Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання батьківства. В позовній заяві вказував на те, що відповідачі перебували в шлюбі. І під час перебування [PERSON] з [PERSON] в шлюбі, у відповідачки народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що саме він є біологічним батьком цієї дитини , а тому просить суд визнати його батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, які наведені у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явилась, визнала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про час і місце судового розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання з`явився, проте направ письмову заяву про розгляд справи без участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши письмові докази, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних обставин. Відповідач [PERSON] є матірю [PERSON] , [INFO] , котра проживає разом з сином в [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини, її батьком є відповідач [PERSON] . Разом з тим позивач зазначає, що саме він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і, зі слів відповідачки, вони з відповідачем з початку 2017 року припинили шлюбні відносини, останній вдруге одружився та має дитину від іншого шлюбу. 06.04.2023 року позивач [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.04.2023 року. На цей час відповідачка [PERSON] та дитина [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем в [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно Висновку експертного дослідження № СЕ-19/114-23/21381-БД від 21.12.2023 року, [PERSON] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999 %. Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Так, батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , підтверджено матір`ю дитини, яка є відповідачем по справі та молекулярно-генетичним дослідженням. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. З огляду на п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що позивач є біологічним батьком дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved