Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 11.01.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, припинення шлюбних відносин більше двох років тому, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.02.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В наданій заяві позивачка просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві також просив розглядати справу без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. \~ \~ \~ \~Враховуючи подані сторонами заяви та відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 січня 2003 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №06. Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~Як зазначила в своєму позові позивачка та згідно поданої заяви визнано відповідачем, на теперішні час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та намірів відновлювати стосунки не мають. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд враховує наступне. Подавши позовну заяву в електронній формі, позивачка у відповідності до ставок судового збору, встановлених ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та положень ч.3 ст.4 вказаного Закону, мала сплатити судовий збір із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто в сумі 968 грн. 96 коп. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням зазначеного, враховуючи подачу відповідачем до початку розгляду справи по суті заяви про визнання позову та положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 484 грн. 48 коп., а також повернення позивачці з державного бюджету судового збору в сумі 484 грн. 48 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved