Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтуванні своїх позовних вимог вказав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 12.04.2019 р. по 17.07.2020 р. Звільнений відповідно до наказу № 200/к від 17.07.2020 р. на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В день звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку по заробітній платі, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 415521, 66 грн. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 26.01.2021 р. з ТОВ « Краснолиманське» на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 415521,66 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.07.2020 р. по 26.01.2021р. в сумі 254068,32 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн. Судове рішення виконано 04.07.2023 року. З урахуванням суми заборгованості та тривалості невиплати заробітної плати, позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, в сумі 200000 грн. та понесений судовий збір. Представник відповідача ТОВ « Краснолиманське» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 26.01.2021 р. з ТОВ « Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 415521,66 грн., середній заробіток за час затримки розрахунеку при звільненні за період з 18.07.2020 р. по 26.01.2021р. включно в сумі 254068 грн. 32 коп без урахування з цієї суми податків та обов`язкових платежів. Судове рішення виконане 04.07.2023р. Після ухвалення цього рішення і звернення його до виконання відносини щодо виплати присудженої суми судом регулюються Законом « про виконавче провадження» і положення ст. 117 КЗпП України в такому разі застосовуватися не можуть, повторне стягнення середнього заробітку є неправомірним. Вважає, що дії позивача, в даному випадку направлені на безпідставне збагачення. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ( а. с. 84-86). Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явився, просили справу слухати без участі сторони позивача. ( а. с. 71). Представник відповідача ТОВ « Краснолиманське» в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 81). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ « Краснолиманське» з 12.04.2018 р. по 17.07.2020 р., наказом № 200/к від 17.07.2020 р. був звільнений за власним бажанням. При звільненні відповідач не сплатив позивачеві заборгованість по заробітній платі. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 26.01.2021 р. з ТОВ « Краснолиманське» на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 415521,66 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.07.2020 р. по 26.01.2021р. в сумі 254068,32 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн. ( а. с. 7-9). Судове рішення виконано 04.07.2023 року, що підтверджено письмовими поясненнями сторін по справі в позовні заяві та у відзиві на позовну заяву. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 05.07.2023 року, тобто після отримання ним виплат за рішенням суду. Відповідно до ч.1\~ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Заробітна плата та середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку позивачу було стягнуто рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2021 у цивільній справі №235/6734/20. Зазначене рішення суду виконане 04.07.2023 року, тобто позивач отримав свою заробітну плату та середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку. Суть питання, з яким позивач звернувся до суду є в тому, що рішення суду фактично виконане майже через два роки. Діючий\~Кодекс законів про працю України\~не містить норми, по якій наступає відповідальність роботодавця за те, що судове рішення не виконувалось тривалий час, а тому для задоволення заявлених позовних вимог не має правових підстав. Аналогічні висновки викладені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 26.09.2023 року у справі № 203/3140/23. Враховуючи той факт, що позивач, звернувшись з позовом про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, не зазначив у ньому період, за який просить стягнути кошти, а також те, що сума, яку позивач просить стягнути на свою користь, визначена ним без будь-якого нормативного обґрунтування, середній заробіток за шість місяців затримки розраухнку був вже стягнутий з відповідача на його користь, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за вищенаведеними мотивами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed