Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28 серпня 2023 року малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Його мати - [PERSON] , відомості про батька дитини внесені в актовий запис про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 08 серпня 2023 року співробітниками поліції до КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР було доставлено дитину [PERSON] , оскільки дитина була без батьківського нагляду на вулиці за адресою: [ADDRESS] , та мала сліди фізичного насильства на тілі у вигляді синців на шкірі спини, плечей і обличчя у формі паску, про що було складено акт про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. 11 серпня 2023 року до управління - служби у справах дітей адміністрації АНД ДМР з`явилась мати дитини [PERSON] з якій було проведено профілактичну бесіду щодо відповідального ставлення до виховання дитини. 23 серпня 2023 року комісією було вирішено повернути дитину матері, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , про що було складено акт про передачу дитини матері. 16 жовтня 2023 року співробітниками поліції до КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР вдруге було доставлено дитину [PERSON] , оскільки батьки дитини ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, застосовують фізичне насилля до дитини, при об`єктивному обстеженні дитини були виявлені одиничні гематоми на шкірі правої щоки і обох передплічь, про що було складено акт про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. 19 жовтня 2023 року до управління - служби у справах дітей адміністрації АНД ДМР прийшов чоловік відповідача - [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] пішла з дому та не повернулась, на телефонні дзвінки не відповідає, [PERSON] самовільно покинув дім і його знайшла поліція. У листі № 43.1/7508 від 07 грудня 2023 року відділення поліції № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено, що 24 травня 2023 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. З 16 жовтня 2023 року по теперішній час мати дитини [PERSON] до управління - служби у справах дітей адміністрації АНД ДМР не зверталася щодо відвідування або повернення на спільне проживання сина. 16 листопада 2023 року за клопотанням управління - служби у справах дітей адміністрації АНД ДМР дитину було перевезено до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» ДМР, де перебуває на теперішній час. [PERSON] надала нотаріальну заяву від 07 листопада 2023 року, в якій не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , тому представник позивача просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна (піклувальника). Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 13 лютого 2024 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст.ст.128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання», також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник третьої особи Відділу Дніпровського центру соціальних служб в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань про відкладення або розгляд справи за відсутності їх представника суду не надав. Представник третьої особи Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» Дніпровської міської ради Москатова А.С. надала суду заяву в якій просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. 12 березня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що з 28 серпня 2023 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом № 51 від 28 серпня 2023 року про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а. с. 28). Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України мамою [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а відомості про батька - [PERSON] внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 30, 35). Також судом встановлено, що 07 травня 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис №389, та після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с. 29). Згідно із матеріалів справи 08 серпня 2023 року співробітниками поліції було доставлено дитину [PERSON] до КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР, оскільки дитина була без батьківського нагляду на вулиці за адресою: [ADDRESS] , та мала сліди фізичного насильства на тілі у вигляді синців на шкірі спини, плечей і обличчя у формі паску, про що було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а. с. 23, 25). З матеріалів справи встановлено, що 11 серпня 2023 року до управління - служби у справах дітей адміністрації АНД ДМР з`явилась мати дитини [PERSON] з якій було проведено профілактичну бесіду щодо відповідального ставлення до виховання дитини та письмово попереджено щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України (а. с. 15, 16). Судом встановлено, що 23 серпня 2023 року комісією управління - служби у справах дітей адміністрації АНД ДМР було вирішено повернути дитину матері, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , про що було складено акт про факт передачі дитини матері [PERSON] (а. с. 19). Також судом встановлено, що 16 жовтня 2023 року співробітниками поліції вдруге було доставлено дитину [PERSON] до КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР, оскільки батьки дитини ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, застосовують фізичне насилля до дитини, при об`єктивному обстеженні дитини були виявлені одиничні гематоми на шкірі правої щоки і обох передплічь, про що було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а. с. 22, 26). Матеріалами справи підтверджено, що 19 жовтня 2023 року до управління - служби у справах дітей адміністрації АНД ДМР прийшов чоловік відповідача - [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] пішла з дому та не повернулась, на телефонні дзвінки не відповідає, [PERSON] самовільно покинув дім і його знайшла поліція, також разом з ним проживає їх спільна донька - [PERSON] , [INFO] , з якою проживає за адресою: [ADDRESS] , займається її вихованням і розвитком (а. с. 14, 31). За повідомленням Відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області, 24 травня 2023 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків по вихованню дітей) (а. с. 17). Судом встановлено, що [PERSON] надала до компетентних органів нотаріальну заяву від 07 листопада 2023 року, в якій не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , яка посвідчена державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. та зареєстрована в реєстрі за № 3-885 (а. с. 24). Також судом встановлено, що 17 листопада 2023 року за клопотанням управління - служби у справах дітей адміністрації АНД ДМР дитину [PERSON] було перевезено до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» ДМР (а. с. 21). Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 5/5-582 від 25 грудня 2024 року в інтересах дитини доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до її дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки наміру здійснювати належне виховання та утримання своєї дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток не має, від виконання покладених на неї батьківських обов`язків ухиляється (а. с. 8-12). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні до її дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не довела протилежного заявленим позовним вимогам, за цей час розгляду справи не здійснила будь-яких дій для змінення її ставлення до своєї дитини та намагання нею виконувати свої батьківські обов`язки. На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що при вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов`язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Якщо дитина постійно проживає в такому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК України. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання її неповнолітнього сина з дня подання позову, тобто з 27 грудня 2023 року. Зважаючи на викладене, розглядаючи вказаний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги повністю доведені та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved