Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] через представника - адвоката Скоромну І.М., звернулася до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яку придбала згідно договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2002 року зареєстровано в реєстрі №16279 посвідченого приватним нотаріусом Бердичевою Ж.О. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу уповноважено виступати від імені Дрімової Л.С. згідно довіреності №3633 від 24.06.2023 року [PERSON] . В червні 2023 року власниця квартири [PERSON] приїхала до своєї квартири, та її не впустив власник іншої частини квартири [PERSON] , аргументуючи це тим, що що у неї відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності на даної квартири, а саме оригінал договору купівлі-продажу. [PERSON] не змогла знайти оригінал договору купівлі-продажу і зрозуміла, що втратила правовстановлюючий документ. [PERSON] як повірений власниці квартири намагався звернутися до нотаріуса [PERSON] та нотаріус призипунила діяльність і знайти її не вдалося, тому було зроблено запит до Міністерства юстиції України Київського державного нотаріального архіву через нотаріуса та отримано відповідь вих. №3600/01-21 від 23.08.2023 року про те, що нотаріус Бердичева Ж.О. не передала документи в архів на зберігання, тому вони відсутні станом на 21.08.2023 року, таким чином отримати дублікат договору купівлі-продажу не є можливим. Також, було зроблено запит до КП КМР «КМ БТІ» «Київського міського бюро технічної інвентаризації» через нотаріуса та отримано 11.08.2023 року Інформаційну довідку КВ-2023 №256666 в якій підтверджено факт права власності квартири, що належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Також, факт володіння квартири [PERSON] підтверджується рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 06.06.2005 року, справа №2-2676/05 про усунення перешкод в користуванні власністю. Таким чином, позивач просила суд визнати за нею право власності на квартири [ADDRESS] яку вона придбала згідно договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2002 року зареєстровано в реєстрі №16279 посвідченого приватним нотаріусом Бардичевою Ж.О. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.10.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 15.11.2023 року через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від відповідача по справі надійшов відзив, у якому вважає за необхідне зазначити таке. Зазначає, що позивачем до матеріалів справи не долучено ніяких доказів на підтвердження того, що нотаріус припинила свою діяльність або відмовила позивачу у видачі дублікату. Також звертає увагу суду на те, що відповідачу до отримання цього позову взагалі не було відомо, хто є власником частки квартири. Відповідач жодним чином не оспорює, не порушує та не здійснює невизнання прав іншого співвласника. Окрім того, позивачем до позову не долучено жодного доказу, який би свідчив про подібні дії з боку відповідача. Враховуючи вищевикладене просить суд позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа - вирішити з урахуванням відзиву і відповідно до положень чинного законодавства. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 28.11.2023 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 30.01.2024 залучено в якості 3-ї особи по справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бардичеву Ж.О. 21.02.2024 від представника позивача - адвоката Скоромної І.М. надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за їх відсутності позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, у відзиві поданому представником відповідача просили вирішити спір з урахуванням відзиву і відповідно до положень чинного законодавства. Третя особа в судове засідання не з`явилася про дату час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з листом Комунального підприємства КМР«Київське міське бюро технічної інвентаризації» № КВ-2023 №25666 від 11.08.2023 кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована: частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Ватутінської районної держадміністрації м.Києва 16.03.2001 (розпорядження №633), зареєстрованого в Бюро 19.03.2001, за реєстровим №3417; частини за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бардичевою Ж.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 31.10.2002, №16279, зареєстрованого в Бюро 01.11.2002, за реєстровим №3417. Також у рішенні Деснянського районного суду м.Києва від 06.06.2005 року судом встановлено, що 31.10.2002 позивачка - [PERSON] придбала у гр. [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , яка в установленому порядку була зареєстрована за [PERSON] на праві власності. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності позивача на на зазначеної квартири, яка була набута нею на законних підставах, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин. З відповіді на адвокатський запит адвоката Скоромної І.М. від 21.12.2023 року щодо приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бардичевої Ж.О. начальник Управління нотаріату Міністерства юстиції України повідомило, що станом на дату звернення відсутні документи нотаріального діловодства в Київському державному нотаріальному архіві нотаріуса Бардичеовї Ж.О., а свідоцтво приватного нотаріуса Бардичевої Ж.О. про право на заняття нотаріальною діяльністю №1836 анульовано. Отже, отримати дублікат правовстановлюючого документа позивач не має можливості, оскільки зазначений документ, так само як і нотаріальний архів, нотаріуса Бердичевої Ж.О. не було передано до Київського державного архіву, а сама нотаріус призупинила свою діяльність. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому фактично безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки правовстановлюючий документ на зазначену квартиру втрачений і відновити його не вбачається можливим, у той час як права позивача як власниці цієї квартири порушуються, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved