Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 25 травня 2017 року відповідач [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - АТ «Сенс Банк» ) кредитний договір № 501144003, згідно якого одержала кредит, зобов`язалась його повернути та сплатити відсотки за користування кредитом. [PERSON] свої зобов`язання не виконала, вимоги банку про погашення заборгованості відповідачем залишені без уваги. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 43890,53 грн. Також просив стягнути судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2023 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Документів, на підставі яких [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] сторони суду не надали. Але як встановлено судом на підставі даних Єдиного державного демографічного реєстру прізвище, ім`я та по батькові особи, яка має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на час розгляду справи [PERSON] , [INFO] , проживаюча: [ADDRESS] . Таким чином на час розгляду справи прізвище, ім`я та по батькові відповідача [PERSON] . Відповідач відзив на позов не надала. Замість цього надала письмові пояснення, у яких проти позовних вимог заперечила. Зазначила, що згідно умов кредитного договору датою остаточного повернення кредиту визначена 26 листопада 2018 року. Цією ж датою обмежено нарахування відсотків та комісій. Але, як вбачається з виписку по рахунку, відсотки нараховувались з 25 травня 2017 року по 25 лютого 2023 року. З огляду на закінчення строку кредитування нарахування позивачем відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідає вимогам закону. При більш детальному досліджені доданої виписки за рахунком [NUMBER] , можна встановити, що позивачем списувались кошти як проценти за овердрафт, проценти за користування кредитом (як за покупки, так і готівкові операції), сплата комісії за обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою смс-інформування, проте, кредитним договором не узгоджені умови щодо списання коштів за смс-інформування, списання процентів за овердрафт та інші. Крім, того у вказаному рахунку відсутні жодні операції по зняттю готівки в банкоматі та інші операції, які б свідчили про використання кредитних коштів. Однак згідно з розрахунку заборгованості розмір боргу за тілом кредиту постійно збільшувалося та станом на 28 лютого 2023 року становив 22480 грн. 26 копійки. Згідно виписки по платіжній картці Word Debit [NUMBER] з 13.12.2019 року жодних операцій по картці не було та у подальшому жодних операцій із зняття відповідачем кредитним коштів здійснено не було. Проте, згідно з розрахунку заборгованості починаючи з 24.12.2019 року розмір боргу за тілом кредиту постійно збільшувався та станом на 28 лютого 2023 року становив 22480 грн. 26 коп. Викладене свідчить про те що, не може брати до уваги, як належний доказ на підтвердження заявлених позовних вимог, розрахунок заборгованості, оскільки із матеріалів справи неможливо встановити, яку кредитну картку отримав відповідач, також не вбачається зміна умов кредитування по кредитній картці (зміна кредитного ліміту), що в свою чергу виключає прийняття в якості доказу виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 25.05.2017 по 28.02.2023. Тому в задоволенні позову просила відмовити (а.с. 52-53). Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та її представник в засідання також не з`явились. При цьому представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 травня 2017 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501144003, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у виді відновлювальної кредитної лінії. Згідно умов договору дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій, 26 листопада 2018 року. Факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів за даним договором підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] (а.с.13-19). Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, яка передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивачем зобов`язання перед відповідачем [PERSON] по кредитному договору №501144003 виконано, але [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконувала, щомісячно кредит не сплачувала. Станом на 26 листопада 2018 року, що згідно умов договору є датою остаточного повернення кредиту та є датою припинення нарахування відсотків та комісій, заборгованість відповідача становила 4202,39 грн. (а.с. 12-13). З розрахунку заборгованості вбачається, що після цього, станом на 25 грудня 2018 року позивач вже обраховує заборгованість відповідача розмірі 8289,75 грн., але з виписки про рух коштів по рахунку не вбачається, що у вказаний період відповідачем було використано кредитні кошти. Також піж час розгляду справи судом встановлено, що після закінчення визначеного договором строку нарахування відсотків, тобто після 26 листопада 2018 року банк продовжив нарахування відсотків, за рахунок віднесення яких на заборгованість за основним кредитом постійно збільшувалась заборгованість відповідача за договором. Зазначене суперечить умовам кредитного договору № 501144003 від 25 травня 2017 року. На підставі викладеного судом встановлено, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності заборгованості відповідача за кредитним договором, а також розміру такої заборгованості за кредитним договором № 501144003 від 25 травня 2017 року. З цих підстав позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved