Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2024284048, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 110000,00 грн. на споживчі цілі, дата остаточного повернення 12.06.2024. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №2024284048 від 12.06.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] 12.06.2019 було укладено Договір поруки №1. На виконання умов Кредитного договору, Договору поруки, Правил кредитування АТ «ОТП Банк» Банк свої зобов`язання щодо надання послуг виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за Договором не виконує належним чином. Отже, у зв`язку з порушенням умов Кредитного договору №2024284048 від 12.06.2019 станом на 13.12.2022 заборгованість [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» становить суму у розмірі 72133,36 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 53049,72 грн., заборгованості за відсотками - 4,39 грн., комісія за рахункове обслуговування (за обслуговування кредитної заборгованості) - 19079,25 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2024284048 від 12.06.2019 станом на 22.09.2022 суму у розмірі 72133,36 грн., а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.03.2023 вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.03.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19.06.2023 [PERSON] , [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору №2024284048 від 12.06.2019 та договору поруки №1, укладені між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , [PERSON] 12.06.2019 недійсними. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31.07.2023 зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до АТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору, договору поруки недійсними поданої в межах розгляду цивільної справи за позовом АТ «ОТП Банк» [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості - залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2023 ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 31.07.2023 залишено без змін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , адвокат Дмитраш О.М. , який є представником відподвіачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник відповідачів вказав, що 12.06.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2024284048 у письмовій формі, що заповнений з порушенням положень ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», зокрема в договорі: не зазначено порядок відмови сторін від надання та отримання кредиту; не встановлений порядок дострокового повернення кредиту; не визначена відповідальність сторін за порушення умов Кредитного договору; не встановлено порядок звернення споживача до НБУ у разі порушення кредитором законодавства про споживче кредитування і у тому числі порядку взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості. А також, Банк не визначив реальну річну процентну ставку, не надав [PERSON] , [PERSON] інформацію про умови кредитування передбачену законом, як до підписання, так і в процесі виконання умов договору. АТ «ОТП Банк» запропонував відповідачам підписати один екземпляр договору споживчого кредиту, умови якого викладені шрифтом, що не уможливлюють його прочитання, що позбавило останніх можливості ознайомитися з інформацією про їх права та обов`язки, визначені на підставі укладеного договору. Також, зазначає, що заява на видачу готівки №008Т01NХМ4 від 12.06.2019 не є допустимим доказом та не підтверджує отримання [PERSON] готівкових коштів в сумі 111000,00 грн. При цьому вказує, що на виконання умов оспорюваного договору [PERSON] сплатила АТ «ОТП Банк» 130000,00 грн. Разом з тим, часткове виконання [PERSON] умов кредитного договору не є правовою підставою, яка свідчить про визнання факту заборгованості. Крім того, враховуючи положення ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» укладений кредитний договір вважає нікчемним. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 12.06.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 2024284048, на підставі якого банк надає позивачу кредит, а позичальник отримує його на умовах передбачених Кредитним договором (п. 1 Кредитного договору) (а.с. 9). Відповідно до п. п. 1.1. п. 1. кредитного договору, розмір кредиту становить 110000,00 грн. на споживчі цілі, зі сплатою 1870,00 грн. комісійної винагороди за видачу кредиту, загальний розмір кредиту - 111870,00 грн.. Дата остаточного повернення кредиту 12 червня 2024 року. Строк на який надається Кредит визначено Графіком платежів. Річна база нарахування процентів, зокрема для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та календарному році. Комісія за управління Кредитом нараховується щомісячно, у розмірі 1,7% від суми Кредиту. Згідно п. 2 кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: Фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (п. 3 Кредитного договору). Відповідно до п. 10 кредитного договору, кредитний договір/Заява-Анкета укладається відповідно до ст. ст. 6, 207, 627, 634 Цивільного кодексу України, і підписання її зі сторони банку відбувається шляхом нанесенням на неї типографськими засобами відбитка печатки та підписів уповноважених представників Банку. Сторони, підписанням Кредитного договору/Заяви-Анкети надають свою письмову згоду на укладення Кредитного договору/Заяви-Анкети в порядку передбаченому цим пунктом. Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору №2024284048 від 12.06.2019 Графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, строк кредиту становить 60 місяців, загальна вартість кредиту 226005,85 грн., процент за користування кредитом - 38,43%, комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 114107,40 грн., щомісячний платіж позичальника становить 3766,79 грн., крім останнього 3765,24 грн. (а.с.10). Правилами Кредитування (публічні), які затверджені наказом AT «ОТП Банк» № 316-1 від 26.12.2018, передбачено, що дані Правила кредитування є невід`ємною частиною укладених фізичними особами (та юридичними особами договорів поруки) з AT «ОТП Банк» наступних договорів: Кредитного договору (Кредит на споживчі цілі)/Договору про надання споживчого кредиту та про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток/Договору про надання споживчого кредиту/Договору про споживчий кредит (розділ 2.1. Правил) (надалі разом - Кредитний договір). Згідно п. 2.1.5. Правил кредитування за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у Додатку № 1 до Кредитного договору, щомісячно відповідний платіж до та/або в дату платежу в порядку визначеного Графіком платежів та на умовах, визначених Кредитним договором, п. 2.1.5. (з підпунктами) Правил, Тарифами Банку та розрахунком загальної вартості кредиту. 12.06.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №1, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №2024284048 від 12.06.2019. Відповідно до п. 2. договору поруки, порукою забезпечено вимогу Банку щодо сплати Боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у тому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в тому порядку, як встановлено кредитним договором. Строк повернення кредиту 12.06.2024. Розмір боргових зобов`язань на дату укладення договору поруки становить 111870,00 грн. Укладенням Договору поруки, Поручитель висловлює свою повну і цільову та цілковиту згоду на зміну Боржника за Кредитним договором на будь-яку іншу особу у майновому у будь-який передбачений законом спосіб, в тому числі у випадку смерті Боржника. Цим Поручитель заявляє, гарантує та погоджується забезпечувати виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, а також іншою особою у випадку смерті Боржника чи у випадку заміни Боржника (поверненні боргу) у будь-який спосіб передбачений законодавством. Згідно п. 5. договору поруки, порука набирає чинності з дати підписання сторонами договору і діє до повного виконання Боргових зобов`язань Боржника за Кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань Боржника в повному обсязі. Відповідно до п. 6 договору поруки, підписавши Договір поруки Поручитель заявляє, гарантує та підтверджує, що Банк надав Поручителю підписаний зі сторони Банку оригінальний примірник Договору поруки зі всіма невід`ємними частинами та додатками до нього. З Правилами кредитування і Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною Договору поруки та Кредитного договору, які розміщені на офіційному сайті Банку ознайомлений і згоден, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати. Згідно заяви про видачу готівки №008Т01NХМ4 від 12.06.2019 [PERSON] отримала від АТ «ОТП Банк» виплату коштів за Кредитним договором №2024284048 від 12.06.2019 у розмірі 110000,00 грн., про що свідчить підпис отримувача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факт укладення нею кредитного договору та отримання грошових коштів у розмірі вказаному у кредитному договорі. Відтак доводи представника відповідачів про те, що заява на видачу готівки від 12.06.2019 (а.с.15) є не належним та не достатнім доказом на підтвердження отримання [PERSON] грошових коштів згідно кредитного догвору, суд вважає неспроможними. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. В результаті чого, станом на 13.12.2022 заборгованість за кредитним договором перед АТ «ОТП Банк» становить 72133,36 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 53049,72 грн., заборгованості за відсотками - 4,39 грн., комісія за рахункове обслуговування (за обслуговування кредитної заборгованості) - 19079,25 грн. В судовому засіданні представник позивача вказала про те, що останній платіж, отриманий від боржника [PERSON] мав місце 15.02.2022, вказана обставина стороною відповідача не заперечувалась. Разом з тим, [PERSON] та представник відповідачів заперечуючи щодо розміру заборгованості, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надали суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наведеного позивачем. Отже, судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Посилання представника відповідачів про те, що кредитний договір є нікчемним суд до уваги не приймає з підстав їх необгрунтованості. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через «солідарну вимогу» та «солідарний обов`язок» (ст. ст. 541-544 ЦК України). Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а вразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «ОТП Банк» було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, вих. № 847/2002 від 28.12.2022. Проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за кредитним договором № 2024284048 від 12.06.2019, шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У зв`язку з тим, що відповідачами не надано до суду доказів в підтвердження того, що належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі в розмірі 1342,00 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved