Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

04 січня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 118 546,42 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 14.10.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001993185601, на підставі якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 82054,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Натомість [PERSON] у порушення умов договору свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк не виконує, тому станом 29.10.2023 року за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується\~ заборгованість\~ на\~ загальну\~ суму 118 546,42 грн,\~ яка\~ складається\~ із\~ 65751,43 грн заборгованості за кредитом, 7,14 грн заборгованості за процентами та 52787,85 грн заборгованості за комісією. Банк направив письмову вимогу (повідомлення) на адресу відповідача про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 118 546,42 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, АТ «ПУМБ», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що останній прохав розглянути справу без участі представника Банку за наявними матеріалами справи. Відповідач, [PERSON] , а також її представник, адвокат Титаренко С. О, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. При цьому, 29 лютого 2024 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначила, що частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення заборгованості за споживчий кредит у розмірі 65 751,43 грн. Вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією не визнає з огляду на таке. Так, у пункті 5 заяви № 1001993185601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості\~ 2,99 %,\~ яка\~ у\~ графіку платежів стягується щомісячно в сумі 2453,41 грн від тіла кредиту, а всього за 36 місяців підлягає стягненню комісія в сумі 88 322,76 грн. Також вказана комісія за обслуговування кредиту щодо її сплати передбачена паспортом споживчого кредиту. Натомість Банк належним чином не повідомив клієнта, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту та процентів), свідчить про суперечливі та несправедливі умови кредитного договору та заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування. Окрім цього, вказує, що Банк при направленні позову не долучив докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику на таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг за обслуговування кредитної заборгованості, за які банком встановлена комісія. При цьому, згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, загальний розмір плати за обслуговування кредитної\~ заборгованості становить 88 322,76 грн, що є більшим від розміру кредиту, отриманого відповідачем для власних потреб (82 054,00 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. За таких обставин, вважає, що включена комісія 2,99 % в п. 5 договору та в графі «платежі від суми отриманого кредиту» у Заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування та паспорті споживчого кредиту є несправедливою та нікчемною. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] прохає позовні вимоги задовольнити частково та відмовити АТ «ПУМБ» у стягненні із [PERSON] заборгованість у розмірі 52 787,85 грн. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 14 жовтня 2021 року між [PERSON] та акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем Заяви №1001993185601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування\~ фізичних\~ осіб, на підставі якого надано споживчий кредит у сумі 82 054,00 грн, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, розмір процентної ставки 0,01 % річних, строк, на який надається кредит становить 36 місяців (а.с. 2-3). Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку). Із змісту Заяви вбачається, що повернення споживчого кредиту та сплата процентів за користування споживчим кредитом разом із комісіями здійснюється за ануїтетною (рівними платежами) схемою. Відповідно до графіку платежів, що міститься у Заяві № 1001993185601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, дата платежу до 14 числа кожного календарного місяця (платіжний період з 14.10.2021 року по 14.10.2024 року), розмір щомісячного платежу становить 4733,04 грн щомісячно, окрім останнього місяця, коли сума платежу становить 4732,83 грн, у тому числі комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2453,41 грн щомісяця. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також, разом із договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001993185601 відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту в якому передбачена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Згідно паспорту споживчого кредиту, [PERSON] під підпис ознайомилася з його умовами та підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що надані виходячи із обраними відповідачем умов кредитування. Відповідач підтвердила отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб відповідача та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг і певних наслідків, які вони можуть мати для відповідача, в тому числі у разі невиконання зобов`язань за договором (а.с. 4). На виконання умов укладеного договору Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 82 054 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.52920259.36672.13604 від 14 жовтня 2021 року (а.с. 15). Із наданих Банком виписки з рахунку [PERSON] за період з 14.10.2021 по 29.10.2023 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором №1001993185601 від 14.10.2021 року вбачається, що відповідач отримала кредитні кошти від позивача, однак свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконувала неналежним чином, а саме сплачувала частково відповідні платежі по 14.11.2022 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором\~ №1001993185601 від 14 жовтня 2021 року розмір заборгованості станом на 29.10.2023 року за розрахунком позивача становить 118546,42 грн, яка складається із: - 65 751,43 грн заборгованість за кредитом (тілу кредиту); - 7,14 грн заборгованість за процентами; - 52 787,85 грн заборгованість за комісією (а.с. 15-18). 31 жовтня 2023 року позивач направив на адресу відповідача [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 12-13), однак, за наявних письмових матеріалів справи, відповідач вимоги банку не виконала, заборгованість у повному обсязі не погасила. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у: розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , підписуючи заяву №1001993185601 погодилася з п.6, де вказано, що розмір процентної ставки складає 0,01 % річних (а.с. 2). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки Банк свої вимоги за договором виконав і надав [PERSON] грошові кошти, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 1001993185601 не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості за споживчий кредит в сумі 65751,43 грн, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 65 751,43 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 7,14 грн. Щодо стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає таке. Так, згідно з п. 6 ст.3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Згідно з абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з цим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в редакції, де Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно ч. 2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Пунктом 5 заяви №1001993185601 визначено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % (а.с. 2), що становить 2453,41 грн щомісячно, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який є частиною кредитного договору від 14.10.2021 року. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, а відтак умови кредитного договору, укладеного 14.10.2021 року між [PERSON] та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. А тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в розмірі 52 787,85 грн задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн, згідно платіжної інструкції № 47 від 26 грудня 2023 року (а.с. 20). Згідно позовних вимог позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 118 546,42 грн. При цьому, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 65 758,57 (65 751,43 + 7,14) грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 55% (65758,57х100/118546,42 = 55,47%). Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 55,47% (65 758,57 грн із заявлених 118 546,42 грн), то відповідно пропорційно до такого розміру задоволених вимог на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем в частині сплаченого судового збору, що становить 1 488,81 грн (2684,00х55,47/100).

Outcome: partial