Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , [INFO] , яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 11.09.2019, відповідно до якого належні їй на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами 6825584100:03:005:0014, 6825584100:03:006:0093, які розташовані на території Грицівської селищної ради, ощадну книжку по рахунку [NUMBER] , заповіла своєму онуку [PERSON] . На виконання вимог закону та в установлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Рябого П.М., а потім до районної державної нотаріальної контори із проханням відкрити спадкову справу. Нотаріуси повідомили про неможливість реєстрації спадкової справи, оскільки заповіт має дві істотні помилки. Так, у заповіті неправильно зазначено по батькові бабусі « [PERSON] », тоді як правильним відповідно до її паспорта, свідоцтва про смерть є « [PERSON] ». Крім того, в заповіті неправильно зазначений кадастровий номер земельної ділянки 6825584100:03:005:0093, тоді як правильним є 6825584100:03:006:0093. Лише після цього позивач звернувся до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю., яка відмовила йому у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки він пропустив 6-місячний строк на подання такої заяви. Крім того, зі змісту відмови нотаріуса йому стало відомо про відкриття спадкової справи 20.04.2022 та отримання особою, яка подала заяву про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Його покійна бабуся [PERSON] складений нею заповіт передала йому на зберігання в день його оформлення, до смерті його не змінила та не скасувала. Бабуся повідомила йому, що другий заповіт склала на свою дочку [PERSON] , яка проживає в м. Хмельницький. З приводу виправлення помилок в заповіті він звертався до Саверського старостату і Грицівської ОТГ, але звернення лишилися без результату. Позивач працює машиністом тепловоза в Шепетівському локомотивному депо і має графік роботи, який не передбачає повноцінного вихідного дня, часто лунала повітряна тривога, що також перешкоджало вчасно оформити спадщину. У березні 2023 року він домовився з адвокатом про звернення до суду з позовом, однак адвокат тривалий час хворів. Враховуючи наявність у позивача поважних причин для пропуску встановленого строку, просив визначити йому додатковий 3х місячний строк для прийняття спадщини. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Суду пояснив, що основними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є загальновідомі факти, які не підлягають доказуванню: карантині обмеження, пов`язані з COVID-19 та збройна агресія рф та введення воєнного стану в Україні, наявність помилок в заповіті, хвороба адвоката, неповідомлення іншим спадкоємцем де відкрита спадкова справа, складний графік роботи позивача, що в сукупності перешкоджало позивачу вчасно звернутися до нотаріуса. Представник Грицівської селищної ради у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що її мати [PERSON] склала на неї заповіт, яким заповіла належні їй будинок в [ADDRESS] , земельні ділянки 6825584100:03:005:0015, 6825584100:03:006:0092, які розташовані на території Грицівської селищної ради. Про наявність заповіту мати її не повідомляла, вона знайшла його після смерті матері випадково. Також у нотаріуса вона дізналася, що її мати склала ще один заповіт на свого онука [PERSON] , йому заповіла 2 земельні ділянки та ощадну книжку. [PERSON] це син її рідного брата [PERSON] , який проживав в російській федерації з 1999 року та помер там [INFO] . Оскільки вона проживає в м. Хмельницький та працює, не мала можливості приїжджати до матері, а тому до неї часто навідувалися та допомагали її діти та [PERSON] . Коли розпочалася війна, всі нотаріальні установи працювали дистанційно, по запису, а тому щоб подати заяву до нотаріуса треба було записатися на прийом. В квітні 2022 року вона звернулася до Хмельницького нотаріуса, який передав її заяву до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю., яка видала їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вважає, що в позові слід відмовити, оскільки [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин та вона як дочка бажає прийняти цю спадщину. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.12.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.01.2024, витребувано спадкову справу №63/2022. 04.01.2024 до суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] за №63/2022. 15.01.2024 від Грицівської селищної ради надійшла заява про визнання позову. Ухвалою суду від 17.01.2024 за клопотанням представника позивача до участі в справі залучено співвідповідача [PERSON] , в зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено на 08.02.2024. Ухвалою суду від 08.02.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2024. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що в [PERSON] , [INFO] , яка проживала та була зареєстрована одна в [ADDRESS] було двоє дітей: [PERSON] , яка проживає в м. Хмельницький, та [PERSON] , який проживав в російській федерації та помер там [INFO] . [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт від 28.08.2019, посвідчений в.о. старости сіл Лотівка, Саверці Грицівської селищної ради за №2/3, відповідно до якого належні їй на праві власності будинок в [ADDRESS] , земельні ділянки 6825584100:03:005:0015, 6825584100:03:006:0092, які розташовані на території Грицівської селищної ради, заповіла своїй дочці [PERSON] . Крім того, за життя [PERSON] склала заповіт від 11.09.2019, посвідчений в.о. старости сіл Лотівка, Саверці Грицівської селищної ради за №4/3, відповідно до якого належні їй на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами 6825584100:03:005:0014, 6825584100:03:006:0093, які розташовані на території Грицівської селищної ради, ощадну книжку по рахунку [NUMBER] , заповіла своєму онуку [PERSON] , сину [PERSON] . Факт того, що [PERSON] є онуком [PERSON] підтверджується копією заповіту від 11.09.2019 та визнається сторонами, а тому доказуванню не підлягає. Зі змісту заповітів слідує, що він містить дві помилки - неправильно зазначено по батькові заповідача « [PERSON] », тоді як правильним відповідно до її паспорта, свідоцтва про смерть є « [PERSON] » та неправильно зазначений кадастровий номер земельної ділянки 6825584100:03:005:0093, тоді як правильним є 6825584100:03:006:0093. [PERSON] проживає в м. Хмельницький та 20 квітня 2022 року, до спливу встановленого законом строку, звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Чевилюка В.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та заява була зареєстрована у книзі обліку та реєстрації справ за №140 до спадкової справи №63/2022. Вказана заява про прийняття спадщини зареєстрована в реєстрі за №164 та передана приватному нотаріусу Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. На запит приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. від 04.10.2022, староста сіл Лотівка, Саверці Грицівської селищної ради повідомив 14.10.2022 про наявність чинних двох заповітів [PERSON] з направленням їх копій. 18.11.2022 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та повідомила, що інших спадкоємців не має. 18.11.2022 [PERSON] отримала три свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок в [ADDRESS] , що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2005, земельні ділянки 6825584100:03:005:0015, 6825584100:03:006:0092, які розташовані на території Грицівської селищної ради, що належали [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку ЯГ №413971 від 19.10.2006, ЯГ №411876 від 19.10.2006, недоотриману пенсію [PERSON] в розмірі 3318,69 грн, яка належала померлій відповідно до довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 21.10.2022. 31.10.2023 до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. звернувся позивач, якому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки він пропустив 6-місячний строк на подання такої заяви. 4.Норми права, які застосував суд. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. 5.Оцінка суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 539/4424/20 (провадження № 61-14149св21), суд дійшов висновку про те, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними\~причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5)\~необізнаність спадкоємців про наявність заповіту\~тощо. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Бабуся позивача померла [INFO] , тобто згідно зі статтею 253 ЦК України шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини починає перебіг з 06.11.2021 року; строк на подання заяви про прийняття спадщини закінчувався 06 травня 2022 року. Загальновідомими фактами, які не підлягають доказуванню є карантині обмеження, пов`язані з COVID-19, які тривали до 01.08.2023, та повномасштабна збройна агресія рф проти України 24.02.2022. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України,\~Указом Президента\~України №\~64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року на території України введено військовий стан строком на 30 діб, який у подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф продовжувався та правовий режим воєнного стану діє до теперішнього часу. Саме на ці періоди припадав строк для прийняття спадщини. Позивач працює машиністом тепловоза в Шепетівському локомотивному депо, тобто має складні умови праці, що також враховується судом як істотні труднощі для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. Сама відповідачка визнала ту обставину, що на початку воєнного стану в Україні нотаріальні органи працювали дистанційно, що також створювало певні об`єктивні труднощі для своєчасного прийняття спадщини. Суд також враховує, що в заповіті наявні помилки, в т.ч. щодо по батькові заповідача, що також свідчить про наявність об`єктивних труднощів для подання спадкоємцем за заповітом, який не відноситься до спадкоємців першої черги, заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку. Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права; свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача; свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Отже, за відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту, неспадкування за заповітом по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача. Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц від 28 жовтня 2019 року. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, права відповідача [PERSON] на отримання спадщини не будуть порушені, оскільки вона отримає саме ту частку спадкового майна, яку їй заповіла її мати. Відповідно до статті 63\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Як встановлено судом, нотаріус не вчиняла дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця [PERSON] . Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 06 вересня\~2017 року у справі № 6-496цс17. Суд дійшов висновку, що у позивача, з огляду на наявні помилки в заповіті, складні умови праці, необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), які тривали до 01.08.2023, та повномасштабна збройна агресія рф проти України 24.02.2022 з введенням воєнного стану в Україні, що припали на 6-місячний строк для прийняття спадщини, вимушені обмеження в роботі органів нотаріату на початку воєнного стану, не вчинення нотаріусом дій для повідомлення другого спадкоємця за заповітом, в своїй сукупності були поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, а тому враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, останньому слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом у 2 місяці. Позивач не обґрунтував необхідність надання додаткового строку для прийняття спадщини в 3 місяці, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Крім того, позов не підлягає задоволенню в частині позовних вимог до Грицівської селищної ради, яка в даному випадку є неналежним відповідачем у справі, оскільки у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Outcome: partial