Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 14.06.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 24.12.2012 року в розмірі 50878,99 грн., а також судові витрати на судовий збір в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до банку ПАТ КБ «ПриватБанк», який в подальшому змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», та в зв`язку з чим уклав кредитний договір шляхом підписання Заяви б/н від 24.12.2012 року,\~за якою\~отримав кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг» та\~«Тарифами Банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В порушення умов договору відповідач своєчасно не сплатив банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого станом на 23.03.2022 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, [PERSON] має заборгованість перед Банком в сумі 71946,19 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 50878,99 грн., заборгованість за\~відсотками нарахованими\~на прострочений\~кредит згідно\~ст.625\~ЦК України 21067,20 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашати заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за тілом кредиту, що виникла по кредитному договору від 24.12.2012 року. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. (т.1 а.с.109). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.07.2023 року за клопотанням представників відповідача адвокатів Бідюк Я.В. та Близнюка І.В. витребувано докази, а саме витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» копії документів на підтвердження отримання [PERSON] картки № [NUMBER] , інформацію про банківську операцію, що здійснена по цій картці 28.06.2019 року. (т.1 а.с. 248-249). Короткий зміст відзиву на позов, поданого представником відповідача. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бідюк Я.В. подала відзив на позов АТ КБ «Приват Банк» про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 24.12.2012 року в розмірі 50878,99 грн., в якому просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначено, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази на підтвердження укладення договору кредиту від 24.12.2012 року [PERSON] з АТ КБ «ПриватБанк». Подана банком анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору, не містить даних, що [PERSON] був зобов`язаний скористатися кредитною послугою та оформити відповідну картку, відсутній номер картки та строк її дії. Картки АТ КБ «ПриватБанк», якими користувався [PERSON] були видані йому лише 14.07.2014 року та 13.03.2017 року. А тому підписання [PERSON] анкети-заяви не можна тлумачити як укладення ним кредитного договору. Банком не доведено факт укладення ним з [PERSON] домовленостей про сплату відсотків, штрафів, неустойки, а також розмір процентів за прострочення грошового зобов`язання на підставі ст.625 ЦК України. [PERSON] не підписував Умови та Правила банківських послуг та Тарифи банку, тому їх не можна вважати частиною кредитного договору, що відповідає правовим позиціях Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №711/1773/17 Банк не довів розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки поданий ним розрахунок заборгованості через свою заплутаність та незрозумілість не дає можливості встановити розмір отриманих у кредит коштів, нарахованих відсотків за користування кредиту, відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, неустойки. Банк повідомив, що самостійно змінював кредитний ліміт, максимальний розмір кредитного ліміту [PERSON] становив 21973,55 грн., а тому зазначена в позові заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50878,99 грн. очевидно містить в собі інші нарахування, зокрема: відсотки за користування кредитом, відсотки за прострочення виконання зобов`язання, неустойку, тощо. Проте сплата відсотків неузгоджена анкетою-заявою, а сплата простроченого тіла кредиту, до якого включені інші нарахування, не передбачені заявою, - є необґрунтованою вимогою Банку, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.10.2020 року у справі №190/1419/19-ц. Банк порушив вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки не повідомив [PERSON] про умови кредитування. Подані Банком матеріали справи, зокрема довідка про видані [PERSON] кредитні картки, Довідка про зміну умов кредитування, виписка не містить інформації за яким кредитним договором вони були видані, що не дає підстав ототожнювати їх з підписаною відповідачем анкетою-заявою від 24.12.2012 року. При цьому повідомили, що АТ КБ «ПриватБанк» звертався до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту від 12.10.2011 року в розмірі 93647,65 грн., в обґрунтування позову подано аналогічні докази. За цим позовом у справі №537/4292/19 заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.12.2019 року задоволено позовні вимоги Банку, стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором кредиту від 12.10.2011 року в розмірі 93647,65 грн. За заявою [PERSON] ухвалою цього ж суду від 26.07.2021 року скасовано заочне рішення від 06.12.2019 року призначено розгляд справи по суті. В ході судового розгляду 22.10.2021 року Банк подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій фактично змінив предмет позову та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту від 24.12.2012 року в розмірі 71946,19 грн. Проте суд відмовив Банку в прийнятті зазначеної заяви про зменшення позовних вимог, якою фактично змінено предмет позову, повернув її позивачу. Ухвалою Крюківського суду м. Кременчука від 09.03.2022 року за заявою Банку залишено без розгляду його позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин вважали позов Банку безпідставним та необґрунтованим, просили відмовити в його задоволенні. Зазначили, що орієнтовний розрахунок понесених відповідачем у цій справі судових витрат на професійну правничу допомогу становить 10000 грн., він має намір подати докази понесення таких витрат через 5 днів після ухвалення рішення. (т.1 а.с. 126-133). Короткий зміст відповіді на відзив, поданої представником позивача. 22.11.2022\~року позивач\~АТ КБ\~«ПриватБанк» подав\~суду відповідь\~на відзив,\~в якому\~зазначив,\~що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до банку ПАТ КБ «ПриватБанк», який в подальшому змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», та в зв`язку з чим уклав кредитний договір шляхом підписання Заяви б/н від 24.12.2012 року,\~за яким\~отримав кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг» та\~«Тарифами Банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Укладений сторонами договір кредиту від 24.12.2012 року містить в собі умови договору приєднання, всі істотні умови договору кредиту та відповідає положенням ст.ст.509, 639, 30, 634, 207, 202, 11, 3, 204, 216, 640 ЦК України. На підставі вказаного договору [PERSON] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є видана йому пластикова картка та вказаний ним у анкеті-заяві мобільний телефон. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку [PERSON] мав можливість здійснювати дистанційне обслуговування рахунку. Таким чином Банк забезпечив [PERSON] можливість доступу до карткового рахунку, зокрема карткою чи фінансовим телефоном, на який приходить динамічний ОТП пароль. В підписаній [PERSON] анкеті-заяві зазначено, що він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами, що підтверджено його особистим підписом. Користуючись кредитними послугами Банку, отримавши кредитні кошти, погашаючи заборгованість, [PERSON] прийняв умови укладеного договору кредиту від 24.12.2012 року. Не можна вважати договір кредиту неукладеним після його повного чи часткового виконання сторонами, підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (правові позиції ВС у постанові від 10.04.2019 року у справі №356/1635/16-ц, у постанові від 06.12.2018 року у справі №755/2720/16-ц, у постанові від 17.04.2019 року у справі №666/388/16-ц). Умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Встановлення розміру кредитного ліміту не є фінансовою операцією, а тому не вимагає додаткового підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення пін-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальника. Банк просить стягнути з позичальника [PERSON] фактично суму основної заборгованості по тілу кредиту, а не суму отриманого ним стартового кредитного ліміту по картці, тому в обґрунтування позову подав виписку з його карткового рахунку. Банк виконав в повному обсязі свої зобов`язання за договором, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В порушення умов договору відповідач своєчасно не сплатив банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого станом на 22.03.2022 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, має заборгованість в сумі 71946,19 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 50878,99 грн., заборгованість за\~відсотками нарахованими\~на прострочений\~кредит згідно\~ст.625\~ЦК України 21067,20 грн. Щодо перевищення розміру тіла кредиту над розміром кредитного ліміту зазначено, що 30.03.2016 року, 06.06.2017 року, 01.08.2017 року, 18.11.2017 року, 29.12.2017 року, 24.03.2018 року, 22.05.2018 року, 03.06.2018 року [PERSON] за допомогою кредитної картки скористався сервісом «Оплата частинами», який дає можливість клієнту купити товар або послугу в торгово-сервісних підприємствах або інтернет-магазинах за 30 секунд в розстрочку за кредитною карткою. Оплата товару або послуги здійснюється шляхом списання щомісячних платежів з картки клієнта. Оскільки під час списання чергового щомісячного платежу по оплаті частинами Відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту, то списання коштів здійснено за рахунок овердрафту (короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування), що і спричинило перевищення тіла кредиту на розміром встановленого кредитного ліміту. 24.12.2012 року [PERSON] пройшов ідентифікацію в Банку, уклав кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви. Згодом 14.07.2013 року [PERSON] отримав пластикову картку ключ до карткового рахунку, який був відкритий в цей же день. 14.07.2014 року на підставі попереднього укладеного кредитного договору [PERSON] був встановлений початковий кредитний ліміт 0 грн., який в подальшому збільшений до 25000 грн. Відповідальність Клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту, коли клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом ведення пін-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння Позичальника. Тому розрахунок заборгованості [PERSON] за договором кредиту б/н від 24.12.2012 року проведений з 14.07.2014 року до 22.03.2022 року. В обґрунтування позовних вимог Банк надав суду виписку по картковому рахунку [PERSON] , яка є підтвердженням факту, що йому було видано платіжну картку та відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту, що він користувався кредитом (отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій без неї є неможливим), а також частково сплачував заборгованість за кредитним договором. Посилання позивача на справу №537/4292/19 є безпідставним, оскільки предметом її розгляду був інший кредитний договір від 12.10.2011 року, й за результатами розгляду справи позов банку був залишений без розгляду. В обґрунтування позовних вимог щодо розміру заборгованості [PERSON] , за кредитним договором від 24.12.2012 року, зазначено, що поданий Банком розрахунок ґрунтується на виписках по його картковому рахунку. За Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним карткам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості, коли нарахування відсотків за користування кредитом встановлюється в розмірі 0,001% річних. У разі непогашення заборгованості протягом пільгового періоду за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку із розрахунку 360/365 календарних днів на рік. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів, а саме: 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн., та не більше решти заборгованості зі строком внесення до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості за кредитом. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. При виникненні прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню за Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифів. За Умовами кредитного договору, сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. Якщо на дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Під борговим зобов`язанням за кредитом сторони узгодили зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені, штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Банком не заявлялося вимоги про стягнення неустойки з відповідача, а тому відповідні його заперечення є безпідставними. Банк стверджував, що укладений з [PERSON] від 24.12.2012 року кредитний договір діє, за Умовами дія договору пролонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання кредитного договору, а строк дії картки зазначений на ній же. Заборгованість за кредитним договором стає простроченої у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому були здійснені трати за рахунок кредитного ліміту. За таких обставин Банк просив задовольнити позовні вимоги про стягнення з [PERSON] , на його користь заборгованості за кредитним договором від 24.12.2012 року. (т.1 а.с. 141-149). Короткий зміст заперечення на відповідь на відзив, поданого представником відповідача. У запереченнях представником відповідача зазначено, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» у своїх заявах вказує на укладення з [PERSON] кредитного договору від 14.07.2014 року, коли в цей же день [PERSON] отримав банківську картку, йому був відкритий картковий рахунок та встановлений первісний кредитний ліміт 0,00 грн. При цьому предметом позову є стягнення заборгованості за іншим договором кредиту, укладеним з [PERSON] 24.12.2012 року. Суду не подано жодних доказів укладення з [PERSON] кредитного договору 14.07.2014 року, чи отримання ним в цей день банківської картки. З наданої позивачем анкети-заяви від 24.12.2012 року не можна дійти беззаперечного висновку , що [PERSON] мав намір укласти кредитний договір з банком, не зазначені істотні умови кредитного договору, а саме розмір кредитного ліміту, відсотки за користування кредитом. Банк не довів, що застосовані при проведенні розрахунку заборгованості [PERSON] . Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку були надані йому для ознайомлення та погодження, оскільки вони не підписані ним, а тому не можна вважати їх складовою частиною кредитного договору. Роздруківка з сайту позивача Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифи Банку є недопустимим доказом укладення кредитного договору з [PERSON] , оскільки їх зміна залежить виключно від волевиявлення Банку, й неодноразово ним змінювалися. Банк неправильно зробив розрахунок заборгованості [PERSON] за договором кредиту, оскільки за його ж відомостями йому було надано кредитний ліміт 25000 грн., відповідно більше коштів не могло бути видано позичальнику. Незважаючи на наведене, Банк просив стягнути з [PERSON] прострочене тіло кредиту в розмірі 50878,99 грн., що вказує на безпідставне включення до тіла кредиту відсотків та інших платежів. З поданого розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитом виникла до 27.09.2015 року, останні дії з картковим рахунком [PERSON] добровільно вчинив 25.10.2018 року поповнив рахунок готівкою, а в подальному [PERSON] в добровільному порядку не погашав заборгованість за кредитним договором, стягнення проводилося в порядку примусового виконання Крюківським ВДВС виконавчого листа, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука у справі 537/4292/19. Разом з тим Банк звернувся до суду з цим позовом 09.05.2022 року, тобто з пропуском строку позовної давності, визначеного ст.256, ст.257 ЦК України. За таких обставин просили відмовити в задоволенні позовних вимог Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту. (т.1 а.с. 166-172). Короткий зміст пояснень Банку на заперечення проти позову. Представник Банку окрім наведеного вище в позові та у інших заявах зазначив, що 24.12.2012 шляхом підписання анкети-заяви між Банком та [PERSON] було укладено договір кредиту шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Саме 24.12.2012 року Банк провів верифікацію клієнта [PERSON] , а тому уклав з ним договір кредиту, який складається з Анкети-заяви, підписаної клієнтом, а також шляхом приєднання до діючих на цей час Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які розташовані на офіційному сайті Банку. Таким чином між Банком та [PERSON] було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору. На підставі укладеного Договору Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] , ключами доступу до якого є пластикова картка або вказаний ним у заяві номер мобільного телефону для здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта. На підставі укладеного кредитного договору від 24.12.2012 року [PERSON] видано пластикову картку, як один з ключів до його карткового рахунку, а саме 14.07.2014 року, також встановлено кредитний ліміт, який Банк самостійно змінював в установленому кредитним договором порядку від 0,00 грн. до 25000,00 грн. На підтвердження укладення з [PERSON] кредитного договору від 24.12.2012 року та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, подано наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг, виписка по рахунку [PERSON] , довідка про видачу йому банківських карток. Відповідальність Клієнта перед Банком за договором кредиту настає не за встановлення йому кредитного ліміту, а за користування кредитними коштами. [PERSON] активно користувався кредитними коштами, наданими йому Банком за договором кредиту від 24.12.2012 року, зокрема 25.10.2018 року поповнював готівкою картку у відділенні «Галактика» м. Кременчук по вул. Соборна, 40/2, на суму 1800 грн. [PERSON] користуючись кредитними коштами перевищив кредитний ліміт, оскільки 30.09.2016 року, 06.06.2017 року, 01.08.2017 року, 18.11.2017 року, 29.12.2017 року, 24.03.2018 року, 03.06.2018 року за допомогою кредитних коштів скористався сервісом «Оплата частинами», який дає можливість клієнту купити товар в розстрочку за кредитною карткою. Оскільки під час списання чергового щомісячного платежу за послугою «Оплата частинами» [PERSON] було використано всю суму кредитного ліміту, то списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості за кредитними картками для клієнтів передбачений пільговий період кредитування до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості, протягом якого процентна ставка за користування кредитом 0,01% річних. У разі непогашення заборгованості за кредитом протягом пільгового періоду та при виникненні овердрафту нараховуються відсотки за користування кредитом згідно з Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється до 25 числа місяця, наступного за звітнім, шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів, а саме в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує Банку пеню, згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифів. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання Банку доручення про списання грошових коштів з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. У разі якщо в дату нарахування відсотків, згідно Умов, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за договором, що мало місце на дату нарахування відсотків. Під борговим зобов`язанням за кредитом сторони узгодили зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування тілом кредиту, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість Клієнта за договором кредиту. Щодо строку позовної давності звернення до суду за захистом з цим позовом зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору, що відповідає ст.256, ст.257, ст.259, ст.261 ЦК України, правовій позиції ВСУ, викладеній у постанові від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14. Оскільки строк виданої [PERSON] кредитної картки до травня 2020 року, то Банк звернувся з позовом до суду 04.06.2022 року в межах строку позовної давності, визначеного законом. Відповідач [PERSON] до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором від 24.12.2012 року, тобто знав про умови кредитування, визнавав свої зобов`язання за договром, а тому є безпідставними доводи його представників про неукладення цього договору. За таких обставин Банк просив задовольнити позовні вимоги про стягнення з [PERSON] , на його користь заборгованості за кредитним договором від 24.12.2012 року. (т.1 а.с.208-222). Позиція учасників в судовому засіданні. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Лаврук А.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові та інших заявах. Також пояснила, що за розрахунком заборгованості та випискою з карткового рахунку вбачається, що [PERSON] за договором кредиту від 24.12.2012 року отримав в кредит грошові кошти у загальній сумі 1581076,45 грн., а за весь період погасив тіло кредиту на загальну суму 1552395,67 грн. Тому [PERSON] не повернув Банку отримані у кредит грошові кошти (тіло кредиту) в сумі 28680,78 грн. Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів Банку, які є невід`ємною частиною кредитного договору від 24.12.2012 року, укладеного Банком з [PERSON] , за користування кредитом Банк нарахував [PERSON] відсотки, зокрема які він не уплатив в установлений договором строк в сумі 22198,21 грн. Оскільки сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання Банку доручення про списання грошових коштів з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків, а в дату нарахування відсотків, згідно Умов, [PERSON] використав всю суму кредиту, то Банк на зазначену суму відсотків збільшив розмір його заборгованості за тілом кредиту. Тому в позовних вимогах Банк просив стягнути з [PERSON] його заборгованість по договором кредиту від 24.12.2012 року за тілом кредиту в сумі 50878,99 грн., що фактично становить суму безпосередньо отриманих у кредит коштів 28680,78 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом 22198,21 грн., які сплачені за рахунок кредитного ліміту (у розрахунку заборгованості колонка «відсотки погашені за рахунок кредиту»). [PERSON] активно користувався кредитними коштами, наданими за договором від 24.12.2012 року, з початку добросовісно виконував свої зобов`язання, але в подальшому кредит не погашав, виникла заборгованість, а з 01.10.2019 року прострочене тіло кредиту, яке він не погасив по теперішній час. Останній добровільний платіж [PERSON] на погашення заборгованості за кредитним договором від 24.12.2012 року виконаний ним 28.06.2019 року, але в запереченнях на позов представник відповідача адвокат Бідюк Я.В. зазначала, що останній добровільний платіж на погашення заборгованості за цим договором [PERSON] вчинив 25.10.2018 року. Враховуючи, що Банк відправив свій позов до суду поштовим зв`язком 04.06.2022 року, тому Банк звернувся до суду за захистом своїх майнових прав в межах строку позовної давності, визначеного ст.257-259 ЦК України, з врахуванням Прикінцевих та перехідних положень ЦК про період карантину COVID-19 та про період воєнного стану. За таких обставин представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Бідюк Я.В. в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Установлені судом обставини та мотиви ухваленого рішення. Судом установлено, що 24.12.2012 року шляхом підписання в простій письмовій формі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н, відповідач [PERSON] отримала у\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк»,\~після зміни\~назви АТ КБ «ПриватБанк», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Саме 24.12.2012 року Банк провів верифікацію клієнта [PERSON] , й останнім був підписаний кредитний договір у формі Анкети-заяви. (а.с.30). На підставі укладеного Договору Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] , ключами доступу до якого є пластикова картка або вказаний ним у заяві номер мобільного телефону для здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта. На підставі укладеного кредитного договору від 24.12.2012 року [PERSON] видано пластикову картку, як один з ключів до його карткового рахунку, а саме 14.07.2014 року, а також встановлено кредитний ліміт, який Банк самостійно змінював в установленому кредитним договором порядку від 0,00 грн. до 25000,00 грн. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://privatbank.ua. Подані Банком Умови та Правила користування банківськими послугами, Тарифи не підписані [PERSON] , не датовані як документи. (т.1 а.с. 31-58). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк», між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за яким останньому видавалися кредитні картки: 14.07.2014 року\~ № [NUMBER] терміном дії до квітня 2018 року, 13.03.2017 року № [NUMBER] терміном дії до травня 2020 року. (т.1 а.сс.29, т.2 а.с.5, 82). Отримання вказаних кредитних карток [PERSON] підтверджено його фото з банківськими картками (т.2 а.с. 7-9, 83-84). Згідно з довідкою Банку, [PERSON] отримав кредитний ліміт на карткові рахунки: 14.07.2014 року 0 грн., 27.07.2015 року 1000 грн., 20.01.2016 року 11000 грн., 24.07.2017\~року\~ 25000 грн., 13.06.2018 року 21973,55 грн., 19.07.2018 року 0 грн. (т.1 а.с. 28). [PERSON] активно користувався кредитними коштами, наданими йому Банком за договором кредиту від 24.12.2012 року, що підтверджується випискою по відкритому для нього кредитному рахунку № [NUMBER] та № [NUMBER] . (т.1 а.с. 65-98, т.2 а.с. 11-79, 85-119). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором від 24.12.2012 року станом на\~22.03.2022 року становить 71946,19 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту 50878,99 грн., заборгованості за процентами, нарахованими за ст.625 ЦК Україні, 21067,20 грн. Разом з тим з поданого Банком розрахунку заборгованості, виписки про рух коштів на рахунку, пояснень представника Банку в судовому засіданні вбачається, що за кредитним договором від 24.12.2012 року [PERSON] отримав в кредит грошові кошти у сумі 1581076 грн., а за весь період погасив тіло кредиту на суму 1552395,67 грн. Тому [PERSON] не повернув Банку отримані у кредит грошові кошти (тіло кредиту) в сумі 28680,78 грн. Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів, які Банк вважає невід`ємною частиною кредитного договору від 24.12.2012 року, укладеного з [PERSON] , за користування кредитом Банк нарахував [PERSON] відсотки, зокрема які він не уплатив в установлений договором строк в сумі 22198,21 грн. (розрахунок заборгованості колонка «відсотки погашені за рахунок кредиту»). Оскільки сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання Банку доручення про списання грошових коштів з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків, а в дату нарахування відсотків, згідно Умов, [PERSON] використав всю суму кредиту, то Банк на зазначену суму відсотків збільшив розмір його заборгованості за тілом кредиту. Тому Банк нарахував [PERSON] заборгованість по договором кредиту від 24.12.2012 року за тілом кредиту в сумі 50878,99 грн., що фактично становить суму безпосередньо отриманих у кредит коштів 28680,78 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом 22198,21 грн., які включені Банком у кредитний ліміт, отриманий [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. \~Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним\~(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України\~ публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). \~Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 \~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України\~ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. \~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.\~ Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника [PERSON] від\~24.12.2012\~року процентна ставка за користування кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання\~у вигляді\~грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про\~погашення кредиту, просив стягнути тіло кредиту, яке фактично складається з тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник) та відсотків за користування тілом кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.12.2012 року, посилався на\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс на сайті:\~https://privatbank.ua \~як\~невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс на сайті:\~https://privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці\~Витяг з Тарифів та Витяг з Умов\~розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у\~постанові Верховного Суду України\~від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (24.12.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04.06.2022 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що\~найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні\~запропоновані\~відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Витяг з\~Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,\~чи можливості\~використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття\~позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У відзиві на позов представник відповідача вказувала, що при визначенні розміру заборгованості Банк безпідставно врахував Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс на сайті:\~https://privatbank.ua, включивши у платіж за кредитом, згідно із ставками, розміром та порядком нарахування визначені цими документами проценти за користування кредитними коштами, комісії, пені за порушення умов договору. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії»,\~заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року\~у справі «Парафія\~греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі.\~Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення\~від 11 листопада 1996 року\~у справі\~«Кантоні\~проти Франції», заява №\~17862/91,\~§ 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява №\~20372/11, § 65).\~Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W.\~проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс на сайті:\~https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, можуть вільно змінюватися позивачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.12.2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою\~ споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991\~року№1023-XII\~«Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки\~Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що 24.12.2012 року при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Отже, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь заборгованості за договором кредиту від 24.12.2012 року по тілу кредиту, яке є простроченим станом на 22.03.2022 року в розмірі 28680,78 грн. Й не підлягають вимоги Банку про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка нарахована ним з врахуванням Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів у виді відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 22198,21 грн., які після їх несплати відповідачем у визначений строк Банк самостійно включив до тіла кредиту. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від\~24.12.2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і\~строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з\~повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд першої інстанції вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 28680,78 грн. Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Суд критично відноситься к доводам відповідача та його представника про те, що [PERSON] не укладав з АТ КБ «ПриватБанк» договору від 24.12.2012 року, за яким отримав у кредит грошові кошти, оскільки вони спростовуються дослідженою судом Анкетою-заявою, підписаною [PERSON] 24.12.2012 року, отриманням ним банківських карток, а також випискою про рух коштів по цим карткам, з яких вбачається, що він не лише отримав у кредит грошові кошти, але протягом певного часу погашав заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за тілом кредиту рахується лише з 01.10.2019 року. Суд критично відноситься к доводам відповідача та його представника про те, що АТ КБ «ПриватБанк» пропустив визначений Законом трирічний строк позовної давності, звернувшись до суду 04.06.2022 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту від 24.12.2012 року. Так в підписаній відповідачем Анкеті-заяві не установлено строк повернення коштів за цим договором кредиту, строк дії кредитних карток до травня 2020 року. Представник відповідача у відзиві та письмових поясненнях визнавала, що в останнє [PERSON] добровільно сплатив Банку на погашення заборгованості за договором 25.10.2018 року. Банком прострочена заборгованість за тілом кредиту рахується з 01.10.2019 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положеннях ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), (тобто з 12.03.2020 року до 01.07.2023 року) строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362, 559,\~681,\~728,\~786, 1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положеннях ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, який в подальшому неодноразово продовжувався, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже суд вважає, що 04.06.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту від 24.12.2012 року в межах строку позовної давності. Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до ч. 2 ст.141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог в сумі 1398,54грн. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: partial