Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 26 707,00 грн. за договором № 101786850 від 01.03.2023 р. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01.03.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101786850, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 6 800,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, а тому має станом на 26.06.2023 року заборгованість в розмірі 26 707,00 грн. з яких: - 6 800,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 19 431,00 грн. - заборгованість за процентами; - 476,00 грн. - заборгованість за комісією. 27.06.2023 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 100-МЛ/Т за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101786850 від 01.03.2023 р. Від представника позивача до суду надійшла заява в якій він просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази у справі суд встановив. 01.03.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 101786850, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 6 800,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором. Проте, відповідач порушив умови договору, та допустив заборгованість в розмірі 26 707,00 грн. До теперішнього часу відповідач заборгованість за вищевказаним кредитним договором не сплатив, що підтверджується розрахунком заборгованості. 27.06.2023 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 100-МЛ/Т за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 101786850 від 01.03.2023 р. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідачем позов визнано, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 1 211,20 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, а решту стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved