Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позиву покликається на те, що від шлюбу із відповідачем у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Рішенням суду шлюб між сторонами було розрвано та на користь позивачки з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. Зазначає, що відповідач близько 10 років назад покинув їх із дочкою та зараз проживає окремо, у невідомому їм місці. 5 років назад вони переїхали та проживають за адресою [ADDRESS] разом з донькою та теперішнім чоловіком позивачки фактично однією сім`єю. Відповідач не цікавиться життям дитини, ухиляється від виконання обов`язків по утриманню та вихованню дитини, протягом 5 років жодного разу не з`являвся за новим місцем проживання дитини, не виявляв ініціативи у встановленні будь якого контакту з дитиною. Свого біологічного батька дитина майже не пам`ятає, по телефону вони також не спілкуються. Батько не вітає доньку із святами. Вважає, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Донька перебуває на її повному утриманні, жодної матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини відповідач як не надавав так і не надає. Ухвалою судді Залізничного районного суду від 12.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22.09.2023 року Шевченківську районну адміністрацію ЛМР як орган опіки та піклування зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. На виконання ухвали суду 08.11.2023 року до суду подано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] 10.01.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивачка [PERSON] доводи своєї позовної заяви підтримала. Пояснила, що останній раз відповідач бачив доньку на її день народження у січні 2018 року. Стверджує, що зустріч відбулася з її ініціативи, та під час неї батько з донькою практично не спілкувалися. З цього часу відповідач ані їй, ані дитині не телефонував, до їхнього місця проживання не приходив, не проявляв ініціативи, що зустрітися з донькою. При цьому, позивачка стверджує, що перешкод у спілкуванні батька з дитиною ніколи не чинила. Позивачка спочатку неодноразово телефонувала відповідачу, однак той не піднімав слухавку. Матір позивачки зустрічалася із матір`ю відповідача, однак, зі слів [PERSON] , остання повідомила, що з сином не спілкується. Зазначила, що у дитини велика образа на батька, з часом вона зрозуміла, що батько не хоче з нею спілкуватися. Бабуся і дідусь зі сторони рідного батька теж не підтримують із нею зв`язку. Донька знаходиться на утриманні позивачки та її чоловіка. Після постановлення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, з його заробітної плати було стягнено декілька платежів, однак він звільнився з роботи та в подальшому аліменти не сплачував. На момент розгляду справи заборгованість за аліментами становить біля ста тисяч гривень. Для того, щоб виїхати з дитиною за кордон для її оздоровлення позивачка отримувала у виконавчій службі довідку про заборгованість за аліментами, оскільки знайти відповідача для отримання відповідного дозволу вона не могла. Відповідач не цікавиться, здоров`ям [PERSON] , її навчанням, майбутнім. З її теперішнім чоловіком у доньки склалися дуже теплі відносини. Вони проживають у житлі чоловіка, донька має свою кімнату, домашнього улюбленця. На час розгляду справи у позивачки з її чоловіком народилася спільна дитина, однак, [PERSON] зазначила, що чоловік не робить різниці між дітьми. В майбутньому чоловік хоче удочерити доньку позивачки, яка вважає його своїм батьком. Представник позивачки - [PERSON] у судовому засіданні 05.02.2024 року позовні вимоги підтримала. Відповідачу [PERSON] неодноразово скеровувалися копія позовної заяви з додатками, копії ухвал суду, судові повістки за його зареєстрованим місцем проживання, які він з невідомих причин не отримував, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзиву і позивачка та її представник у судовому засіданні не заперечили проти такого вирішення справи. Також в судове засідання не з`явився представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації ЛМР як органу опіки та піклування, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 08.02.2011 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18.04.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.02.2010 року у Довгомостиській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №05 (а.с.14,15) Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18.04.2013 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 05.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16,17). Згідно копії постанови від 12.03.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с.24,25). Виходячи із копій довідки про отримані аліменти №16186 від 27.02.2023, розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим документом станом на 27.02.2023 року становить 56420,50 грн., дані про сплату аліментів за цими розрахунками відсутні (а.с.27-38). Згідно копії характеристики учениці 6-Б класу СЗШ №97 м.Львова, [PERSON] навчається в даній школі з 1.09.2018 року. За час навчання [PERSON] в 5-6 класах, мати та класний керівник мали часті контакти. Мама приділяє велику увагу вихованню та начанню дочки. Про батька [PERSON] нічого не відомо, він ніколи не приходив до школи поцікавитися навчанням дочки, чи просто провідати [PERSON] . Та і сама дівчинка ніколи не згадувала про тата (а.с.23). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.11.2019 року, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання, копії витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.20,21). Відповідно до акту №11 від 01.03.2023 року комісія у складі співвласників ОСББ «Щурата 8»: з виходом за адресою: [ADDRESS] зі слів сусідів встановили, що [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою не зареєстровані, але фактично проживають (а.с.26). Виходчи із копії медичної декларації, законним представником [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.22). Виходячи із письмових пояснень [PERSON] , вона знає [PERSON] протягом чотирьох років, оскільки вони проживають в одному будинку та є сусідами. [PERSON] проживає разом із донькою [PERSON] . Батька дитини [PERSON] жодного разу не бачила, він не навідував дитину, не являвся за місцем проживання дитини, та не виявляє жодного наміру спілкуватися з нею (а.с.39). Виходячи із письмових пояснень [PERSON] , вона є давньою та близькою подругою [PERSON] , добре знає її доньку. Батько дитини [PERSON] більше 5 років не бачив дитину. Дитина перебуває на повному утриманні матері та її чоловіка. До позову долучено також копію заяви [PERSON] , [INFO] , у якій вона зазначила, що протягом 5 років не бачила батька. Її мати часто телефонувала батьку, аби він провідав доньку. Вона пам`ятає, що батько обіцяв приїхати, але не приїздив, ніколи не вітав її з днем народження, часто обіцяв їй солодощі, іграшки, велосипед та багато іншого. З часом вона перестала вірити і чекати батька. Своїм справжнім батьком вважає свого вітчима [PERSON] (а.с.40,41). Дитина [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає разом з мамою, татом [PERSON] та братиком у Львові, навчається в 7 класі. У квартирі має свою кімнату, а також має домашнього улюбленця. Рідного батька останній раз бачила більше п`яти років тому, цю зустріч вже не пам`ятає. Бабуся і дідусь зі сторони рідного батька до неї не приїжджають. Вона зареєстрована в соціальних мережах, має телефон. Рідний батько їй не телефонує та ніколи не спілкувався з нею через соціальні мережі. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації ЛМР [PERSON] підтримала мотиви викладені у позовній заяві, [PERSON] на засідання комісії не з`явився. Малолітня [PERSON] повідомила, що з батьком [PERSON] не спілкується та він до неї не телефонує. У неї хороші відносини з вітчимом [PERSON] , він їй все купує, піклується про неї. Згідно акту обстеження умов проживання від 03.10.2023 року за адресою фактичного проживання [ADDRESS] , умови проживання належні. Для [PERSON] є окрема кімната, облаштована місцем для сну, навчання, зберігання одягу та речей. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону, навчальним приладдям. За даною адресою проживає також вітчим [PERSON] [PERSON] та малолітній брат [PERSON] [PERSON] . Згідно інформації відділу «Служба в справах дітей» Шевченківського району від 04.10.2023 року №4-260001-13353 під час здійснення візиту за адресою проживання [PERSON] в [ADDRESS] , за вказаною адресою проживання [PERSON] (дідо дитини), який повідомив, що [PERSON] останні п`ять років проживає у Польщі. Беручи до уваги інтереси дитини, зважаючи на те, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням, утриманням дитини не займається, не піклується про здоров`я, фізичний, моральний розвиток доньки, комісія з питань захисту прав дитини прийшла до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи наведене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.88-95). Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (ст.164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не допомагає їй матеріально, оскільки має значну заборгованість за аліментами, не цікавиться її здоров`ям, навчанням та вихованням, не спілкується з нею без будь-яких перешкод та причин для цього. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Водночас, вирішуючи таке питання, суд враховує поведінку відповідача, який не з`явився до органу опіки та піклування під час розгляду питання про складення висновку позбавлення його батьківських прав, жодного разу не з`явився до суду, не подав суду відзиву, пояснень, заяв чи клопотань, жодних належних та допустимих доказів, що йому чиняться будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною, і таким чином він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини, а тому, суд приходить до переконання про свідоме нехтування батьком своїми обов`язками, що є підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дитини, а відтак про задоволення позовних вимог. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ст.166 СК України). Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Поновлення батьківських прав неможливе, зокрема, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved