Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

15 січня 2024 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 24, 56, 104-105, 110, 112 СК України, просила розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23 червня 2021 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 786. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 червня 2021 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 786. Після реєстрації шлюбу стосунки між нею та відповідачем почали поступово погіршуватись через протилежні погляди на життя та сім`ю, розбіжності в інтересах, що призвело до того, що вони стали проживати окремо. Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою вона з відповідачем проживає окремо, їх подружні відносини повністю припинені, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюб між нею та відповідачем існує формально, його збереження є неможливим. Спільних неповнолітніх дітей у них з відповідачем немає. Перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно. Ухвалою судді від 29 січня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 лютого 2024 року. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на 08 березня 2024 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До позовної заяви позивачем додано клопотання, в якому вона просила розгляд справи здійснити за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив, причини неявки суд не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 08 березня 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 23 червня 2021 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 23 червня 2021 року зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 23 червня 2021 року складено відповідний актовий запис № 786. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що після реєстрації шлюбу стосунки між нею та відповідачем почали поступово погіршуватись через протилежні погляди на життя та сім`ю, розбіжності в інтересах, що призвело до того, що вони стали проживати окремо. Шлюб між нею та відповідачем існує формально, його збереження є неможливим. Перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 968,96 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved