Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

29.01.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» до [PERSON] , третя особа АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 14.03.2019 року між [PERSON] та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений комплексний договір № 6/1968002, відповідно до якого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надав, а [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 65\~898 грн. 00 коп. строком на 60 місяців з 14.03.2019 року по 13.03.2024 року. АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» свої обов`язки за кредитним договором виконало належним чином, перерахувавши кошти на відповідний рахунок [PERSON] . Одночасно з цим [PERSON] порушує умови п. 1.1 та п. 2.2 укладеного кредитного договору, оскільки не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів по кредиту, який є невід`ємним додатком № 1 до кредитного договору, що був укладений між ними. 05.08.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства був укладений договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно додатку № 1 до вказаного договору 15.11.2021 року відбулося відступлення прав вимоги за комплексним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року, що був укладений між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року. На момент відступлення прав вимоги (15.11.2021 року) заборгованість за вказаним кредитним договором становила 42\~367 грн. 96 коп., що складалася з: строкової заборгованості за тілом кредиту - 29\~552 грн. 20 коп.; простроченої заборгованості за тілом кредиту 2\~292 грн. 20 коп.; заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 0 грн. 70 коп.; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 1\~428 грн. 96 коп.; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 1\~515 грн. 65 коп.; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 7\~578 грн. 25 коп. 19.11.2021 року за вих. № 906 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 15.11.2021 року. Зазначене повідомлення відповідачем залишилося невиконаним. 26.12.2023 року за вих. № 3104 позивачем було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. Вказана вимога також залишилася невиконаною відповідачем. За період з 16.11.2021 року по 26.12.2023 року позивачем було нараховано: проценти за користування кредитом 6\~452 грн. 70 коп.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 37\~891 грн. 25 коп. За період з 16.11.2021 року по 26.12.2023 року відповідачем добровільно було сплачено 7\~000 грн. 00 коп., які були розподілені відповідно до черговості платежів наступним чином: заборгованість за тілом кредиту 4\~521 грн. 83 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом 2\~267 грн. 21 коп.; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 210 грн. 96 коп. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором по комплексному договору № 6/1968002 від 14.03.2019 року перед ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» становить 79\~711 грн. 91 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 0 27\~322 грн. 57 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом 5\~615 грн. 15 коп.; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 46\~774 грн. 19 коп. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та своєчасного не повернення нею всієї суми заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» просило позовні вимоги задовольнити, стягнути з [PERSON] всю суму заборгованості за кредитним договором, вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 31.01.2024 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» було залишено без руху, через невідповідність вимогам ч. 1 ст. 177 ЦПК України. Ухвалою суду від 05.02.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи. Судовий розгляд в межах даної справи призначався неодноразово: 28.02.2024 року, 12.03.2024 року. Представник позивача у судові засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. Копія ухвали суду від 05.02.2024 року була доставлена в електронні кабінети позивача та його представника 07.02.2024 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками, сформованими автоматизованою системою документообігу суду. У позовній заяві стороною позивача було заявлено клопотання про проведення судового розгляду справи за відсутності представника позивача. Будь-яких інших заяв, клопотань від сторони позивача на момент судового розгляду не надходило. Відповідач у судові засідання не з`явилася. Про дату, час та місце проведення судових засідань [PERSON] повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за її офіційно зареєстрованою адресою проживання. Як вбачається з наявних у матеріалах справи зворотних поштових повідомлень, копію ухвали суду від 05.02.2024 року про відкриття провадження у справі разом з судовою повісткою на 28.02.2024 року, а також судова повістка на 12.03.2024 року були особисто під розписку вручені [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу, що позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» надійшла до суду через підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. У зв`язку з цим на виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України та ухвали суду від 31.01.2024 року позивачем було надано документальне підтвердження направлення засобами поштового зв`язку (накладна № 0215607310331) копії позовної заяви з додатками до неї рекомендованим листом з описом вкладення за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача. Шляхом відкритого доступу до веб-ресурсу оператора поштового зв`язку Укрпошта (веб-доступ: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) судом встановлено, що поштове відправлення № 0215607310331 з копією позовної заяви та додатків до неї були також вручені особисто [PERSON] за її офіційно зареєстрованою адресою проживання. Вказані обставини підтверджують обізнаність відповідача про перебування цивільної справи у провадженні Вишгородського районного суду Київської області. На момент судового розгляду від відповідача ані засобами поштового зв`язку, ані на офіційну електронну адресу суду, ані в будь-який інший спосіб не надходило жодних заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. Будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від представника третьої особи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що в позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, оскільки [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 14.03.2019 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладено комплексний договір № 6/1968002 (а.с. 10-12), який складається з двох договорів: кредитного договору та договору страхування. Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надало [PERSON] кредит у сумі 65\~898 грн. 00 коп. строком на 60 місяців з 14.03.2019 року до 13.03.2024 року (включно). [PERSON] зобов`язалася сплачувати платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору) як день повернення кредиту. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надано [PERSON] на споживчі потреби відповідно до договору та правил надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», які є невід`ємною частиною цього договору та розміщені на сайті банку. Згідно п. 1.3 кредитного договору за користування кредитом [PERSON] зобов`язалася сплачувати: процентну винагороду щомісячно в розмірі 11% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30% від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1 кредитного договору. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору підписанням договору [PERSON] засвідчила, що вона у письмовій формі у повному обсязі отримала від банку інформацію, визначену ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання. Відповідно до п. 6.3 комплексного договору 6/1968002 від 14.03.2019 року сторони домовились, що договір укладений належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства та містить елементи різних договорів кредитного договору та договору страхування. Всі істотні умови договору погоджені сторонами. Судом встановлено, що комплексний договір № 6/1968002 від 14.03.2019 року підписаний представником АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Як додаток до договору [PERSON] вручено пам`ятку клієнта за комплексним договором (а.с. 11), в якій, зокрема, визначено правила повернення кредитної заборгованості та яка також містить підпис [PERSON] . Крім того, [PERSON] ознайомлено з Графіком платежів по кредиту (а.с. 12), про що свідчить її підпис на цьому документі, який, у свою чергу, є невід`ємним додатком до укладеного комплексного договору № 6/1968002 від 14.03.2019 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що комплексний договір № 6/1968002 від 14.03.2019 року, складовою частиною якого є кредитний договір, укладений між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] у письмовій формі відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Між сторонами договору погоджено всі істотні умови кредитного договору, [PERSON] повідомлено про умови кредитування та порядок, строки повернення кредитної заборгованості. Укладений договір, як і додатки до нього, містять підписи його сторін. Таким чином, [PERSON] , діючи добровільно, будучи обізнаною про умови кредитування, порядок та строки повернення кредитної заборгованості, взяла на себе зобов`язання з повернення у встановлений в кредитному договорі строк кредиту у розмірі 65\~898 грн. 00 коп. та сплати щомісячно процентів за користування кредитом у розмірі 11% річних, а також сплати щомісячно комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,30% від суми наданого кредиту, тобто 1\~515 грн. 65 коп. кожного місяця. За умовами п. 2.1 кредитного договору з метою обслуговування кредиту банком було відкрито [PERSON] єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в банку. Як вбачається з виписки по даному рахунку (а.с. 36-49), [PERSON] у встановлені в кредитному договорі строки, визначені графіком платежів по кредиту, який є невід`ємним додатком № 1 до кредитного договору, зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості не виконувала, не здійснюючи внесення щомісячного платежу у встановленому розмірі або здійснюючи його внесення у неповному розмірі. У зв`язку з цим, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року, наданого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (а.с. 50) станом на 15.11.2021 року заборгованість [PERSON] за укладеним кредитним договором становить 42\~367 грн. 96 коп., яка складається з: строкової заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29\~552 грн. 20 коп.; простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2\~292 грн. 20 коп.; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0 грн. 70 коп.; простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1428 грн. 96 коп.; заборгованості зі сплати комісії у розмірі 1515 грн. 65 коп.; простроченої заборгованості за сплати комісії у розмірі 7 578 грн. 25 коп. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором. 05.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К», як новим кредитором, та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», як первісним кредитором, було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 (а.с. 22-33). Відповідно до п. 2.1 укладеного договору про відступлення права вимоги первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору. Відповідно до п. 3.1 договору № 2-2021 від 05.08.2021 року право вимоги переходить до нового кредитора з дати підписання відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора. З платіжної інструкції № 13729 від 17.11.2021 року (а.с. 20) судом встановлено, що на виконання умов укладеного договору № 2-2021 від 05.08.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» сплатило на користь АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» визначену ціною укладеного договору суму грошових коштів. Як вбачається з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 2-2021 від 05.08.2021 року (а.с. 31-33) реєстр прав вимог № 4 був підписаний сторонами договору 15.11.2021 року. Аналіз вказаного реєстру дає можливість зробити висновок, що в ньому міститься право вимоги АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до [PERSON] за комплексним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року, що складається з права вимоги заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 42\~367 грн. 96 коп. Таким чином, судом встановлено, що 17.11.2021 року, тобто в момент зарахування коштів в оплату ціни договору про відступлення права вимоги, якому передувало підписання реєстру прав вимог, до ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» перейшло право вимоги АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до [PERSON] , що виникло за комплексним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року та складається з права вимоги заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 42 367 грн. 96 коп. Відповідно до п. 3.1 договору про відступлення права вимог № 2-2021 від 05.08.2021 року разом з правом вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Тобто, разом з правом вимоги заборгованості за кредитним договором до ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» перейшли також права, пов`язані з правом вимоги процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування заборгованості за кредитним договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року за період з 16.11.2021 року по 26.12.2023 року (а.с. 51) вбачається, що за вказаний період позивачем було нараховано: 6\~452 грн. 70 коп. процентів за користування кредитом; 37\~891 грн. 25 коп. комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року становить 11% річних, а розмір комісійної винагороди становить 2,30% від суми наданого кредиту, то, з урахуванням періоду часу, за який проводилося нарахування та розрахунок заборгованості, суд вважає наданий розрахунок заборгованості обґрунтованим та вірним. Судом встановлено, що 19.11.2021 року позивачем направлено [PERSON] лист № 906 з повідомленням про наявність простроченої заборгованості за кредитом (а.с. 14-16). 26.12.2023 року позивачем направлено [PERSON] лист № 3104 з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісію (а.с. 17-18). Однак як повідомлення, так і вимога щодо дострокового повернення кредиту [PERSON] були проігноровані. У Постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом припинилося 26.12.2023 року, тобто в момент використання права вимоги щодо дострокового повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Судом з розрахунку заборгованості (а.с. 51) встановлено, що з 26.12.2023 року позивачем не здійснювалося жодного нарахування процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У свою чергу з платіжних документів (а.с. 13) судом підтверджено, що [PERSON] 31.01.2022 року та 07.02.2022 року здійснила два платежі (5\~000 грн. 00 коп. та 2\~000 грн. 00 коп.) на рахунок позивача в якості погашення заборгованості за кредитним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року. Суму вказаних коштів позивачем, як вбачається з розрахунку заборгованості, зараховано в порядку черговості погашення платежів за кредитним договором, внаслідок чого заборгованість [PERSON] за кредитним договором була відповідно перерахована. Належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» має право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року, що складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 79\~711 грн. 91 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 27 322 грн. 57 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом 5 615 грн. 15 коп.; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 46 774 грн. 19 коп. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено отримання права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6/1968002 від 14.03.2019 року, внаслідок придбання цього права вимоги за договором відступлення права вимоги, а також обґрунтовано, що вказане право вимоги складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 79 711 грн. 91 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 27 322 грн. 57 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом 5 615 грн. 15 коп.; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 46 774 грн. 19 коп. На підставі цього, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3028 грн. 00 коп.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вказаного, судові витрати, які понесені позивачем та які складаються зі сплати судового збору, підлягають стягненню з [PERSON] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved