Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», третя особа - Міністерство економіки України у якому просив змінити формулювання причин звільнення [PERSON] з п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та зобов`язати АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» внести запис в трудовій книжці [PERSON] про зміну формулювання причин звільнення з «звільнений з займаної посади з підстав передбачених контрактом (п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; пп.5.4.3.1 п. 5.4 розділу 5 Контракту №15 від 11.11.2021)» на «звільнений з займаної посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України». В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 11.11.2020 року Міністерством економіки, торгівлі та сільського господарства винесено наказ «Про правління АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» №208-п, яким [PERSON] обрано заступником голови правління АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України». 11.11.2020 року між Міністерством економіки, торгівлі та сільського господарства, яке є вищим органом управління АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та [PERSON] підписано контракт №15 із заступником голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». 22.10.2021 року винесено наказ Міністерства економіки України «Про припинення повноважень заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» [PERSON]» №785, де правовою підставою визначено ст. 99 ЦК України, абз. 4 ч. 2 ст. 51, п. 8 ч. 2, ч. 3 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства», ч. 4 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», пп. 11 п.12.14, п. 12.16 розділу 12 Статуту Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», пп. 5.4.3.1. п. 5.4. розділу 5 контракту №15. 22.10.2021 року винесено наказ Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Про оголошення наказу Мінекономіки від 22.10.2021 року №785» №1038-к. 22.10.2021 року АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» направило [PERSON] лист, яким повідомило останнього про припинення повноважень заступника голови правління та вручила копії наказів Міністерства економіки України «Про припинення повноважень заступника голову правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» [PERSON]» №785 та АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Про оголошення наказу Мінекономіки від 22 жовтня 2021 року №785» №1038-к. 25.10.2021 року [PERSON] отримав лист з копіями наказів і ознайомившись із змістом запису в трудовій книжці встановив, що правовою підставою звільнення [PERSON] визначено п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України пп.5.4.3.1 п. 5.4 розділу 5 Контракту №15. При цьому, [PERSON] вважає формулювання причин свого звільнення неправильним та таким, що не відповідає чинному законодавству. За твердженням позивача у наказі від 22.10.2021 року Міністерства економіки України №785 чітко та досить ясно вказано саме на припинення повноважень заступника голови правління АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» [PERSON] Про те, що мова йшла саме про припинення повноважень, на думку [PERSON] , свідчить посилання в наказі Міністерства економіки України №785 на норму ст. 99 ЦК України, п.8 ч.2 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства», пп. 11 п. 12.14 Статуту Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Зазначення ж в трудовій книжці посилання, як на підставу звільнення на п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, за твердженням позивача, не відповідає ст. 99 ЦК України, п.8 ч.2 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства», пп. 11 п. 12.14 Статуту Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та фактичним обставинам, оскільки мало місце виключно припинення повноваження посадової особи, тому має бути вказано спеціальну норму для припинення трудового договору, а саме - п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. З огляду на зазначене, просив про задоволення позовних вимог. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали у повному обсязі. Представники АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та Міністерства економіки України заперечували проти позовних вимог вказуючи на їх безпідставність. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та надані докази встановив наступне. Відповідно до пункту 1.1. Статуту АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 08.06.2021 №38 (далі - Статут), АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - АТ «ДПЗКУ») засноване на державній власності та є приватним акціонерним товариством. Згідно п. 1.3 Статуту засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративний правами держави щодо Товариства здійснює Міністерство економіки України. Пунктом 1.4. Статуту визначено, що Товариство у своїй діяльної керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Уповноваженого органу управління, нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими державними органами, а також цим Статутом. Метою створення AT «ДПЗКУ» згідно пункту 3.1. Статуту є задоволену потреб населення, підприємств, установ та організацій різних форм власності у продовольчому і фуражному зерні, продуктах його переробки, не зерновій сировині, елітному і сортовому насінні, надання послуг із зберігання, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції і отримання прибутку шляхом провадження підприємницької діяльності. Відповідно до пункту 5.4. Статуту Товариство здійснює володіння, користування і розпорядження майном, що перебуває в його власності, відповідно до законодавства та мети своєї діяльності. Майно, що є державною власністю та передано Товариству на праві господарського відання, користування чи управління, включається до його активів, але не може бути відчужене у будь-який спосіб без рішення загальних зборів. Єдиним акціонером Товариства є Держава в особі Уповноваженого органу управління (Міністерство економіки України), який безпосередньо без скликання загальних зборів Товариства здійснює повноваження з управління корпоративними правами Товариства (п. 6.1. Статуту). 11.11.2020 року Мінекономіки прийнято наказ №208-к «Про правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», згідно якого на [PERSON] було покладено виконання обов`язків голови правління АТ «ДПЗКУ» до обрання голови правління в установленому законодавством порядку. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.11.2020 №1399-р погоджено пропозицію Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щодо тимчасового покладення виконання обов`язків голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на заступника голови правління зазначеного товариства [PERSON] . На підставі зазначеного, 11.11.2020 між Мінекономіки, як вищим органом управління АТ «ДПЗКУ», та заступником голови правління АТ «ДПЗКУ» [PERSON] укладено контракт №15, яким передбачено, що контракт є трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між заступником голови Правління та загальними зборами та/або наглядовою радою. При цьому, зазначений Контракт підписано [PERSON] без заперечень, а отже, підписуючи Контракт без зауважень він повністю надав згоду на умови праці, визначені ним. Відповідно до пункту 1.1. Контракту заступник голови правління зобов`язується безпосередньо та через правління Товариства здійснювати управління поточною діяльністю Товариства у межах компетенції правління Товариства, забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за ним державного майна та повноваження голови правління в разі неможливості виконання головою правління своїх повноважень, а Товариство зобов`язується: створювати належні умови для матеріального забезпечення та організації праці заступника голови правління. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до частини першої та третьої ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або Уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового Договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Враховуючи особливості зазначеної форми трудового Договору спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійно працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самостійно установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника, та додаткові підстави розірвання трудового договору. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.08.2021 у справі №757/44193/21-к задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України та відсторонено підозрюваного [PERSON] , [INFO] , від посади заступника голови правління АТ «ДПЗКУ» та покладенням на нього повноважень виконуючого обов`язки голови правління АТ «ДПЗКУ». Таким чином, наказом Мінекономіки від 27.08.2021 № 21-п [PERSON] відсторонено від посади заступника голови правління АТ «ДПЗКУ» та виконання обов`язків голови правління цього Товариства Згодом, наказом АТ «ДПЗКУ» від 30.08.2021 № 709-к [PERSON] відсторонено від посади заступника голови правління та від виконанням обов`язків голови правління АТ «ДПЗКУ». При цьому, після відсторонення в.о. голови правління АТ «ДПЗКУ» [PERSON] від займаної посади, Міністерством економіки України прийнято наказ від 22.10.2021 №785 «Про припинення повноважень заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» [PERSON] ». Відповідно до пункту 16 Положення про порядок укладання контракту і керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на робота затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управлінні майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством. Пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України встановлено, щ підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Згідно пункту 13.7. Статуту права та обов`язки членів правління визначаються законодавством, статутом, положенням про правління та контрактом, що укладається з членом правління. Так, згідно підпункту 5.4.3.1. пункту 5.4. Розділу 5 Контракту №15 укладеного із [PERSON] 11.11.2020 року, визначено, що контракт припиняється за рішенням загальних зборів Товариства. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов визначених сторонами в контракті для його розірвання. Крім того, Верховний Суд щодо застосування п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України дійшов таких висновків: що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору; при розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з пунктом 8 статті 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства; вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Отже, саме на цій підставі (п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), наказом Міністерства економіки України від 22.10.2021 №785 «Про припинення повноважень заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» [PERSON]» відповідно до підпункту 5.4.3.1 пункту 5.4 розділу 5 Контракту №15, укладеного із заступником голови правління АТ «ДПЗКУ» [PERSON] припинено повноваження останнього. Контракт №15 із заступником голови правління АТ «ДПЗКУ» [PERSON] від 11.11.2020 припинено 22 жовтня 2021 року. Згідно статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 10.2. Статуту АТ «ДПЗКУ» встановлено, що органами Товариства є: загальні збори; наглядова рада; правління та ревізійна комісія. Відповідно до пункту 13.1 Статуту Виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю є правління. Процедура створення, склад та припинення повноважень Виконавчого органу товариства визначені статтею 99 ЦК України. Згідно частини третьої статті 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Таким чином, зміст положень ч.3 ст. 99 ЦК України слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення. Згідно рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 року №1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України в аспекті конституційного звернення положення частини третьої статті 99 ЦК України від 16.01.2003 року N435-IV «члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків» слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства у будь-який час і з будь-яких підстав усунути особу (осіб) від виконання обов`язків члена (членів) виконавчого органу за умови, якщо в установчих документах товариства не визначено таких підстав. Отже, Мінекономіки, наділене повноваженнями загальних зборів АТ «ДПЗКУ», реалізувало своє право Уповноваженого органу управління Товариства, шляхом прийняття рішення щодо звільнення заступника голови правління АТ «ДПЗКУ» [PERSON] (наказ Мінекономіки від 22.10.2021 №785). Контракт №15, укладений із позивачем чітко визначає, що контракт є трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між заступником голови Правління та загальними зборами та/або наглядовою радою. Отже, оскільки між заступником голови Правління та загальними зборами виникають трудові відносини, а на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, звільнення заступника голови правлінні АТ «ДПЗКУ» [PERSON] на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України є законним, а твердження позивача у позовній заяві безпідставними та такими, що ґрунтуються на довільному трактуванні законодавства. Крім того, пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду Україні від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідні з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Отже, суд не має права змінювати формулювання причин звільнення з тих підстав, з якими роботодавець не пов`язував обставини звільнення працівника. Аналогічна правова позиція міститься у Постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №524/679/19; від 13.02.2020 у справі № 686/15679/18; від 20.10.2021 у справі № 201/1540/19. Таким чином, розірвання контракту з [PERSON] відбулось із підстав установлених у контракті №15 (підпункт 5.4.3.1 пункту 5.4 Розділу 5 Контракту), але не передбачених чинним законодавством, а отже АТ «ДПЗКУ» правомірно та з дотриманням норм чинного законодавства зроблено запис у трудовій книжці про звільнення згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, тому вимога про зміну формулювання причин звільнення [PERSON] з п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України на п. 5 ч.1 ст. 1 ст. 41 КЗпП України та внесення відповідного запису у трудову книжку [PERSON] про зміну формулювання причин звільнення не підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed