Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що 04.08.2002 року між сторонами спору був зареєстрований шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилося 3 дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Усі діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Сімейні відносини між сторонами припиненні та їхній шлюб розірвано. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей, матеріально дітям не допомагає. При цьому, діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на надний час є неповнолітніми, а [PERSON] , [INFO] , досягнув повноліття, однак навчається на 4 курсі Донецького національного університету ім.В.Стуса. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення повноліття, [PERSON] , [INFO] , - до досягнення повноліття, та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 23 років чи закінчення навчання у розмірі частки від заробітку доходу відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Ухвалою суду від 23.01.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. 29.01.2024 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду\~від 30.01.2024\~року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. В судове засіданні сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Позивачка [PERSON] подала до суду заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. Шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано (а.с.6-7). Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Також, згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з Додвіки №226/06.8.0-16 від 06.02.2023 року виданої Донецьким національним університетом ім.В.Стуса, [PERSON] дійсно навчається на 3 курсі денного відділення контрактної форми фінансування юридичного факультету. Термін навчання - 01.09.2020 року по 30.06.2024 року (а.с.19). Згідно Особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 43). Таким чином, на даний час двоє дітей сторін по справі є неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а дитина [PERSON] , [INFO] є повнолітнім та продовжує навчання. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на положення ст.ст. 141, 180-182 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання дітей та те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги дітям, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі\~ 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим\~потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі навчання працевлаштуватись для отримання доходу не має можливості. Згідно із ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують\~навчатися, а також той із батьків,\~з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку\~(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст.200 СК України). Як визначено у п. 20 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивачки, чи дійсно її повнолітній син потребує матеріальну допомогу від батька, а також особу відповідача. З огляду на викладене вище, враховуючи, що повнолітній [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги у період його навчання, проживає разом з матір`ю, яка не змозі у повній мірі забезпечувати його матеріальні потреби самостійно, а також те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частки від його доходу. При цьому, суд звертає увагу, що в загальному розмір алементів, який підлягає стягненню з відповідача буде складати половину його заробітку. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 1 211, 20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial