Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

До суду із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в якому просить виділити позивачу: автомобіль марки «Рено Логан» державний номерний знак [NUMBER] вартістю 140000 гривень, автомобільний причіп державний номерний знак [NUMBER] вартістю 13000 гривень, телевізор марки «LG» вартістю 7000 гривень, а всього на загальну суму 155000 гривень та виділити відповідачеві: мотоблок «Зубр» вартістю 22000 гривень, бетонозмішувач вартістю 4000 гривень, пральну машинку машинку марки «LG» вартістю 6000 гривен, диван вартістю 6000 гривень, кухонну стінку вартістю 12000 гривень, 10 металопластикових вікон загальною вартістю 30000 гривень, міжкімнатні двері в кількості 5 шт. загальною вартістю близько 5000 гривень, вхідні металеві двері вартістю 6000 гривень, виготовлений водопровід для водопостачання в будинок, гараж та огорожу, загальною вартістю близько 100000 гривень, а всього на загальну суму 185000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] 23 травня 2015 був укладений шлюб, який згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2022 розірвано. Під час шлюбу, подружжям за спільні кошти останніх було придбано масив спільного майна. Однак, після розірвання шлюбу позивач та відповідач не можуть знайти спільної згоди щодо добровільного поділу спільного майна подружжя. За таких обставин, позивач змушена звернутися за захистом свої прав до суду, так як, врегулювати даний спір в досудовому порядку не представляється можливим. 11 вересня 2023 року до суду від первісного відповідача надійшов відзив на позовну заяву у відповідності до якого [PERSON] в повному обсязі не визнає позовні вимоги своєї колишньої дружини, так як, вважає таку заяву поданою на грунті неприязних відносин з боку відповідачки. Обставини, зазначені [PERSON] в первісному позові, не відповідають дійсним обставинам, оскільки після розірвання шлюбу сторони домовились про поділ нажитого майна та добровільно розділили майно між собою. Разом з тим, після розірвання шлюбних відносин та добровільного поділу майна [PERSON] вимагала з [PERSON] сплати їй коштів та при зустрічах погрожувала, що спалить автомобіль та будинок, в якому проживали сторони. 10 жовтня 2024 року до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява про поділ майна подружжя, у відповідності до якої [PERSON] в повному обсязі не визнає позовні вимоги своєї колишньої дружини, так як, вважає таку заяву поданою на грунті неприязних відносин з боку відповідачки. Обставини, зазначені [PERSON] в первісному позові, не відповідають дійсним обставинам, оскільки після розірвання шлюбу сторони домовились про поділ нажитого майна та добровільно розділили майно між собою. Разом з тим, після розірвання шлюбних відносин та добровільного поділу майна [PERSON] вимагала з [PERSON] сплати їй коштів та при зустрічах погрожувала, що спалить автомобіль та будинок, в якому проживали сторони. Враховуючи викладені обставини та факти в зустрічній позовній заяві просить відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, та визнати автомобіль марки «Рено Логан», реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2009 року випуску, спільною власністю подружжя, залишивши даний автомобіль у власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; визнати автомобільний причіп, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , спільною власністю подружжя, залишивши даний автомобільний причіп у власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; визнати мотоцикл SPARK SР110С-3, реєстраційний номер [NUMBER] , 2020 року випуску, спільною власністю подружжя, залишивши даний мотоцикл у власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на: телевізор марки «LG», вартістю 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок; пральну машинку марки «LG», вартістю 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок; диван, вартістю 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, холодильник марки «ВЕКО» вартістю 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок, мікрохвильову піч марки «Saturn» вартістю 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, посуд вартістю 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , різниці у вартості майна в сумі 30196 (тридцять тисяч сто дев`яносто шість) гривень 88 копійок. Позивач за первісним позовом в судовому засіданні просила суд задовольнити її первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом просила відмовити у задоволені первісного позову та підтримала зустрічну позовну заяву. Безпосередньо дослідивши докази в справі, заслухавши пояснення сторін, їх представників, ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне первісний позов задовольнити частково, та зустрічний позов задовольнити частково із таких міркувань. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. В процесі розгляду даної цивільної справи безспірно з`ясовано, що 30 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2022 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №3 від 30 серпня 2015 року, зареєстрований Виконавчим комітетом Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області(а.с.8) та копією рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2022 року(а.с.9). Під час шлюбу, подружжям було придбано в 2019 році автомобіль марки «Рено Логан», реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2009 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 51); в 2017 році автомобільний причіп, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 51); в 2020 році мотоцикл SPARK SР110С-3, реєстраційний номер [NUMBER] , 2020 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 51зв). У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №323/08 від 04.09.2023 року про оцінку транспортного засобу, вартість автомобіля марки «Рено Логан», реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2009 року випуску, становить 106892 (сто шість тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 50 копійок. (а.с.93-99) У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №324/09 від 04.09.2023 року про оцінку транспортного засобу, вартість автомобільний причіп, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , становить 11480 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 40 копійок. (а.с.102-111) У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №325/09 від 04.09.2023 року про оцінку транспортного засобу, вартість мотоцикла марки SPARK SР110С-3, реєстраційний номер [NUMBER] , 2020 року випуску, становить 17479 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 13 копійок. (а.с.114-122) Вище перелічене майно, відповідно до ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а враховуючи те, що дане спільне майно є неподільними речами та беручи істотні умови такі як, наявність спільної малолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні [PERSON] , наявність посвідчення на право керування транспортними засобами, дійсного (реального) використання за виробничими та побутовими потребами транспортних засобів та інших об`єктів власності подружжя, тому суд здійснює поділ спільного майна подружжя, визнавши за відповідачем право приватної власності на автомобіль марки «Рено Логан», реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2009 року випуску, та автомобільний причіп, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , а на користь первісного позивача мотоцикл марки SPARK SР110С-3, реєстраційний номер [NUMBER] , 2020 року випуску, та стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини вартості автомобіля та автомобільного причепа з вирахуванням частини вартості мотоцикла та телевізора марки «LG», пральної машини марки «LG», дивана. Первісним позивачем в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості транспортних засобів, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості транспортних засобів суду з боку первісного позивача надано не було. Суд зазначає, що в ході судового розгляду в судовому засіданні сторонами погоджено та не заперечувалося, що дійсна вартість телевізора марки «LG» становить 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, пральної машини марки «LG» вартість становить 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, а дивану вартість становить 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок. У зв`язку з вищевказаним суд бере до уваги обставинами, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників та той факт, що спільна дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON] , при визнанні за відповідачем права приватної власності на автомобіль марки «Рено Логан», реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2009 року випуску, та компенсації в розмірі 81893 (вісімдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 77 копійок. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц (провадження № 61-6575св19) зазначено, що аналіз статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який зазначено в первісному позові та в зустрічному позові, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 23 лютого 2022 року у справі № 496/1069/18 (провадження № 61-20433св21). У ході судового розгляду у справі як стороною [PERSON] так і стороною [PERSON] не надано до суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували, що таке майно як: мотоблок «Зубр», бетонозмішувач, кухонна стінка, 10 металопластикових вікон, холодильник марки «ВЕКО», мікрохвильову піч марки «Saturn», міжкімнатні двері в кількості 5 шт., вхідні металеві двері, виготовлений водопровід для водопостачання в будинок, гараж, огорожа, які перебували у користуванні подружжя, що всі ці перелічені об`єкти придбавалися саме ними як подружжям під час спільного проживання за їх спільні кошти та що ці об`єкти мають вартість на момент розгляду у справі саме у розмірі, який зазначено сторонами у письмових заявах по суті. Суд наголошує, що у даній категорії справ варіант поділу, визначений судом, повинен враховувати інтереси обох сторін, інтереси малолітньої дитини і фактичний порядок користування майном, що склався між сторонами. При цьому у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 761/18817/17 (провадження № 61-6447св21) зазначено, що проведення поділу майна подружжя шляхом визначення кожній із сторін ідеальних часток в об`єктах остаточно не вирішить спір між сторонами з огляду на стосунки, які склалися між ними, і неможливість одночасно користуватись об`єктами спільної власності. Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися. З урахуванням вищевикладених беззаперечно встановлених у ході судового розгляду обставин, суд за необхідне позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя - задовольнити частково та зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Outcome: partial