Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Виростко А.В. звернувся до суду із позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства "Шар", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, в якій просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належної [PERSON] 3/4 частки земельної ділянки з кадастровим номером 0521481000:03:001:0020, площею 2,5229 га, що розташована на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького (колишнього Козятинського) району Вінницької області, шляхом зобов`язання Селянського (фермерського) господарства "Шар" повернути [PERSON] 3/4 частки вказаної земельної ділянки; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47804547 від 16 липня 2019 року (номер запису про інше речове право: 32416180), прийняте державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Уперчук Анастасією Володимирівною, про реєстрацію права оренди земельної ділянки щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0521481000:03:001:0020, площею 2,5229 га, що розташована на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького (колишнього Козятинського) району Вінницької області. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником 3/4 частки земельної ділянки з кадастровим номером 0521481000:03:001:0020. За життя [PERSON] надав дану земельну ділянку в оренду Селянського (фермерського) господарства "Шар" на підставі договору оренди землі від 01 червня 2010 року. В подальшому згідно додаткової угоди №114 від 25 червня 2019 року строк дії відповідного договору було продовжено до 30 грудня 2028 року. Однак [PERSON] помер [INFO] , тому дана угода не могла бути підписана орендодавцем. Тому строк дії договору оренди землі сплив, оскільки [PERSON] додаткової угоди від 25 червня 2019 року з відповідачем не укладав, проте останній за відсутності законних підстав продовжує користуватися належною позивачу часткою земельної ділянки, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року було відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року закрито підготовче провадження по справі. Представник відповідача Селянського (фермерського) господарства "Шар" - адвокат Сєчко В.Л. надав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з мотивів того, що вимога про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є неналежним способом захисту порушених прав позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові. Вважає, що вимоги позивача про повернення їй 3/4 частки земельної ділянки також не підлягають задоволенню, оскільки про смерть [PERSON] відповідачу стало відомо лише 05 жовтня 2023 року, тому він має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Представник позивача - адвокат Виростко А.В. надав до суду відповідь на відзив, в якій вказує на те, шо позивачем обрано ефективний спосіб захисту порушених прав, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №922/3130/19. Щодо наміру відповідача скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі від -1 червня 2010 року, то зазначає, що строк його дії припинився 30 грудня 2018 року, що унеможливлює його продовження. Також вказує на те, що відповідач жодним чином не заперечує факту не укладення відповідної додаткової угоди та не наводить жодних правових підстав користування спірною земельною ділянкою за період з 30 грудня 2018 року по 25 червня 2019 року, що свідчить про безпідставність користування відповідачем земельною ділянкою. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Виростко А.В. у судове засідання не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Сєчко В.Л. у судове засідання не з`явився, проте на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та про долучення до матеріалів справи письмової промови у дебатах. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами та долучені до матеріалів справи письмові докази, правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2010 року між СФГ "Шар" та [PERSON] укладено договір оренди землі б/н, відповідно до якого останній передав відповідачу в строкове платне користування належну йому на праві власності на підставі державного акту серії ЯБ №951736 земельну ділянку для ведення товарного сільського господарства загальною площею 2,5229 га, яка розташована на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького (колишнього Козятинського) району Вінницької області. Договір укладено на 7 років. 30 грудня 2011 року договір оренди був зареєстрований у відділі Держкомзему у Козятинському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 грудня 2011 року за №052140004003948. 01 червня 2010 року [PERSON] та СФГ "Шар" підписано акт прийому-передачі орендованої земельної ділянки. 25 червня 2019 року укладено додаткову угоду №114 про внесення змін до договору оренди землі б/н від 01 червня 2010 року, відповідно до якої продовжено строк оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0521481000:03:001:0020 на 10 років - строком до 30 грудня 2028 року. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки за вказаними договорами оренди землі проведена 09 липня 2019 року, номер запису про інше речове право: 32416180. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №346762520 від 15 вересня 2023 року та витягу з Державного реєстру речових прав №343118512 від 16 серпня 2023 року приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Саміляк О.П. 16 серпня 2023 року за позивачем [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 3/4 частки земельної ділянки з кадастровим номером 0521481000:03:001:0020, номер відомостей про речове право: 51394966, та за третьою особою [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0521481000:03:001:0020, номер відомостей про речове право: 51394940. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч.1 ст.215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у ч.1 ст.215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі ч.1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). За правилами ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України "Про оренду землі". Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Згідно з ч.1 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. За змістом ст.14 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (ч.2 цієї статті). Укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. З досліджених судом доказів, судом встановлено, що додаткова угода №114 від 25 червня 2019 року до договору оренди землі від 01 червня 2010 року [PERSON] не підписувалася. Отже орендодавець [PERSON] вищевказану додаткову угоду не підписував та відповідно умов цієї додаткової угоди щодо продовження терміну дії договору оренди землі на 10 років не погоджував, зважаючи на що, суд приходить до висновку про те, додаткова угода №114 від 25 червня 2019 року до договору оренди землі від 01 червня 2010 року є неукладеною, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц вказала, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Як вбачається з п.8 договору оренди землі від 01 червня 2010 року, цей договір було укладено сторонами на 7 років. Відповідно до п.39 договору оренди землі від 01 червня 2010 року дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення терміну його дії. Згідно з ч.1 ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Отже, станом на теперішній час строк дії договору оренди землі від 01 червня 2010 року сплив, його дія припинилася. Пунктом 21 договору оренди землі від 01 червня 2010 року передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З досліджених письмових доказів, зокрема, відзиву на позов, суд дійшов висновку, що належна позивачу та третій особі земельна ділянка на теперішній час фактично використовується відповідачем у справі, який заперечує проти пред`явленого позову, посилаючись на безпідставність вимог. Враховуючи викладене, суд вважає, що усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом витребування її у відповідача СФГ "Шар" та її повернення власнику, з огляду на те, що права та обов`язки сторін за договором оренди вказаної земельної ділянки від 01 червня 2010 року не виникли через його не укладення, є ефективним способом захисту порушених прав позивача, проте, з урахуванням засад диспозитивності цивільного процесу, якими встановлено розгляд справи виключно в межах заявлених вимог, суд позбавлений можливості виходу за межі пред`явленого позову, а отже вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належної [PERSON] 3/4 частки земельної ділянки з кадастровим номером 0521481000:03:001:0020, площею 2,5229 га, що розташована на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького (колишнього Козятинського) району Вінницької області, шляхом зобов`язання Селянського (фермерського) господарства "Шар" повернути [PERSON] 3/4 частки вказаної земельної ділянки підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про скасування реєстрації права оренди суд зазначає таке. Згідно вимог абз. 3 ч. 3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За приписами ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Оскільки суд дійшов висновку про те, що додаткова угода №114 від 25 червня 2019 року до договору оренди землі від 01 червн 2010 року є неукладеною, тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 147,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved