в сумі 68 000,00 доларів США, відсоткова ставка за користування кредитом складає 14,5 % річних. Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2006 між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , [PERSON] , було укладено Договір іпотеки (т. І, а.с. 70-73). Відповідно до п. 1.2.1. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 2-5156/14 (760/16339/14-ц) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської в м. Києві РДА, про визнання права власності на 1/3 частини квартири та визнання нерухомого майна таким, що належить на праві власності, спільної власності особам, за [PERSON] визнано 1/3 частину квартири [ADDRESS] (т. І, а.с. 23-24). Судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30.07.2012 у справі № 2609/14820/12 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 843 515 (один мільйон вісімсот сорок три тисячі п`ятсот п`ятнадцять) гривень 33 копійки; стягнуто в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму судового збору в розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) гривень 00 копійок (https://reyestr.court.gov.ua/Review/26260048). Вбачається, що таке судове рішення набрало законної сили. Разом з тим, судом встановлено, що у вересні 2015 року [PERSON] вже зверталася з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. Так, за змістом постанови Верховного Суду від 10.12.2018 у справі 760/17168/16-ц (№ 61-30св18) за позовом [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки (т. І, а.с. 108-114; https://reyestr.court.gov.ua/Review/78589287), вказано: «Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2006 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») укладено кредитний договір № 014/95-03/73. На забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором того ж дня укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки між банком та [PERSON] , [PERSON] . Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належала на праві власності - по 1/2 частині кожному з іпотекодавців. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року за позивачем визнано право власності на 1/3 частини квартири, проте 07 жовтня 2015 року державний реєстратор прав власності на нерухоме майно відмовив їй у державній реєстрації права власності на частку квартири. З цього часу їй стало відомо, що квартира передана в іпотеку. Посилаючись на те, що на час укладення договору іпотеки вона була неповнолітня, з дня народження постійно проживала та проживає за місцем проживання свого батька у квартирі [ADDRESS] просила визнати договір іпотеки недійсним, оскільки він був укладений без відповідного дозволу органу опіки та піклування, тобто з порушенням частини першої статті 203 ЦК України, частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що час укладення договору іпотеки в квартирі був зареєстрований лише батько позивача [PERSON] . Будь-яких доказів на підтвердження того, що батьки повідомили банк чи нотаріуса про користування спірною квартирою їхньою дочкою - неповнолітньою [PERSON] надано не було. Батьки не зазначали, що при укладенні договору іпотеки були порушені права їх неповнолітньої дитини. Факт відсутності дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору за недоведеності належними доказами факту порушення майнових прав позивача внаслідок укладення цього договору не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року залишено без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.» Постановою Верховного Суду від 10.12.2018 у справі 760/17168/16-ц (№ 61-30св18) касаційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення; рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03.04.2017 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16.11.2017 залишено без змін. До матеріалів справи долучено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (т. І, а.с. 25-28), з якого вбачається: - запис про іпотеку номер: 22547532 15:12:2006 20:26:06 договір іпотеки, серія та номер: 4429з, виданий 15.12.2006, видавник Ковальчук С.П. , державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 4235145,15.12.2006 20:26:06, реєстратор Київський міський нотаріальний округ, Іпотекодержатель: ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», код ЄДРПОУ: 14305909, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 01011, м. Київ, вул. Лескова, 9. - накладення 15.12.2006 20:28:18 заборони на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , номер запису про обтяження: 22547584 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37293397 від 27.09.2017 13:07:08, [PERSON] , Філія комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва, м. Київ, відомості про реєстрацію до 01.01.2013: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4235160,15.12.2006 20:28:18, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ; - накладення арешту з нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , Номер запису про обтяження: 26472557 05.06.2018 16:37:51, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41448108 від 05.06.2018 16:45:56, Солонько Микола Миколайович , Приватний виконавець Солонько М.М., м. Київ; - накладення арешту з нерухомого майна [ADDRESS] , Номер запису про обтяження: 23283862 (спеціальний розділ) Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38046353 від 09.11.2017 17:02:02, [PERSON] , Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м.Київ. Крім того, на виконання ухвали суду від 23.03.2021, АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано копії: витягу з паспортних даних та ІПН позичальника та поручителя (т. ІІ, а.с. 138-142); свідоцтва про укладення шлюбу (т. ІІ, а.с. 143); анкети-заявки на отримання кредиту від 09.11.2006 з додатком (т. ІІ, а.с. 144-145); звіт про доходи та витрати від 07.11.2006 (т. ІІ, зворотній бік а.с. 145); протоколу засідання кредитного комітету від 17.11.2006 (т. ІІ, а.с. 146); фінансового звіту суб`єкта малого підприємства «Імфоземсервіс» (т. ІІ, а.с. 147-153); довідки-характеристики БТІ від 15.11.2006 надана [PERSON] для оформлення договору застави (т.ІІ, а.с. 154); розпорядження операційного відділу щодо зарахування на рахунок [PERSON] кредитних коштів в сумі 68 000,00 доларів США від 15.12.2006 (т. ІІ, зворотній бік а.с. 154); висновку щодо можливості надання кредиту [PERSON] на 7 аркушах (т. ІІ, а.с. 155-158); довідки № 95-03/969 від 24.11.2006 (т. ІІ, а.с. 159); розписки від [PERSON] від 15.12.2006 (т. ІІ, зворотній бік а.с. 159); протоколу про наміри з погашення кредиту [PERSON] від 21.10.2008 (т. ІІ, а.с. 160); картки із зразками підписів [PERSON] ; довідки № 1003104 з ЄДР щодо «Імфоземсервіс» (т. ІІ, а.с. 161); свідоцтва про реєстрацію «Імфоземсервіс» (т. ІІ, а.с. 162); довідки про взяття на облік платника податків «Імфоземсервіс» (т. ІІ, зворотній бік а.с. 162); постанови Верховного суду від 10.12.2018 по справі № 760/17168/15-ц за позовом [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним (т. ІІ, а.с. 163-166); ухвали Верховного суду від 29.01.2020 по справі № 2609/14820/12 за заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 по справі № 6-34901св14 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. ІІ, а.с. 167-169). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Щодо позовних вимог [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі у разі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Як вказано у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 757/76933/17 (провадження № 61-7308св23), тлумачення п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зазначено, що «не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права». Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру. Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень та матеріалів справи свідчить, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 760/17168/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] , [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.11.2017, у задоволенні позовних вимог відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/65925721, т. І, а.с. 78-81). Постановою Верховного суду від 10.12.2018 у справі 760/17168/15-ц (№ 61-30св18) рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03.04.2017 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16.11.2017 залишено без змін. В матеріалах справи міститься копія позовної заяви у справі № 760/17168/15-ц, в якій підстави позову в частині визнання недійним договору іпотеки до кредитного договору, є тотожними тим, що заявлені у справі № 760/28142/19 (т. І,а.с. 103-106). Наявність рішення суду, яке набрало законної сили, яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, є безумовною підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Інші позовні вимоги [PERSON] у даній справі фактично є похідними від вимоги про визнання недійним договору іпотеки, а тому у їх задоволенні слід відмовити. При цьому, суд зауважує, що спірний договір іпотеки був укладений до моменту визнання за [PERSON] частки у праві власності на відповідну квартиру, тобто на момент набуття відповідне обтяження вже існувало. Щодо позовних вимог [PERSON] . Як вже зазналось, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 760/17168/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] , [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.11.2017, у задоволенні позовних вимог відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/65925721, т. І, а.с. 78-81). Постановою Верховного суду від 10.12.2018 у справі 760/17168/15-ц (№ 61-30св18) рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03.04.2017 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16.11.2017 залишено без змін. Частиною 5 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загафльному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В постанові від 11.12.2019 у справі № 320/4938/17 (провадження № 61-26396св18) Верховний Суд зробив висновки про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц /провадження № 61-11сво17/). Позовні вимоги [PERSON] у даній справі фактично є похідними від вимоги про визнання недійним договору іпотеки, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності майном за адресою: [ADDRESS] . 28.02.2024 до суду надійшла заява, за підписом [PERSON] , про залишення позовних вимог без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За змістом ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. За урахуванням викладеного та з огляду на те, що подана [PERSON] заява ґрунтується на законі, є його вільним волевиявленням, та при цьому порушення прав та законних інтересів сторін і третіх осіб судом не встановлено, суд приймає відмову [PERSON] від позову. Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для закриття провадження в частині позову [PERSON] до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про усунення перешкод у здійсненні права власності. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed