Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчук Роман Орестович (далі - ПН ІФМНО Савченко Р.О. , третя особа), в якому просив визнати довіреність від 04.04.2009, видану на ім`я [PERSON] та посвідчену приватним нотаріусом Савчук Р.О. за № 1454 недійсною. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на підставі довіреності на розпорядження транспортним засобом, виданій [PERSON] на ім`я [PERSON] за №1454, яку посвідчив 04.04.2009 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчук Р.О., було знято з обліку для продажу транспортний засіб, автомобіль LEXUS IS 250 (2006) сірого кольору, який належав на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію права власності транспортного засобу [NUMBER] від 20.05.2006 року. Позивач вказує, що не бачив в очі нотаріуса Савчука Р.О., довіреність у даного нотаріуса не видавав на ім`я [PERSON] , гроші від продажу автомобіля не отримував. Вважає, що майно вибуло з законного володіння позивача поза його волею іншим шляхом, а саме: шляхом незаконної видачі довіреності, яку позивач не видавав відповідачу у приватного нотаріуса Савчук Р.О. Крім того на момент посвідчення довіреності паспорт громадянина України [PERSON] був недійсним і не придатний до використання. Той факт, що паспорт недійсний з моменту видачі, а саме з 08 квітня 2000 року, підтверджується листом Кальміуського РВ у м. Маріуполі Головного управління ДМС України в Донецькій області від 05 грудня 2018 року (а.с. 22), оскільки на другому аркуші відсутній відбиток мастикової печатки органу, який видав паспорт. Також позивач посилається на висновок правової експертизи ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 27.01.2020 року № 9454, згідно якого встановлено: паспорт [NUMBER] , виданий 08.04.2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, громадянину [PERSON] , [INFO] , не був дійсним та придатним для використання; нотаріус не мав права здійснювати нотаріальні дії за умов відсутності в паспорті печатки органу, який видав даний паспорт. Стверджує, що приватним нотаріусом Івано-франківського нотаріального округу Савчук Р.О. не дотримано вимоги 47 Закону України «Про нотаріат» щодо перевірки відповідності вимогам чинного законодавства документів, поданих для вчинення нотаріальних дій, що є підставою для визнання довіреності недійсною. З урахуванням викладеного вище, просив суд позов задовольнити. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.04.2019 було відкрито провадження у справі та передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва. 12.06.2019 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 30.08.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2019 року прийнято справу до провадження Солом`янського районного суду м. Києва. призначено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Савчук Роман Орестович, про визнання довіреності недійсною в порядку спрощеного позовного провадження. 09.12.2019 третьою особою були подані до суду письмові пояснення. 19.02.2020 позивачем було подано до суду клопотання про долучення доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2020 призначено цивільну справу за позовом до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 15.10.2020 позивачем було подано до клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. 10.11.2021 позивачем було подано до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2021 було частково задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчука Романа Орестовича належним чином завірену копію нотаріальної справи, яка була заведена в зв`язку з укладенням 04.04.2009 і посвідченням за реєстровим № 1454 довіреності від імені [PERSON] на користь [PERSON] 26.01.2022 третьою особою були подані до суду пояснення на позов у яких останній проти позовних вимог заперечив. Вказав, що 04 квітня 2009 року в нотаріальну контору звернувся позивач з проханням оформити довіреність на право експлуатації та розпорядження належному йому на підставі свідоцтва про реєстрації права власності транспортного засобу [NUMBER] від 20.05.2006 року. Особа позивача була встановлена третьою особою особисто за поданим паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий 08.04.2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області. Під час встановлення особи громадянина [PERSON] у нотаріуса не виникло жодних сумнівів щодо ідентичності з фотокартками в паспорті. Власноручні підписи у паспорті не відрізнялися від підпису [PERSON] під текстом посвідченої нотаріусом довіреності № 1454 та підписів у реєстрі нотаріальних дій. Крім паспорта позивачем було особисто подано оригінал довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номера, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.05.2006 року, яке засвідчувало його право власності на транспортний засіб марки Lexus IS250. Зазначив, що, посвідчуючи довіреність від імені [PERSON] , у третьої особи, як нотаріуса, не виникло жодного сумніву щодо особи довірителя чи недійсності документа, який посвідчував його особу. У паспорті позивача була належним чином вклеєна Приморським РВ ОМУУМВС України в Одеській області 19 липня 2007 року та скріплена печаткою фотокартка на сторінці 5 у зв`язку з досягненням 45-річного віку і тому у третьої особи не було підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, третя особа посилається на висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центу від 29.02.2016 року № 09/03-393 (том 2 а.с. 107 -113), згідно якого підписи в графі: «7 Підписи осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій справа № 02-33 том 2 приватного нотаріуса Івано-франківського міського нотаріального округу Савчука Р.О. за 2009 рік навпроти реєстрових записів №№1454,1455 виконані гр. [PERSON] . 28.01.2022 третьою особою були подані до суду витребувані ухвалою суду від 11.11.2021 матеріали. 21.01.2022 третьою особою було подано до суду клопотання про виклик свідка та витребування доказів. 02.11.2022 позивачем були подані до суду додаткові пояснення. 24.11.2022 представником третьої особи було подано до суду клопотання про витребування доказів. 04.04.2023 представником третьої особи було подано до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.04.2023 було частково задоволено клопотання представника третьої особи та витребувано у Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (вул. Національної Гвардії, 14, м. Івано-Франківськ, 76005, Україна) належним чином завірену копію висновку Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведеної почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження № 12015090010001987 від 19.05.2015. 09.05.2023 Івано-Франківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром було надано до суду повідомлення про неможливість виконання ухвали суду від 04.04.2023. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.11.2023 у справі було призначено судово-технічну експертизу проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Київський експертно-дослідний центр» (адреса: м. Київ, пров. Рильський, 10, оф. 14). 29.01.2024 матеріали справи були повернуті від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський експертно-дослідний центр» з повідомленням про неможливість проведення судово-технічної експертизи. Представник третьої особи у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив, а тому суд вважає за можливе повести розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив відзиву на позовну заяву не подавав, що є підставою, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, для вирішення справи за наявними матеріалами та у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника третьої особи, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд проходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2009 [PERSON] оформив на [PERSON] довіреність за № 1454, яку посвідчив приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчук Р.О. на розпорядження транспортним засобом LEXUS IS 250, належному на праві власності позивачу. З відповіді Кальміуського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 05.12.2018 вбачається, що паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 08.04.2000, виданий на ім`я [PERSON] , не є дійсним з моменту отримання власником та підлягає обов`язковому обміну, у зв`язку із непридатністю до використання, оскільки відсутній відбиток мастикової гербової печатки органу оформлення на другій сторінці паспорту. Висновком правової експертизи ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 27.01.2020 №9454 встановлено: паспорт [NUMBER] , виданий 08.04.2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, громадянину [PERSON] , [INFO] , не був дійсним та придатним для використання; нотаріус не мав права здійснювати нотаріальні дії за умов відсутності в паспорті печатки органу, який видав даний паспорт. Згідно з пунктом 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на час посвідчення довіреності, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо). В силу статті 43 вказаного Закону при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії. Не приймаються для вчинення нотаріальних дій документи, що мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, текст яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також написані олівцем (стаття 47 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Довіреність як односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лише для особи, яка видала довіреність. Згідно з частиною п`ятою статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2020 року у справі № 623/473/18 сформулював наступну правову позицію: «Відповідно до статті 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що на час посвідчення спірного правочину особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Покупець при укладенні договору купівлі-продажу не ухилялась від його виконання, а паспорти, які Продавець вважає недійсними, були надані приватному нотаріусу саме ним та його дружиною. Нотаріус, посвідчивши договір купівлі-продажу від 23 червня 2017 року, підтвердив у відповідності до вимог статей 43, 44, 45 Закону України «Про нотаріат», що договір купівлі-продажу було вчинено саме у присутності сторін договору, після перевірки їх особи, визначення обсягу дієздатності та за відсутності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності та правоздатності, щодо поданих документів, встановлення дійсності намірів кожної із сторін до вчинення правочину, відсутності у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину, перевірки справжності підписів учасників правочину.» Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд враховує посилання представника третьої особи на висновки ухвали Верховного Суду від 10 березня 2021 року по справі № 344/3425/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлісяк Тарас Юрійович, про визнання довіреності недійсною, якою [PERSON] було відмовлено у касаційному перегляді судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову. Як вбачається зі змісту судового рішення [PERSON] аналогічно даній справі посилається на недійсність того ж паспорту з моменту видачі (08 квітня 2000 року), оскільки на другому аркуші відсутня печатка органу, який видав паспорт, підтверджується листом Кальміуського РВ у м. Маріуполі Головного управління ДМС України в Донецькій області від 05 грудня 2018 року. Верховний Суд відмовив [PERSON] у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою з посиланням на правові висновки, викладені у зазначеній вище постанові Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 623/473/18 провадження № 61-9472св19. Враховуючи, що недійсність паспорта не свідчить про невідповідність волевиявлення [PERSON] його волі надати довіреність відповідачу для представництва його інтересів, будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо відсутності такого волевиявлення ним не надано, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання довіреності недійсною. Щодо відповіді Кальміуського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 05.12.2018 року на предмет недійсності паспорту суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що паспорт був виданий позивачу у 2000 році, а оскаржувана довіреність - у 2009 році. Тобто, протягом значного часу позивач, як власник паспорту, який згідно вказаної відповіді був недійсним, протиправно користувався ним, хоча законом саме на нього покладений обов`язок щодо обміну недійсного документа. Позивач зобов`язаний був та мав можливість це своєчасно й офіційно зробити, а така бездіяльність позивача у ситуації видачі довіреності є недобросовісною. Порушення, допущене позивачем, не може бути підставою для задоволення його ж позову, підставою якого є посилання на таке порушення. При цьому, таке порушення не свідчить про вади його волевиявлення та про те, що довіреність складена не позивачем. Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Суд критично відноситься до наданого позивачем висновку правової експертизи ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 27.01.2020 року № 9454, оскільки як вбачається з її змісту об`єктом дослідження експертизи був не оригінал паспорта позивача, а його кольорова фотокопія. З огляду на це в матеріалах справи відсутній доказ у виді експертного висновку, що паспорт позивача є недійсним. До того ж висновок правової експертизи від 27.01.2020 року № 9454 не спростовує предмету доказування у справі, а саме відсутності волевиявлення позивача при оформленні довіреності. Разом з цим, у матеріалах справи наявний висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центу від 29.02.2016 року № 09/03-393, згідно якого підписи в графі: «7 Підписи осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій справа № 02-33 том 2 приватного нотаріуса Івано-франківського міського нотаріального округу Савчука Р.О. за 2009 рік навпроти реєстрових записів №№1454,1455 виконані саме гр. [PERSON] , що свідчить про його волевиявлення при оформленні спірної довіреності. Аналогічне підтверджується показами свідка [PERSON] , яка була присутня при посвідченні довіреності 04 квітня 2009 року та підтвердила, що саме позивач звернувся до нотаріуса надав останньому оригінал паспорту, ідентифікаційний код та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, особисто перевірив та підписав довіреність, а також розписався в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи матеріали справи на відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, як необгрунтованого. З огляду на наведене, суд приходь до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 6, 7ст.141 ЦПК України у разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 у разі,коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком. При зверненні із позовом до суду позивач судовий збір не сплатив, оскільки останній є інвалідом ІІ групи та згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Доказів понесення судових витрат у справі відповідачем до суду надано не було. Наведене свідчить про те, що наразі відсутні докази понесення судових витрат сторонами у справі, а тому суд не здійснює розподіл судових витрат. На підставі та

Outcome: dismissed