Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з серпня 2015р. по квітень 2018р. перебувала в шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народилась донька [PERSON] . Фактично вони припинили проживати як родина з серпня 2017р. З цього часу відповідач припинив виконання своїх батьківських обов`язків. З листопада 2017 року відповідач знаходився в місцях позбавлення волі. 25.04.2018р. шлюб між сторонами був розірваний. З моменту розлучення [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, вона не отримувала від батька подарунків на День народження чи інші свята. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02.11.2020р. [PERSON] було призначено виплату аліментів у твердій грошовій сумі на утримання доньки, окрім яких відповідач не надавав ніякої матеріальної допомоги. З питання невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків [PERSON] звернулась до органу опіки і піклування про надання висновку доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його дочки [PERSON] . На співбесіду до служби у справах дітей та на засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач не з`явився, в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, але з`являтись нікуди не буде, надавати пояснення щодо ініційованого питання відмовився. Рішенням виконкому Борзнянської міської ради від 25.01.2024р. № 9 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Борзнянської міської ради позов підтримала, зазначила, що дійсно [PERSON] самоусунувся від виховання дочки, на пропозиції змінити своє ставлення до дитини не реагує. Враховуючи байдужість батька до дитини, було прийнято рішення схвалити висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав. На запитання суду додатково пояснила, що Служба ретельно вивчила ситуацію сім`ї [PERSON] . Сумнівів у тому, що відповідача треба позбавити батьківських прав, немає. Він проявляє повну байдужість щодо дитини. Причому, така його поведінка є усвідомленою та цілком свідомою. Йому пропонувалося змінити своє ставлення до дитини, знайти на неї час, але все було марно, дитина йому не цікава. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву суду не подав. Звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглядати без його участі. Що стосується позовних вимог, то не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши представників позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ч. 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної, загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, і тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як установлено судом, [PERSON] народилася [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] (відповідач у справі), який зареєстрований в [ADDRESS] . Матір`ю дитини є [PERSON] (позивач у справі). Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, залишивши за позивачкою дошлюбне прізвище [PERSON] . Згідно виконавчого листа від 02.11.2020 року, виданого Борзнянським районним судом Чернігівської області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі 1200 грн., починаючи з 05.10.2020року, і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14.03.2023р. змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі 1200 грн. на аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ніжинським відділом ДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 09.08.2023р. зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Рішенням виконкому Борзнянської міської ради № 9 від 25.01.2024 року «Про затвердження висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав» затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Як убачається з даного висновку, в ході розгляду питання було з`ясовано, що [PERSON] свідомо ухиляється від участі у вихованні дитини, жодних перешкод з боку матері у спілкуванні дитини та відповідача не встановлено. Згідно довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 1 комбінованого типу «Світлячок» Борзнянської міської ради Чернігівської області № 32 від 18.10.2023р., [PERSON] , [INFO] , відвідувала даний заклад з липня 2017 року по липень 2021 року. За період відвідування дитиною дитячого садка її батько [PERSON] не брав участі у вихованні дочки, не приводив її до дитячого садка, не забирав її з дошкільного закладу, не відвідував батьківські збори, не цікавився вихованням та станом здоров`я дитини. Відповідно до довідки № 92 від 16.10.2023р., виданої Борзнянською ЗОШ І-ІІІ ст. ім. Х. Алчевської Борзнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] , її донька [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 3-А класі Борзнянської ЗОШ І-ІІІ ст. ім. Х. Алчевської. Батько, [PERSON] , у вихованні доньки участі не бере, не допомагає у вирішенні шкільних проблем, ніколи не відвідує батьківські збори, не цікавиться здоров`ям та успішністю дитини. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , складеного 01.12.2023р. депутатом Борзнянської міської ради Івахно І.М., позивачка проживає у власному будинку разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , пенсіонеркою, неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , та чоловіком [PERSON] , який працює в ТОВ «Спецтранссервіс». Основним засобом існуванням сім`ї є заробітна плата та пенсія. Чоловік позивачки [PERSON] проживає без реєстрації. Біля будинку є земельна ділянка площею 0,06 га, домашнього господарства немає. Згідно довідки Борзнянського відділу ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 130 від 04.12.2023р., протягом квітня-листопада 2023 року згідно виконавчого листа № 730/161/23 від 14.04.2023р., виданого Борзнянським районним судом Чернігівської області, [PERSON] сплатив [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в сумі 12563,60 грн. Окремо на обговорення судом було поставлено питання щодо доцільності опитування дитини у цій справі. Як пояснив представник органу опіки та піклування, це є вкрай небажано, оскільки призведе до травмування дитини, яка наразі почувається добре у новій для неї сім`ї, оскільки фактично в неї є новий батько, який її виховує. Перевіркою встановлено, що дитина нового чоловіка позивача вважає за батька, відносини у них добрі. Представник позивача вважав, що це є недоцільним, оскільки дитина батьком вже називає [PERSON] . Враховуючи пояснення представника позивача та третьої особи, суд вважає за недоцільне опитувати у цій справі дитину, з урахуванням конкретних обставин саме цієї справи. Отже, дослідженими в судовому засіданні доказами у повному обсязі підтверджено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дочки [PERSON] , її виховання, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вищезазначені обставини вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Визначаючи найкращі інтереси дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю, та чи є ця сім`я придатною та благополучною, суд ураховує, що у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яким, наразі, є перебування її разом з мамою, оскільки батько байдуже до неї ставиться. При цьому суд бере до уваги, що така поведінка батька є умисною та свідомою, оскільки неодноразові намагання попередити його про зміну свого ставлення до дитини успіху не мали. Так, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому, має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дочкою та позивачем, доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. У цій справі, [PERSON] , хоча й сплачує періодично аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , однак не довів своєї зацікавленості у спілкуванні із дитиною та бажанні брати участь у її вихованні та утриманні, оскільки не цікавиться її життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved