Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

23.01.2024 представник позивача - адвокат Капустін В.В., засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою, в якій просить суд долучити до матеріалів справи докази понесення витрат позивача на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2024 у справі № 357/10121/23 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 9 999,52 грн., 3% річних в розмірі 2 999,45 грн. та судовий збір в розмірі 400,02 грн. У зв`язку з розглядом вказаної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 11 100 грн., які підлягають розподілу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Листом від 05.02.2024 сторони повідомлені про розгляд вказаної заяви. 23.02.2024 на адресу суду надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в обґрунтування якої зазначено, що позивач при поданні першої заяви по суті не надав попередній розрахунок суми судових витрат. В позові вказано про понесення позивачем судових витрат в розмірі 2 500 грн., однак в заяві про розподіл судових витрат вказано суму в 4 рази більше. Неподання позивачем розрахунку (детального опису робіт) позбавляє відповідача можливості спростувати ймовірну неспівмірність таких витрат. Крім того, вказано про неспівмірність розміру судових витрат складності справи, оскільки дана справа має коефіцієнт "4", в той час як для справ у спорах, що виникають з правочинів, існує коефіцієнт складності "9". Представник позивача у заяві просить здійснити розгляд справи за відсутності позивача і його представника. В судовому засіданні відповідач заперечував щодо задоволення заяви з викладених у запереченні підстав, просив відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2024 у справі № 357/10121/23 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 9 999,52 грн., 3% річних в розмірі 2 999,45 грн. та судовий збір в розмірі 400,02 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, оскільки 18.01.2024 в судовому засіданні представник позивача - адвокат Капустін В.В., заявив про подання до суду доказів понесених судових витрат на правову допомогу протягом встановленого строку. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що у першій заяві по суті, а саме у позові за вх. № 36889, представником позивача заявлено про очікувані витрати сторони на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн., докази на понесення яких будуть надані суду в строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Заява представника позивача - адвоката Капустіна В.В., про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 23.01.2024, що вбачається з накладної АТ «Укрпошта» № 0911900785472, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 18.01.2024. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: копія договору від 12.07.2019 про надання правничої (правової) допомоги між [PERSON] та адвокатом Капустіним В.В.; копія додатку від 12.07.2019 до договору від 12.07.2019 про надання правничої (правової) допомоги; оригінал детального опису робіт (наданих послуг), відповідно до договору від 12.07.2019 про надання правничої (правової) допомоги за період з 30.06.2023 по 18.01.2024 на суму 11 100 грн.; оригінал акта приймання-передачі виконаних робіт від 23.01.2024 до договору від 12.07.2019 про надання правничої (правової) допомоги на суму 11 100 грн.; оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 9 від 30.06.2023 на суму 2 500 грн.; оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 23.01.2023 на суму 8 600 грн. В матеріалах справи також міститься ордер серії АІ № 1497712 від 20.11.2023 про надання адвокатом Капустіним В.В. правової допомоги [PERSON] за договором від 12.07.2019 про надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.07.2019, [PERSON] та адвокат домовились про надання клієнту правничої (правової) допомоги з питання: представництва інтересів клієнта, захисту його прав та законних інтересів в усіх правовідносинах з державними органами України, а також у всіх правовідносинах з будь-якими фізичними чи юридичними особами. Пунктом 1.1.2 договору передбачено, що деталізація видів правової допомоги, що надаватиметься клієнту адвокатом, викладатиметься у додатках до даного договору. Адвокат зобов`язується завершити надання правової допомоги і подати клієнту на підписання акт здавання-приймання виконання доручення за договором (п. 2.1 договору). Додатком від 12.07.2019 до договору від 12.07.2019 про надання правничої (правової) допомоги встановлена вартість послуг адвоката, в тому числі: консультація з вивчення документів - 500 грн./консультацію; складання позовної заяви - 2 000 грн./один документ; участь в першому судовому засіданні - 6 000 грн./засідання; відповідь на відзив - 500 грн./одна сторінка; участь у наступному судовому засіданні - 1 600 грн./одне судове засідання. Детальний опис наданих адвокатом послуг включає: консультацію з вивчення документів - 500 грн.; складання позовної заяви - 2 000 грн.; участь в першому судовому засіданні - 6 000 грн.; відповідь на відзив - 1 000 грн.; участь у наступному судовому засіданні - 1 600 грн. З вказаних доказів вбачається, що загальна вартість послуг за роботу адвоката складає 11 100 грн., які сплачені позивачем адвокату. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. Отже, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, які подані представником позивача, є підставою для їх відшкодування, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Підстав для зменшення таких витрат судом не встановлено, тож заперечення відповідача судом відхиляються. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позову по даній справі, суд дійшов висновку, що судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, по справі задоволено судом до стягнення грошову суму 12 998,97 грн., отже пропорційно до цієї суми розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4 135,86 грн. (11 100 х 37,26%).

Outcome: partial