Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

У грудні 2023 року до суду звернулася позивач із позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини. \~ \~ \~ \~ Позов обґрунтовано тим, що відповідачка та її син - [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який доводиться їй онуком. Її онук [PERSON] мешкає разом зі своєю матір`ю. Її син проживає окремо від них, разом з нею за адресою: [ADDRESS] та на даний час є військовослужбовцем та проходить службу в лавах ЗСУ. Відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з онуком та у його вихованні, забороняє спілкуватися з дитиною. На її вимоги надати можливість проводити побачення з онуком не реагує, позбавляючи її можливості приймати участь у його вихованні. Своїми діями відповідач порушує не тільки її права, а перш за все права онука спілкуватись із нею. На її телефонні дзвінки не відповідає, а коли відповідає посилається на свою зайнятість. За місцем проживання вона характеризується з позитивного боку. Не вживає спиртні напої і наркотичні засоби, веде порядний спосіб життя, сумлінно ставиться до обов`язків щодо виховання онука. До того як відповідач та її син припинили сімейні відносини, вона неодноразово доглядала за онуком Ухвалою суду від 03 січня 2024 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухав сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони є бабусею та матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено,\~що малолітня\~дитина проживає\~разом з\~відповідачкою за\~адресою:\~ [ADDRESS] . В судовому засіданні відповідачка пояснила, що не заперечує проти спілкування її сина з бабусею, просто раніше бабуся ніколи не виявляла такого бажання. На даний час вона та син змінили телефони, перейшли на іншого оператора тому і бабуся не могла спілкуватися з її сином. Готова надати номера телефону її та сина і ніяким чином не буде перешкоджати спілкуванню її сина та його бабусі. Відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно статті 263 Сімейного кодексу України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Частиною сьомою\~статті 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Позивач, будучи бабусею вказаної дитини, прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку останнього є її правом. Отже, на підставі всього вищевикладеного, звертаючи увагу на те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування бабусі з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові і розуміння, зважаючи на висновок органу опіки, враховуючи вік дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню

Outcome: approved