Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

08.11.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Ухвалою від 28.11.2023 року позовна заява була залишена без руху. Після усунення недоліків позовної заяви та отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ухвалою від 15.12.2023 року позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 14.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позовна заява обґрунтована тим, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких у них народився син [PERSON] , [INFO] . Стосунки у них з відповідачем не склались, тому вже тривалий час вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Дитина проживає разом з відповідачем, однак він завжди приймав та приймає участь у фізичному та духовному вихованні своєї дитини, самостійно сплачував аліменти. У травні 2023 року відповідач звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та на підставі судового наказу Красноокнянського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року по справі №506/607/23 з нього, [PERSON] , на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] , починаючи з 31 травня 2023 року. За вказаним судовим наказом 16.06.2023 року відкрито виконавче провадження ВП №72045262, в якому з нього стягуються аліменти. При цьому, позивач проходить військову службу в Збройних силах України, у зв`язку з чим він вимушений нести непередбачувані витрати, в тому числі ,на підтримання свого здоров`я, у зв`язку з чим сплачувати аліменти на користь відповідача в визначеному судовим наказом розмірі він не має можливості. Цей факт підтверджується, зокрема, випискою з карти стаціонарного хворого №6321. Крім того, на день звернення з позовом позивач знову знаходиться на лікуванні та реабілітації в клінічному санаторії «Роща», а саме з 30 жовтня 2023 року на невизначений термін, оскільки в нього значно погіршилося самопочуття від отриманих травм, що підтверджується записом у санаторно-курортній книжці « [INFO] » та посвідченням про відрядження позивача. Таким чином, на сьогоднішній день позивач не працює, не отримує дохід, який може сплачувати як аліменти, у тому розмірі, який було стягнуто за попередні періоди, а саме з червня 2023 року по жовтень 2023 року. Також позивач має підстави вважати, що аліменти, які стягуються на дитину- [PERSON] використовуються відповідачем не за їх цільовим призначенням, про що адвокатом Дерев`янкіною Л.Е. буде подано відповідну заяву щодо перевірки цільового використання аліментів на дитину до Служби у справах дітей Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області. На думку позивача, таким чином, стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку не відповідає критеріям пропорційності та законності та зазначає, що стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів змінилося у гірший бік, вважає, що наявні підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 на 1/8 частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на Постанову Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» та на п.2 ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Також позивач просив судовий наказ вКрасноокнянського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року по справі №506/607/23 з нього, [PERSON] , на користь відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] , починаючи з 31 травня 2023 року- відкликати. 30.01.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Відповідач аргументує це тим, що сам факт перенесення позивачем травми не є підтвердженням погіршення його матеріального становища, що унеможливлювало б сплату аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у встановленому судом розмірі, а саме розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку(доходів) , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач акцентує увагу на тому ,що витрати на лікування військовослужбовців держава покриває повністю. Крім того ,відповідач вважає твердження позивача, що він має підстави вважати, що використання аліментів, які з нього стягуються на утримання сина [PERSON] , використовуються відповідачем не за цільовим призначенням , не підкріплюються жодним доказом. Окрім того, відповідач акцентує увагу на тому, що вона з їх спільним з позивачем сином- [PERSON] переїхали в смт Окни та постійно проживають в орендованому відповідачем будинку, за який відповідач постійно сплачує комунальні послуг та придбаває тверде паливо(дрова) 12.02.2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому сторона позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, акцентуючи увагу суду на тому, що позивач вважає, що сплачені ним аліменти використовуються не за їх цільовим призначенням. Представник позивача адвокат Дерев`янкіна Л.Е. у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, зазначивши при цьому, що у позивача значно погіршилися стан здоров`я та матеріальне становище. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, у позовних вимогах позивача просила відмовити повністю, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, повідомила суд, що за кошти, отримані як аліменти, придбала житло в с.м.т. Окни, де проживає разом з сином, але ще не повністю розрахувалася за будинок. До того ж , вона працює офіційно, виконує свої батьківські обов`язки належним чином, у дитини є все необхідне ,при цьому позивач не цікавився, чи вистачає коштів на утримання сина [PERSON] .Щодо нецільового використання аліментів , то посилання позивача в цій частині надумані, у неї немає співмешканця, вона витрачає аліменти лише в інтересах дитини. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, на підставі судового наказу Красноокнянського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року по справі №506/607/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] , починаючи з 31 травня 2023 року. За вказаним судовим наказом 16.06.2023 року відкрито виконавче провадження ВП №72045262 , в якому з позивача стягуються аліменти/а.с.22/. Станом на 01 лютого 2024 року розмір заборгованості по аліментам по виконавчому листу ВП №72045262, виданому Красноокнянським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить 31343,81 грн і вказана заборгованість утворилася, починаючи з 01 вересня 2023 року / а.с. 100/. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аналогічні положення містить і п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи, що аліментні правовідносини існують тривалий час, а матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення, так і у бік покращення, то у сторін періодично може виникати право на звернення до суду з питання щодо зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу в Збройних силах України, і у цей період у нього значно погіршився стан здоров`я. Цей факт підтверджується, зокрема, довідками КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня» від 15.08.2023 року та довідкою ВЛК від 18.09.2023 року, випискою з карти стаціонарного хворого №6321 від 18.09.2023 року/а.с.24-25,27/. Крім того, позивач знаходився на лікуванні та реабілітації в клінічному санаторії «Роща», а саме з 30 жовтня 2023 року, оскільки в нього значно погіршилося самопочуття від отриманих травм, що підтверджується записом у санаторно-курортній книжці «Роща» та посвідченням про відрядження позивача/а.с. 29-32/. Таким чином, з моменту ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів погіршився стан здоров`я позивача ,у зв`язку з чим змінилося і його матеріальне становище, так як лікування потребує значних вират, а тому позивачем доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Що стосується розміру аліментів, то суд прийшов до наступного висновку. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд також враховує, що фактичне виховування дитини одним із батьків створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а не лише по її утриманню ,у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, при цьому тягар здебільшого лягає лише на матір дитини. При цьому суд зауважує , що відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів на дитину [PERSON] , у зв`язку з тим, що стан здоров`я та матеріальне становище позивача з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів дійсно змінилися в гіршу сторону, та із метою дотримання положень ст.128 КЗпП України та ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», та зменшити розмір аліментів, присуджених Красноокнянським районним судом Одеської області 06 червня 2023 року, з 1/4 частини всіх доходів щомісяця на 1/5 частини всіх доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Питання щодо відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. Посилання позивача на нецільове використання відповідачем аліментів судом не приймаються , так як будь-яких доказів позивач не надав. Разом з тим, позивачу слід роз`яснити , що відповідно до ст.186 КК України , контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Із врахуванням перевірених судом доказів суд відхиляє інші посилання, викладені відповідачем у відзиві, як необґрунтовані. Так як останній день строку, протягом якого суд зобов`язаний виготовити повний текст рішення припав на вихідний день (16 березня 2024 року), то повне судове рішення виготовлене в перший робочий день - 18 березня 2024 року.

Outcome: partial