Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, який обґрунтовує тим, що він від шлюбу з [PERSON] має малолітнього сина - [PERSON] [INFO] . Через неможливість співіснування разом, позивач та відповідач у 2018 році почали проживати окремо. 02.03.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області шлюб між ними було розірвано. Відповідачка змінила своє місце проживання, разом з сином проживали у [ADDRESS] . Проживаючи з матір`ю, [PERSON] був недоглянутий на побутовому рівні, педагогічно занедбаний та має незадовільний стан здоров`я. Окрім того, мати зловживає алкогольними напоями разом зі своїм співмешканцем, що часто закінчувалося нецензурною лайкою та бійками в присутності дитини. Сам [PERSON] розповідає, як бачив свою матір та її товариша без одягу в стані алкогольного сп`яніння. Через аморальний спосіб життя, постійне зловживання алкогольними напоями та через невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, відповідно загрозу здоров`ю дитини, позивач забрав сина від матері до свого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створено належні умови для проживання, навчання та проведення дозвілля, в квартирі наявні всі комунікації, необхідна мебель та побутова техніка. Наразі дитина має діагноз: гострий назо-фарингіт, диспластична кардіопатія, гострий рефлюкс гастрит, ДЖВШ в ст.загострення, гострий коліт, побутова травма живота (упав на велосипеді), сколіотична постава, що підтверджується Консультативним висновком педіатра виданої 09.09.2022р. ММЦ «Клініка Оксфорд медікал Печерськ» (копія додається); риносинусит, вазомоторний риніт, ДЖВШ (дискінезія жовчовивідних шляхів) в стадії загострення, реактивний панкреатит, що підтверджує додаток до амбулаторної картки від 10.09.2022р. Згідно довідки, виданої лікарем-педіатром вищої категорії в клініці ТОВ «Оксфорд медікал Печерськ» 09.09.2022р. дитина, [PERSON] у супроводі батька звернувся до клініки зі скаргами на періодичні болі у серці, часту нудоту, позиви на блювоту, порушення стільця. Зі слів дитини дані скарги турбують 2-3 роки. До цього часу хлопчик проживав з матір`ю, на консультації, обстеження та лікування не зверталися, профілактичні щеплення не проводились. Батько привозив хлопчика на обстеження та виконував всі призначення та поради лікарів, відповідно стан здоров`я [PERSON] почав покращуватись. Наразі дитина навчається в 2 Д класі Хотівського академічного ліцею імені Левка Лук`яненка Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області. Даний факт підтверджується Довідкою № 173 від 06.09.2022р. З Довідки № 175 від 07.09.2022р. вбачається, що мати [PERSON] , учня 2 Д класу Хотівського академічного ліцею, не приймає участі у шкільному житті сина. Батько [PERSON] , приділяє достатньо уваги вихованню дитини. Позивач має позитивні характеристики з місць роботи та стабільний дохід. Додатково зазначають, що позивач до лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався. [PERSON] потребує медичного догляду, лікування, турботи та любові, що його мати не може надати. Між батьком та сином існує тісний емоційний зв`язок, панує взаєморозуміння, повага та любов. Позивач турбується про свого сина, має бажання займатися вихованням хлопчика, надавати любов, турботу і догляд, яку він потребує, щоб відчувати себе щасливими. Позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки у відношенні малолітнього сина, має можливість матеріально утримувати, займатися його здоров`ям та навчанням. Звертають увагу, що позивач не перешкоджає синові бачитися з відповідачкою. Однак, хлопчик сам не бажає спілкуватися та проживати зі своєю матір`ю. Постійно каже, що боїться її та хвилюється, щоб його мати не «вкрала». Тобто, виникла необхідність юридичного закріплення фактичного місця проживання дитини з батьком після розірвання шлюбу. В судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шепілов О.О. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просить їх задовільнити. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Ніколаєнко Н., в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність, при цьому просять врахувати наданий висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи від 15.03.2024, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. [PERSON] від шлюбу з [PERSON] має малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). 02.03.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.38). В зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, відповідно загрозу здоров`ю дитини, позивач забрав сина від матері до свого місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору оренди квартири (а.с.13). Для дитини [PERSON] створено належні умови для проживання, навчання та проведення дозвілля, в квартирі наявні всі комунікації, необхідна мебель та побутова техніка, що підтверджується копією акту оцінки потреб сім`ї/особи (а.с. 27-34) та висновком оцінки потреб сім`ї (а.с.35-37). [PERSON] має діагноз: гострий назо-фарингіт, диспластична кардіопатія, гострий рефлюкс гастрит, ДЖВШ в ст.загострення, гострий коліт, побутова травма живота (упав на велосипеді), сколіотична постава, що підтверджується Консультативним висновком педіатра виданої 09.09.2022р. ММЦ «Клініка Оксфорд медікал Печерськ» (копія додається); риносинусит, вазомоторний риніт, ДЖВШ (дискінезія жовчовивідних шляхів) в стадії загострення, реактивний панкреатит, що підтверджує додаток до амбулаторної картки від 10.09.2022р. (а.с.19). Згідно довідки, виданої лікарем-педіатром вищої категорії в клініці ТОВ «Оксфорд медікал Печерськ» 09.09.2022р. дитина, [PERSON] у супроводі батька звернувся до клініки зі скаргами на періодичні болі у серці, часту нудоту, позиви на блювоту, порушення стільця. Зі слів дитини дані скарги турбують 2-3 роки (а.с.20, 21). [PERSON] навчається в 2 Д класі Хотівського академічного ліцею імені Левка Лук`яненка Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, даний факт підтверджується Довідкою № 173 від 06.09.2022 року (а.с.18). З Довідки № 175 від 07.09.2022р. вбачається, що мати [PERSON] , учня 2 Д класу Хотівського академічного ліцею, не приймає участі у шкільному житті сина, батько [PERSON] , [PERSON] приділяє достатньо уваги вихованню дитини (а.с.20/зворіт). Згідно Характеристики, виданої Державним підприємством «Базовий центр критичних технологій МІКРОТЕК» 08.09.2022 року [PERSON] останнє місце роботи - Державне підприємство «Базовий центр критичних технологій МІКРОТЕК» посада - інженер з логістики. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосується його професіональної діяльності і знаходиться в межах його компетенції. Проходив курси з підвищення кваліфікації і неодноразово використовував набуті навички у вирішенні поставлених завдань. Взаємовідносини з колективом склалися хороші, підтримував співробітників в складний період, але при цьому дотримувався корпоративних правил і норм. Неодноразово залишався на усне прохання керівництва на роботі після завершення робочого часу для вирішення проблем під час кризової ситуації. Дохід за період з 01.03.2022р. по 31.08.2022р. складає 68 264,39 грн. (а.с.22.24). На разі [PERSON] є співробітником ТОВ «БРУК ЮКРЕЙН». [PERSON] в 2022 році був прийнятий на роботу і по теперішній час, працює на посаді менеджера. За цей час зарекомендував себе в організації справжнім професіоналом, відданим і люблячим свою справу. Він завжди професійно і в строк виконує свою роботу. Наполегливий, не розгублюється перед труднощами. Успішно організовує та забезпечує ведення результативної роботи. Оперативно приймає рішення, швидко реагує на зміни в обстановці. Трудову дисципліну ніколи не порушував. Легко знаходить спільну мову з співробітниками, його можна вважати надійним товаришем і другом, готовим надати допомогу в скрутній ситуації. За час роботи в організації стягнень не мав (а.с.23). Згідно довідки №1 від 01.10.2022 р. місячна зарплата складає 20 000,00 грн. Загальна сума нарахованого доходу за період з серпня 2022 р. по вересень 2022 р. становить: 26 363, 64 грн (а.с.25). [PERSON] до лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався, даний факт підтверджується довідкою №164 від 06.10.2022 року виданої лікарем-наркологом (а.с.26). Висновком № 100-12884 від 25.10.2023, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] (а.с. 76-77). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зобов`язує держави-учасниці забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що з метою недопущення порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року під час розгляду справ про визначення місця проживання дитини слід враховувати два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», § 100; Рішення ЄСПЛ від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України», § 76). За приписами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Крім того, частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Частиною четвертою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Таким чином, цією нормою права встановлено вичерпний перелік осіб, місце проживання (місцезнаходження) яких може вважатися місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років: батько, мати, опікун дитини, навчальний заклад чи заклад охорони здоров`я, в якому проживає дитина. Таким чином, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дітей незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого, щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, при задоволені позовних вимог, з відповідача підлягають до стягнення судові витрати на користь позивача в розмірі 992,40 грн (а.с.1). При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004. На підставі викладеного та

Outcome: approved