Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 09.12.2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син - [PERSON] та дочка - [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.06.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Івано-Франківського міського суду від 19.01.2021 року по справі №344/17406/20 призначено стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В Івано-Франківському міському суді перебуває на розгляді справа 344/5007/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю, та справа 344/4242/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з батьком. З ким з батьків проживатимуть діти на даний час судом не визначено, існує спір між батьками. Після розлучення [PERSON] чинила йому перешкоди в спілкуванні з дітьми. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 травня 2022р. в справі №344/11652/21 зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди в спілкуванні [PERSON] з дітьми та встановлено графік побачень з дітьми. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] у відповідності до визначеного судом графіку зустрічей. Встановлено [PERSON] наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] : кожної першої та третьої суботи місяця, другої та четвертої неділі місяця з 11:00 год. до 19:00 год. При цьому [PERSON] зобов`язаний забирати та повертати дітей за місцем їх проживання (перебування) у даний час; один раз в квартал з 10:00 год. суботи до 19:00 год. неділі за попередньою домовленістю між батьками дітей щодо дати та місця перебування з дітьми; спільний відпочинок та оздоровлення дітей влітку тривалість вісім днів за попередньою домовленістю між батьками дітей щодо дати та місця перебування з дітьми. Рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. До 17 вересня 2023р. він проводив час з дітьми згідно даним графіком. Втім після 17 вересня 2023р [PERSON] вивезла дітей в невідомому напрямку, його про місце перебування дітей повідомляти відмовляється, на контакт не виходить, на дзвінки, повідомлення в мессенджерах, та листи на електронну пошту не відповідає. В розмові з вчителькою [PERSON] , вона зазначила що діти з 25 вересня 2023 р. на зайняттях не з`являлись. Після цього багато разів позивач пробував додзвонитися до [PERSON] але її телефон постійно поза зоною. Він багато раз писав їй повідомлення в месенджері вайбер, але жодної відповіді не отримав. Позивач надсилав їй листи на електронну пошту, але також жодної відповіді не отримав. 7 жовтня 2023р. він отримав електронного листа від [PERSON] в якому вона вказала, що перебуває разом з дітьми за кордоном. Його прохання дати поговорити з дітьми ігнорує. До сих пір можливості поспілкуватися з дітьми [PERSON] позивачу не надала. Дату повернення дітей в Україну [PERSON] йому не повідомляє. Дії [PERSON] є незаконними, спрямовані на шкоду його інтересам та інтересам його дітей, порушують права позивача, унеможливлюють спілкування дітей з батьком, шкодять їх розвитку. В Україні у дітей є друзі, брати, сестри, вони ходили до школи (Перевозецька гімназія), діти повністю вирвані зі звичного їм середовища. Перед ним постає безліч питань щодо розшуку дітей, встановлення з ними зв`язку, повернення дітей, він відчуває щодня значні моральні страждання. Позивачем була надіслана письмова заборона до державної прикордонної служби на виїзд його дітей за кордон, згідно з відповіддю на дану заяву державна прикордонна служба обмежить виїзд дітей за кордон тільки якщо буде відповідне рішення суду. Позивачем зазначається, що дії [PERSON] , яка всупереч рішенню суду перешкоджає в його спілкуванні з дітьми, шляхом вивезення їх за кордон є очевидно недобросовісними, та такими що не відповідають інтересам дітей. Він є батьком, який має рівні права щодо виховання дітей. Місце проживання дітей з матір`ю не визначено. Діти хочуть проживати з ним. Позивачем пройдений важкий шлях для того щоб у його дітей був тато. Має намір вжити в міру своїх можливостей заходів для повернення дітей в України. Станом на зараз [PERSON] може повернутись з дітьми в Україну на певний проміжок часу, оскільки тут залишився її батько, може повернутися і з інших причин, не повідомляючи його, і виїхати з дітьми знов безперешкодно, таким чином права дітей та його права залишатимуться порушеними, що є неприпустимим. Для унеможливлення, та сприяння відновлення порушених прав позивача та прав його дітей вважає за доцільно встановити заборону на виїзд дітей за кордон без згоди батька, що сприятиме відновленню порушених прав позивача на спілкування та участь у вихованні дітей. Виходячи з наведеного просить заборонити та [PERSON] , [INFO] , виїзд за межі України (за кордон) без згоди батька до досягнення [PERSON] 16 річного віку; заборонити [PERSON] , [INFO] , виїзд за межі України (за кордон) без згоди батька до досягнення [PERSON] 16 річного віку. 15.11.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що станом на даний час, відповідачка із двома малолітніми дітьми перебуває за межами України, про що позивачу відомо, як вбачається із долучених до позовної заяви доказів. [PERSON] одразу після прибуття до тимчасового місця свого перебування із дітьми повідомила [PERSON] про перетин кордону, а також про те, що причиною такого вимушеного рішення став черговий ракетний обстріл території їхньої області (більше того, свідком збиття однієї із ракет стали діти, які перелякались), а також про те, що така зміна місця проживання є тимчасовим заходом, який зовсім не вплине на їхню можливість спілкуватись за допомогою засобів телефонного зв`язку, що власне підтверджується електронним листом [PERSON] . Станом на час пред`явлення даної позовної заяви (10.10.2023 року), після отримання відповідного листа від відповідача про тимчасовий виїзд за межі України (07.10.2023 року), позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази створення відповідачем перешкод у реалізації [PERSON] гарантованого приписами СК України права на спілкування з дітьми, чи то за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype» чи то бажання особистої зустрічі з дітьми. На відміну від тверджень позивача, які містяться в позовній заяві, [PERSON] не було здійснено жодних незаконних дій щодо переміщення через кордон власних малолітніх дітей, оскільки у зв`язку із певними подіями, остання була змушена вивезти їх до більш безпечного місця, про що власне повідомила позивача при першій можливості. Прийняття рішення про заборону виїзду дітям за межі України без згоди батька позбавить їх права на безпечне для життя середовища, адже після повернення до України, у випадку загрози для життя дітей, їхнє життя/здоров`я фактично буде залежати від бажання/небажання батька, який за власними переконаннями буде приймати рішення про існування чи не існування такої загрози, що власне є неприпустимим у даному випадку по відношенню до малолітніх діток. В жодній мірі та жодним чином, [PERSON] не заперечує право [PERSON] на участь у вихованні дітей, спілкування з ними та проводження часу, про що власне нею було повідомлено позивача, однак останній не користується можливістю спілкування із власними дітьми за допомогою інтернет зв`язку під час їхнього перебування за межами України. Позивачем не надано жодних інших доказів на підтвердження того, що [PERSON] вчиняються перешкоди у його спілкуванні із дітьми, чи доказів того, що діти виявили бажання проживати із батьком. Твердження про те, що начебто дітки вирвані із звичного їм середовища не відповідає дійсності, оскільки тимчасове проживання дітей із одним і батьків за межами країни не шкодить дітям, а навпаки розширює їхній світогляд. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження доводів про те, що порушені, на думку Позивача права, на спілкування із дітьми не можна відновити іншим способом ніж встановленням заборони на виїзд за межі України. Зважаючи на вище викладене, вважає пред`явлений [PERSON] позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення та просить суд у позові [PERSON] до [PERSON] про заборону виїзду дітей за кордон без згоди батька відмовити в повному обсязі. 20.11.2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, який обґрунтовує тим, що йому невідоме місце перебування його дітей, можливості спілкуватись з ними він позбавлений. [PERSON] виїхала 23.09.2023р. за кордон, а 24.09.2023 р. він нічого не підозрюючи приїхав забирати дітей. Дітей не було, [PERSON] на зв`язок не виходила. Не відповідає дійсності і те, що причиною виїзду став черговий ракетний обстріл, він не бачив ніяких ракет, не бачив ніякого збиття ракети, дане твердження не підтверджене жодними належними та допустимими доказами. Більше того, є докази які свідчать, що [PERSON] заздалегідь готувалась до виїзду за кордон та того, що її виїзд не пов`язаний з якимись уявними загрозами безпеці дітей. З травня 2023р. [PERSON] неодноразово виїжджала за кордон сама, дітей залишаючи в Україні, в той час коли він проводив спільний час з дітьми. В цілому з травня по серпень 2023р. [PERSON] провела за кордоном 15 днів, на весь цей час залишаючи дітей в Україні. Очевидно ці виїзди ніяк не пов`язані з уявною небезпекою для дітей. Жодних даних про постраждалих осіб внаслідок бойових дій немає. Діти перебували в Івано-Франківській області протягом останніх півтора роки, за цей час вони жодним чином не постраждали ні фізично, ні психологічно від того, що за тисячі кілометрів на сході країни велись бойові дії. [PERSON] жодного разу не висловлювала стурбованість безпекою дітей чи своєю безпекою. В той же час протягом цього часу діти провели багато днів разом з батьком, щасливих днів, відвідували кінотеатри, лялькові вистави, різноманітні виставки, разом ходили в басейн, разом вчились грати теніс, разом вчились грати шахи, разом вчились їздити на лижах, разом катались на велосипедах, разом їздили в гори, разом вчились читати та писати, разом вчились майструвати. В Україні в дітей є велика кількість майна призначеного для їх розвитку. Всього цього його дітки позбавились внаслідок незаконного викрадення їх матір`ю. Також зазначає, що він жодного разу не спілкувався з дітьми не знає де вони, не має жодної інформації про них. Всі його дзвінки, повідомлення, електронні листи ігноруються. Він просив [PERSON] , повідомити де діти, просив повідомити куди він може відправити для них посилку, просив повідомити чи ходять вони в якийсь навчальний заклад - жодної відповіді. Ним здійснено безліч дзвінків, всі вони були проігноровані. [PERSON] , відмовляється від будь-якого діалогу. В месенджері вайбер вона позивача заблокувала. Єдине що було, це три електронні листи від [PERSON] надіслані на його адресу, але написані не для нього, а щоб показувати їх в судах, що нібито вона не перешкоджає позивачу в спілкуванні з дітьми. Перший лист вона надіслала 6 жовтня 2023р., після того як ним вже були подані позовні заяви та було подано звернення в поліцію про розшук дітей. В іншому надісланому пізніше вона вказала, що інтернет в неї можливо з`явиться через два тижні. І в третьому листі, вона звинуватила позивача в тому, що він ігнорує дітей не дзвонить їм, висунала вимогу встановити графік та визначити час в який він буде дзвонити дітям. Позивачем зазначається, що він написав відповідачу, що буде дзвонити щодня об 18.00 за Києвом в додатку Whatsapp, що й робить кожного дня, але жодного разу відповідач не відповіла. Немає жодного доведеного випадку де він б діяв на шкоду інтересам дітей. Позивач зазначає, що має таке саме право приймати рішення про існування чи не інсування загрози дітям як і [PERSON] . Саме на реалізацію цього права спрямована подана позовна заява, оскільки на даний момент саме [PERSON] фактично одноосібно оголосивши наявність загрози дітям викрала їх та позбавила їх тата, а його повністю позбавила можливості реалізувати свої права та обов`язки щодо дітей. Позивач позбавлений можливості з ними спілкуватись, він не знає коли їх побачить і чи побачить взагалі. Все це свідчить про те що [PERSON] має намір повністю відділити його дітей від їх рідного тата. Крім того існує рішення суду про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод дітям в спілкуванні з батьком, яке [PERSON] не виконує. Також позивачем зазначається, що місце проживання дітей з [PERSON] ні судом, ні органом опіки та піклування не визначено. Заборгованості зі сплати аліментів він не має. Згоди на виїзд дітей за кордон він не надавав. Про виїзд за кордон рекомендованим листом [PERSON] його не повідомляла. Діти вивезені без мети лікування чи участі у спортивних змаганнях. Діти перебувають за кордоном більше двох місяців, місце їх перебування ні позивачу, ні будь-кому іншому не відоме. За кордон він виїхати не може, оскільки в даний час діє заборона виїзду чоловікам за кордон. Все це не відповідає інтересам дітей, завдає шкоди їх благополуччю, їх нормальному розвитку.Внаслідок переміщення його дітей за кордон порушуються його права піклування про дітей які ефективно здійснювались до такого переміщення. 30.11.2023 року позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову, в якій зазначає, що з метою уникнення будь яких неоднозначностей на стадії виконання судового рішення, вважає за доцільне уточнити позовні вимоги заявлені в первісному позові, а саме уточнити дані батька в позовних вимогах. 30.11.2023 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано до суду письмові пояснення з яких вбачається, що у зв`язку з ситуацією, яка склалась на території України, воєнними діями та збройним конфліктом, право виїзду дітей за кордон, зокрема у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є одним із способів забезпечення захисту дітей, створення безпечних умов для проживання перебування. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed