Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін 1. Короткий зміст позовної заяви 12 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. Позовні вимоги обґрунтовані наступним чином. 26 серпня 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 120 000 грн, про що була складена розписка. Відповідно до тексту розписки, [PERSON] передав [PERSON] в якості залогу документи на СТО по [ADDRESS] та оригінал технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за цією ж адресою. Згідно з розпискою, зобов`язання по поверненню грошових коштів [PERSON] повинен був виконати до 26 листопада 2016 року. Однак, у визначений строк останній запозичені кошти [PERSON] не повернув. Крім того, [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 75 000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою від 04 жовтня 2017 року. Відповідно до тексту цієї розписки, [PERSON] передав [PERSON] в якості застави документи на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку з будинком за адресою: [ADDRESS] , а також не заперечував проти переходу до позикодавця права власності на вказане нерухоме майно в разі неповернення позики. Разом з цим [PERSON] передав [PERSON] оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 096941 та серії ЯМ № 096942 на його ім`я. У визначений у борговій розписці строк [PERSON] позику [PERSON] не повернув. У зв`язку із неповерненням грошових коштів в сумі 75 000 доларів США, 08 жовтня 2019 року [PERSON] склав боргову розписку про отримання від [PERSON] грошових коштів у сумі 1 200 000 грн, які зобов`язався повернути в строк до 08 листопада 2019 року. Хоча у вказаній борговій розписці зазначено, що [PERSON] нібито отримав грошові кошти в сумі 1 200 000 гривень, фактично вказана сума є відсотками за користування позикою в сумі 75 000 доларів США. При складанні цієї розписки була присутня дружина боржника - [PERSON] . Разом із борговою розпискою [PERSON] передав [PERSON] в якості залогу оригінали документів на Липоводолинський молокозавод та Ворожбянський машинобудівний завод. У подальшому ці кошти [PERSON] [PERSON] не повернув. У продовж значного часу [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] з усними вимогами про повернення запозичених грошових коштів та відсотків за користування ними, але ці вимоги були залишені без задоволення. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем за законом після смерті останнього стала його дружина [PERSON] , за заявою якої заведена спадкова справа №63/2022 від 17 травня 2022 року, зареєстрована в Спадковому реєстрі за №69285399. Остання обізнана про невиконані майнові зобов`язання, що були перед її чоловіком. Крім того, на початку літа 2023 року позивачу стало відомо, що [PERSON] помер у листопаді 2022 року. Спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] . Останній достовірно відомо про боргові розписки, складені її чоловіком на користь [PERSON] , у зв`язку із отриманням від нього грошових коштів. Також відповідачу достовірно відомо й про передачу позикодавцю оригіналів документів на майно. Вивчивши документи, що залишились після смерті чоловіка, [PERSON] установила, що все майно померлого успадкувала [PERSON] . Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики в загальному розмірі 4\~062\~000 грн, з них: 120\~000 грн за борговою розпискою (договором позики) від 26 серпня 2016 року; 2\~742\~000 грн, що еквівалентно 75 000 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позовної заяви за борговою розпискою (договором позики) від 04 жовтня 2017 року; 1 200 000 грн відсотків за користування позикою за борговою розпискою від 08 жовтня 2019 року, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, судовий збір. 2. Короткий зміст відзиву представника [PERSON] на позовну заяву 27 листопада 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Даценка А.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1043136 від 16 листопада 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до положень частини першої статті 1047 ЦК України, з огляду на суми запозичених коштів, які зазначені в наданих позивачем розписках, договори позики мали бути укладені в письмовій формі. Сама по собі розписка не є договором позики та не може існувати самостійно від договору або без договору. Зміст розписок не дає можливості ідентифікувати ані особу позикодавця, ані особу позичальника, є суперечливим та не підтверджує укладення між сторонами договорів позики, оскільки не підтверджує факт отримання в борг певної грошової суми. Так, у розписці від 26 серпня 2016 року не зазначено місце її складання, посилання на договір позики, його дату та номер, а також, коли саме були передані/отримані кошти. Крім того, у цій розписці по-батькові позикодавця зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] », а прізвище позичальника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Згідно з розпискою від 04 жовтня 2017 року кошти від [PERSON] отримав [PERSON] . Зі змісту цієї розписки не вбачається, що гроші передаються в борг, розписка не містить гривневого еквівалента наданої позики, відсутні будь-які дані, на підставі яких, можна ідентифікувати осіб, зазначених в розписці, а також посилання на договір позики, його дату та номер. В розписці від 08 жовтня 2019 року, аналогічно попереднім, відсутні відомості про те, що кошти передаються в борг, будь-які дані, на підставі яких, можна ідентифікувати осіб, зазначених в розписці, а також посилання на договір позики, його дату та номер. Отже, всі вищезазначені розписки не підтверджують факт укладання жодного з трьох договорів позики та, відповідно, не підтверджують отримання за ними коштів у борг. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину від 27 вересня 2022 року, [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , який помер [INFO] . Це свідоцтво видане на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0777 га. З його змісту вбачається, що до складу спадщини, яку отримала позивач не ввійшло право вимоги за розписками від 26 серпня 2016 року, 04 жовтня 2017 року та 08 жовтня 2019 року. Отже, [PERSON] не має права на звернення до суду з цим позовом, а відтак, є неналежним позивачем, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. З огляду на положення частини третьої статті 65 Сімейного кодексу України, частину другу статті 192, частину першу статті 193 ЦК, пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про валюту і валютні операції», на розписку про передачу 75 000 доларів США має бути письмова згода дружини позикодавця позивача в справі. Крім того, за розпискою від 26 серпня 2016 року позикодавець міг звернутися до суду з 27 листопада 2016 року до 27 листопада 2019 року. За розпискою від 04 жовтня 2017 року строк позовної давності також сплив, оскільки позов до суду був поданий у жовтні 2023 року. За розпискою від 08 жовтня 2019 року строк позовної давності минув 07 листопада 2022 року, тоді як позивач прийняла спадщину 27 вересня 2022 року. [PERSON] була обізнана про майнові зобов`язання перед її чоловіком, про що самостійно зазначає в позові, тому свідомо не вчинила жодних дій у межах строків позовної давності. З наведених підстав представник відповідача просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог у цій справі. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 серпня 2023 року спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки з кадастровим номером 5920610100:00:007:1016 площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Друге свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 серпня 2023 року видане на земельну ділянку з кадастровим номером 5920610100:00:007:1017 площею 0,0153 га, розташовану за цією ж адресою. Іншого майна у спадщину як за законом так і за заповітом після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] не отримувала. Таким чином, за умови задоволення позовних вимог, їх розмір не може перевищувати вартості майна, прийнятого у спадщину. Крім того, 05 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області з повідомленням про вчинене [PERSON] та її сином [PERSON] вимагання у неї грошових коштів у сумі понад 2 мільйони гривень, за яким 06 лютого 2023 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за №12023200570000070, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Постановою слідчого від 31 березня 2023 року вказане кримінальне провадження було закрите. Не погодившись з цим рішенням, [PERSON] подала скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 08 листопада 2023 року по справі №573/2084/23 постанову від 31 березня 2023 про закриття кримінального провадження №12023200570000070 скасовано. Отже, подання [PERSON] даної позовної заяви є зловживанням процесуальними правами, а позовні вимоги мають очевидно штучний характер. Разом з цим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження підстав стягнення з [PERSON] коштів у сумі 4 062 000 грн. Так само, відсутні докази того, що остання знала про існування розписок, які є предметом спору, та була присутня при їх складанні, що [PERSON] звертався до боржника з вимогами про повернення боргу, а також щодо виплати інвестиційного прибутку. Також стороною позивача не надано докази про джерела отримання [PERSON] зазначених у розписках коштів та факт їх передачі чоловіку відповідача - [PERSON] (а. с. 65-69). 3. Короткий зміст відповіді на відзив 25 грудня 2023 року від представника позивача адвоката Жалковського В.Ю. надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив наступне. За своєю суттю боргова розписка є підтвердженням укладення договору позики та передачі грошової суми. Зі змісту наявних боргових розписок вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] кошти. Сумнівів щодо осіб позичальника та позикодавця у позивача немає. В боргових розписках чітко зазначено, що саме [PERSON] є позичальником. Крім того, разом із борговими розписками [PERSON] передав ряд документів, які дають можливість встановити його особу. А тому твердження сторони відповідача про неможливість ідентифікувати особу є необґрунтованими. Вказані твердження, а також звернення до правоохоронних органів з приводу уявного вимагання розцінюються стороною позивача як намагання відповідача уникнути зобов`язань, що виникли за борговими розписками. Наявні боргові розписки містять в собі всі необхідні дані, які б надали можливість здійснити процедуру стягнення боргу в примусовому порядку. Твердження сторони відповідача про відсутність у [PERSON] права на пред`явлення вимоги є безпідставними, оскільки відповідно до вимог статті 1218 ЦК України після смерті чоловіка позивач успадкувала усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі й право вимоги за борговими розписками. Позовні вимоги\~заявлені в\~строк,\~визначений Цивільним\~кодексом України,\~оскільки про\~прийняття [PERSON] \~спадщини після смерті чоловіка [PERSON] дізналася в серпні 2023 року, а отже, підстави для застосування позовної давності відсутні. Крім того, у зв`язку із неповерненням грошових коштів за борговою розпискою від 04 жовтня 2017 року, як її продовження була складена боргова розписка від 08 жовтня 2019 року, а тому строк позовної давності за цими вимогами сплив 08 жовтня 2022 року. Разом з цим сторона позивача вважає, що фотознімки листів, які [PERSON] направляв [PERSON] , є діями, спрямованими на визнання боргового зобов`язання. Оскільки ці листи направлялися в жовтні 2021 року, строки позовної давності переривались, а тому підстави для її застосування відсутні. [PERSON] була обізнана про майнові зобов`язання, що отримувались [PERSON] в її присутності та фактично на користь сім`ї, про що свідчать надані останнім [PERSON] копії документів, завірені відповідачем та скріплені її печаткою, як фізичної особи - підприємця. Зокрема, згідно з борговою розпискою від 08 жовтня 2019 року [PERSON] передав [PERSON] оригінали документів, у тому числі договору купівлі-продажу від 28 квітня 2019 року про придбання [PERSON] комплексу будівель і споруд вартістю 15 000 000 гривень. Отже, запозичені у [PERSON] за борговою розпискою від 04 жовтня 2017 року кошти, ймовірно, могли бути використані на придбання вказаного об`єкту нерухомості. Зазначена обставина свідчить про обізнаність [PERSON] про отримання її чоловіком у позику від [PERSON] грошових коштів, а їх використання здійснювалось в цілях сім`ї, з метою придбання об`єктів нерухомості для сімейного бізнесу. Наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2023 року за №12023200570000070, жодним чином не свідчить про вчинення кримінального правопорушення. Остаточне рішення щодо вчинення такого правопорушення будь-якою особою (вирок суду) відсутнє. Більш того, сторона позивача обізнана про те, що вказане кримінальне провадження закрите за відсутності події правопорушення. Звернення до правоохоронних органів із заявою про нібито вчинення злочину є нічим іншим, як позицією сторони відповідача створити штучні докази задля ухилення від виконання зобов`язань щодо повернення боргу. Надані [PERSON] в позику кошти були отримані 22 грудня 2011 року від продажу однокімнатної квартири площею 38,9 м2, розташованої а адресою: [ADDRESS] , що підтверджується платіжними документами (а. с. 120-124). 4.\~Короткий зміст\~заперечення на\~відповідь на\~відзив. 29 грудня 2023 року представник відповідача адвокат Даценко А.М. подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи позивача про обізнаність [PERSON] про отримання коштів у борг її покійним чоловіком та про її присутність під час передачі грошей ґрунтуються на припущеннях, так як не підтверджені жодними доказами. Так само припущенням є твердження позивача про отримання коштів для придбання [PERSON] нерухомого майна, оскільки остання ніякого майна за будь-якими правочинами не придбавала та окрім земельної ділянки у спадщину не отримувала. Разом з цим представник відповідача зазначив, що останнім днем подання відповіді на відзив є 08 грудня 2023 року. Попри це, відповідь на відзив сформована в системі «Електронний суд» 22 грудня 2023 року, тобто з порушенням процесуального строку, що є підставою для залишення її без розгляду (а. с. 134-135). 5. Короткий зміст відзиву представника [PERSON] на позовну заяву 29 січня 2024 року адвокат Даценко А.М., який представляє інтереси другого відповідача в справі - [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1045730 від 26 січня 2024 року, подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог з аналогічних підстав, викладених у відзиві [PERSON] (а. с. 157). ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 17 жовтня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін на 10 годину 02 листопада 2023 року (а. с. 46). 02 листопада 2023 року справа була знята з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді та призначена до розгляду на 21 листопада 2023 року (а. с. 54). Протокольною ухвалою від 21 листопада 2023 року підготовче засідання в справі відкладено на 04 грудня 2023 року за клопотанням представника відповідача (а. с. 62). Ухвалою від 04 грудня 2024 року задоволено клопотання адвоката Даценка А.М. про витребування у позивача наступних доказів: оригіналів державних актів на земельні ділянки серії ЯЛ №2777430 та ЯЛ №2777407, договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 28 квітня 2019 року, будівельного паспорту на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, у приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Шамукової Н.В. витребувано матеріали спадкової справи відносно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У зв`язку з витребуванням доказів підготовче засідання відкладено на 27 грудня 2023 року (а. с. 82). Протокольною ухвалою від 27 грудня 2023 року підготовче засідання в справі відкладено на 11 січня 2024 року за клопотанням представника позивача (а. с. 131). Ухвалою від 11 січня 2024 року за клопотанням представника позивача до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . Разом з цим адвокату Жалковському В.Ю. відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів, які містять інформацію про те, чи відкриті в АТ «УКРГАЗБАНК» банківські рахунки на ім`я [PERSON] , зокрема рахунок [NUMBER] ; чи наявні на банківських рахунках [PERSON] грошові кошти та в яких сумах; чи надходили на рахунок (рахунки) [PERSON] кошти в сумі 5 500 000 грн від ТОВ «ЕЛІТ БУД» як інвестиційний прибуток; чи арештовані банківські рахунки [PERSON] та на підставі чого; чи здійснювалось зняття коштів за банківських рахунків [PERSON] після 07 листопада 2022 року та в яких сумах. Підготовче засідання в справі відкладено на 01 лютого 2024 року (а. с. 150-153). 01 лютого 2024 року справа була знята з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді та призначена до розгляду на 12 лютого 2024 року (а. с. 179). Протокольною ухвалою від 12 лютого 2024 року підготовче засідання в справі відкладено на 20 лютого 2024 року за клопотанням представника позивача (а. с. 184). Ухвалою від 20 лютого 2024 року підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 07 березня 2024 року (а. с. 191) ІІІ Позиція сторін у судовому засіданні У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Жалковський В.Ю. позов підтримали. Разом з цим позивач [PERSON] додатково також зазначила, що її чоловік [PERSON] та [PERSON] підтримували дружні стосунки. Останній часто брав у чоловіка в борг кошти без розписок і повертав їх. Обставини, за яких була складена розписка від 26 серпня 2016 року їй не відомі. Але про цю розписку вона була обізнана. Знала, що чоловік неодноразово звертався до [PERSON] з приводу повернення запозичених коштів. Зі свого боку останній повідомляв, що не має необхідної суми та запевняв, що кошти поверне обов`язково. У подальшому, не повернувши борг за попередньою розпискою, [PERSON] звернувся до чоловіка з проханням позичити 75\~000 доларів США на розвиток бізнесу. Порадившись, вони з чоловіком погодилися надати позику, так як у неї були наявні гроші від продажу квартири в м. Москва, яку вона отримала у спадок. Гроші передавалися у них вдома, де в її присутності, а також у присутності її чоловіка, сина та [PERSON] . [PERSON] написав розписку від 04 жовтня 2017 року та передав у залог документи на нерухоме майно. Запозичені кошти в сумі 75\~000 доларів США [PERSON] обіцяв повернути протягом року. Однак, у подальшому позику він так і не повернув. Її чоловік неодноразово звертався до [PERSON] з приводу повернення грошей. Останній запевняв, що в нього на банківському рахунку наявні гроші від інвестицій у ТОВ «Еліт Буд», але у зв`язку з відкритим кримінальним провадженням на них накладений арешт, який як тільки буде знятий, він поверне борг. На підтвердження цього [PERSON] надав чоловіку фотокопії листів з ТОВ «Еліт Буд» та банку. У зв`язку з неповерненням боргу за розпискою від 04 жовтня 2017 року, [PERSON] написав розписку від 08 жовтня 2019 року. Кошти за цією розпискою [PERSON] не отримував. Фактично, це були проценти за користування попередньою позикою в сумі 75\~000 доларів США. Дізнавшись про смерть [PERSON] наприкінці 2022 року, у січні та лютому 2023 року вона зверталася до [PERSON] з усною вимогою повернути борг, але остання їй відмовила. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник останніх адвокат Даценко А.М. проти задоволення позову заперечував. IV. Фактичні обставини, встановлені судом А) Показання свідка [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що його батько [PERSON] та [PERSON] товаришували. Останній неодноразово брав у батька в борг гроші у сумах, що не перевищували 5\~000 доларів США та повертав їх. Коли [PERSON] вперше позичив велику суму коштів, була складена й перша письмова розписка. У його присутності [PERSON] склав розписку про отримання 75\~000 доларів США та передав батькам документи на нерухоме майно. Під час складання цієї розписки окрім нього були присутні його батьки та подружжя [PERSON] . При ньому гроші не передавалися. Про передачу грошових коштів за цією та іншими розписками йому відомо зі слів батька. Б) Письмові докази Згідно з розпискою від 26 серпня 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в розмірі 120\~000 грн, які зобов`язується повернути до 26 листопада 2016 року. На випадок неповернення залишив у залог документи на СТО, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: техпаспорт та два державні акти (а. с. 10 зворотній бік). Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, зокрема, гараж з прибудовою та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовлений 28 вересня 2015 року на замовлення [PERSON] (а. с. 11-13). Відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯМ №096941 та серії ЯМ №096942, виданих 02 листопада 2011 року на підставі рішення 08 сесії 06 скликання Білопільської міської ради, [PERSON] є власником земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, з кадастровим номером 5920610100:00:007:1016 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0152 га, з кадастровим номером 5920610100:00:007:1017, які знаходяться за вказаною вище адресою (а. с. 21-22). Згідно з розпискою від 04 жовтня 2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 75\~000 доларів США. В залог передав документи на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку з будинком за адресою: [ADDRESS] . В разі неповернення грошових коштів, [PERSON] не заперечує проти переходу права власності на майно (трикімнатну квартиру та земельну ділянку з будинком) [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до державних актів серії ЯЛ №277430 та серії ЯЛ №277407, виданих 04 жовтня 2011 року на підставі рішення 06 сесії 06 скликання Білопільської міської ради від 25 лютого 2011 року, власником земельних ділянок з кадастровим номером 5920610100:00:007:1018, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га та з кадастровим номером 5920610100:00:007:1019, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,2127 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а. с. 15-16). Будівельний паспорт на будівництво житлового будинку, літньої кухні та гаража за вказаною адресою виготовлений 27 травня 2015 року на замовлення [PERSON] (а. с. 18-20). 11 червня 2015 року відповідно до вимог частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» [PERSON] повідомила про початок означеного будівництва Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області (а. с. 17). Відповідно до розписки від 08 жовтня 2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1\~200\~000 грн, які зобов`язався повернути в строк до 08 листопада 2019 року. В залог залишив наступні документи: технічний паспорт та договір купівлі-продажу на цілісний майновий комплекс, а саме Липоводолинський завод (молокозавод), розташований за адресою: [ADDRESS] , документи на цілісний майновий комплекс Ворожбянський завод (завод металооброблюючий), розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 23). Згідно з договором купівлі-продажу від 28 квітня 2019 року та технічним паспортом на нежитлові приміщення, [PERSON] є власником комплексу будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а. с. 24-28). Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21 квітня 2015 року фізична особа підприємець [PERSON] придбав у ТОВ «ЄВРО НИВА ІНВЕСТ» комплекс будівель і споруд Ворожбянського машинобудівного заводу в кількості 31 найменування, розташований за адресою: Сумська обл., м. Ворожба, вул. Ворошилова, 110 (а. с. 30-32). З листа ТОВ «Еліт Буд» від 13 липня 2020 року вбачається, що 15 травня 2019 року фізична особа - підприємець [PERSON] вніс до статутного капіталу товариства в якості інвестицій грошові кошти в сумі 3\~500\~000 грн. За час користування коштами, в якості інвестиційного прибутку, товариство взяло на себе зобов`язання повернути грошові кошти в сумі 5\~500\~000 грн в термін до 01 жовтня 2020 року (а. с. 33). Згідно з повідомленням АТ «Укргазбанк» від 13 вересня 2021 року на запит [PERSON] , з 03 червня 2021 року право клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на рахунку [NUMBER] ……………….9051 обмежено у відповідності з листом №464/21, який надійшов на адресу банку від СУ ГУНП в м. Києві, та відповідно до ст. 1074 ЦК України (а. с. 33 зворотний бік). Відповідно до довідки завідувача Білопільської державної нотаріальної контори №178/02-14 від 23 вересня 2022 року [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем останнього є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом, спадкова справа №63/2022 від 17 травня 2022 року, зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером 69285399 (а. с. 34). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НСВ №057374, виданим державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б., зареєстрованим у реєстрі за №315, [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] житловий будинок з прибудовами та господарчими будівлями і спорудами під [ADDRESS] (а. с. 34 зворотній бік). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №347759378, у приватній власності [PERSON] перебуває зокрема: - земельна ділянка за кадастровим номером 5920610100:00:007:1017 площею 0,0153 га, розташована за адресою: [ADDRESS] ; підстава права власності - Свідоцтво про право на спадщину, видане 03 серпня 2023 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою Н.В., за реєстраційним №384; - земельна ділянка за кадастровим номером 5920610100:00:007:1016 площею 0,1 га, розташована за адресою: [ADDRESS] ; підстава права власності - Свідоцтво про право на спадщину, видане 03 серпня 2023 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою Н.В., за реєстраційним № 383; - земельна ділянка за кадастровим номером 5920610100:00:007:1018 площею 0,1 га, розташована за адресою: [ADDRESS] ; підстава права власності - Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 277430 від 11 серпня 2011 року (із позначенням «втрачено»); - земельна ділянка за кадастровим номером 5920610100:00:007:1019 площею 0,2127 га, розташована за адресою: [ADDRESS] ; підстава права власності - Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 277407 від 11 серпня 2011 року (із позначенням «втрачено»); - трикімнатна житлова квартира загальною площею 59,92 кв. м, житловою площею 37 кв. м; підстава права власності - Договір дарування, посвідчений 18 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Ясинок Ж.В., за реєстраційним № 837; - однокімнатна житлова квартира загальною площею 35,42 кв. м, житловою площею 18,5 кв. м; підстава права власності - Договір дарування, посвідчений 16 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Ясинок Ж.В., за реєстраційним № 826; - гараж загальною площею 50,10 кв. м; підстава права власності - Договір купівлі-продажу, посвідчений 05 грудня 2006 року приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Шамуковою Н.В., за реєстраційним №1977 (а. с. 35-37). Аналогічна інформація про належне відповідачу [PERSON] нерухоме майно відображена і в наданій представником останньої Інформаційній довідці з Дережавного реєстру речових прав на нерухоме майно №362797707, сформованій 23 січня 2024 року (а. с. 158-173). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 листопада 2022 року Білопільським Відділом ДРАЦС у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [PERSON] помер [INFO] в смт. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області (а. с. 91). 18 квітня 2023 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Шамуковою Н.В. за заявами [PERSON] та [PERSON] заведена спадкова справа №21/2023 після смерті [PERSON] , зареєстрована в спадковому реєстрі за №70535444 (а. с. 86-119). Згідно з договором про поділ спадщини від 03 серпня 2023 року, до [PERSON] перейшло право на дві земельні ділянки: з кадастровим номером 5920610100:00:007:1016 для індивідуального житлового гаражного і дачного будівництва площею 0,1000 га, та з кадастровим номером 5920610100:00:007:1017 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0153 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а до [PERSON] право на 25/100 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а. с. 103). На вказане майно 03 серпня 2023 року [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими номерами 383, 384 та 385 (а. с. 71, 114-119). Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 08 листопада 2023 року задоволено скаргу [PERSON] , скасовано постанову заступника начальника СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Будка І.В. від 31 березня 2023 року про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 лютого 2023 року за №12023200570000070, за фактом вимагання, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а. с. 72-73). Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 2011 року [PERSON] продала належну їй 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 2\~050\~000 руб (а. с. 126). Згідно з платіжними дорученнями від 20 та 24 січня 2012 року [PERSON] надійшли грошові кошти в сумі 10\~000 дол США, що еквівалентно 79\~898 грн та 59\~442, 24 дол США, що еквівалентно 474\~931 грн 61 коп. (а. с. 128). V. Застосовані судом норми права, висновки суду 1) Розписка від 26 серпня 2016 року а) Щодо наявності правовідносин позики Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Окрім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаній повернути суму позики у строк та в порядок, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошових коштів із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у справах №6-1967цс15, №6-487цс17, а також Верховний Суд у постанові від 21 березня 2018 року в справі №761/11028/14-ц та у справі №211/3035/14-ц, а також у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №707/2606/16-ц. Розписка від 26 серпня 2016 року складена в письмовій формі, містить зобов`язання [PERSON] повернути кошти у сумі 120\~000 грн до 26 листопада 2016 року, дату складення розписки та підпис позичальника, що є обов`язковими складовими елементами розписки та дає підстави вважати про укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики. Підписуючи розписку, [PERSON] засвідчив своїм підписом, що його волевиявлення було вільним, усвідомленим, відповідало внутрішній волі, а умови договору зрозумілі і відповідали реальній домовленості сторін. (а. с. 10 зворотний бік). Таким чином, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача, про те, що надана позивачем розписка від 26 серпня 2016 року не є підтвердженням укладення договору позики. Суд також критично оцінює аргументи представника відповідача про те, що надана позивачем розписка не підтверджує факт передачі коштів у борг, оскільки за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики та підтверджує його укладення, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми. Це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, та постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №686/21857/16-ц (провадження № 61-27509св18). Як встановлено судом, оригінал боргової розписки від 26 серпня 2016 року перебуває у спадкоємця позикодавця, на ньому не зазначено про повернення оспорюваної суми, що свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Доказів протилежного суду не надано. Факт написання\~ [PERSON] \~зазначеної розписки\~відповідачем не\~спростований. Про проведення судової експертизи з метою встановлення справжності підпису у розписці сторона відповідача клопотань не заявляла, а сама по собі відсутність у змісті боргової розписки реквізитів сторін не впливає на факт укладення та дійсність договору позики. З огляду на наведене, суд вважає, що оскільки письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику, між сторонами наявні позикові відносини, що підтверджується оригіналом розписки [PERSON] , який знаходиться у позивача та засвідчує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти [PERSON] до 26 листопада 2016 року, а також свідчить про не виконане боргове зобов`язання. б) Щодо правонаступництва у спірних правовідносинах Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Зобов`язання за договором позики не припиняються внаслідок смерті позикодавця, оскільки не є нерозривно пов`язаними з його особою (статті 608, 1219 ЦК України). З матеріалів справи встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] . Відповідно остання наділена правом на звернення до суду з вказаним позовом. У зв`язку з цим доводи представника відповідача про відсутність у неї такого права суд розцінює критично, адже згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття. В силу статті 1296 ЦК України, одержання свідоцтва про право на спадщину, є лише правом спадкоємця, а відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 1297 ЦК України, обов`язок звернутися до нотаріуса за видачою свідоцтва про право на спадщину, визначено лише для спадщини в складі якої є майно, яке підлягає державній реєстрації. в) Щодо строків позовної давності Стосовно заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до заявлених вимог суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Унормований статтею 257 ЦК України строк на звернення до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики від 26 серпня 2016 року, почався з кінцевої дати повернення суми позики 26 листопада 2016 року та закінчився 27 листопада 2019 року. Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] набула право вимоги до позичальників за розпискою від 26 серпня 2016 року в тому ж обсязі прав і строків, які існували у первісного кредитора [PERSON] . У даному випадку заміна кредитора у зобов`язанні за вказаною розпискою, яка відбулась у порядку спадкування, у силу положень статті 262 ЦК України, не змінила порядку обчислення та перебігу позовної давності, оскільки спадкоємець, за правилами статті 1218 ЦК України набула права та обов`язки за розпискою в обсязі, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто право вимоги за розпискою, яке набула спадкоємець, обмежується обсягом прав, які існували у спадкодавця. З урахуванням наведених норм та кінцевої дати повернення позики, суд дійшов висновку, що позовна давність за розпискою від 26 серпня 2016 року позивачем пропущена. З заявою про поновлення строку позовної давності [PERSON] до суду не зверталася. Доводи представника позивача про те, що строк позовної давності за вказаною розпискою переривався написанням наступних двох розписок є помилковими та суперечать положенням статті 264 ЦК України, оскільки доказів того, що розписки, які є предметом судового розгляду взаємопов`язані між собою суду не надано. З огляду вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за розпискою від 26 серпня 2016 року у зв`язку з пропуском строку позовної давності. 2) Щодо розписки від 04 жовтня 2017 року Відповідно до розписки від 04 жовтня 2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 75\~000 доларів США. З`ясовуючи юридичну природу вказаної розписки, суд виходить з того, що вона не містить даних про умови отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у борг, не містить зобов`язання позичальника про їх повернення та дати повернення, а тому не є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд вважає, що розписка від 04 жовтня 2017 року не є підтвердженням укладення між сторонами договору позики як реальної односторонньої оплатної угоди на зазначених позивачем умовах. Викладене вище свідчить про іншу правову природу отримання [PERSON] грошей від [PERSON] і написання вказаної розписки не підтверджує факту укладення саме договору позики. Тому суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] договір позики, в розумінні зазначених вище вимог закону, не укладався. Сам лише факт наявності у позивача оригіналу вказаної розписки не може безумовно свідчити про існування договору позики між [PERSON] та [PERSON] . Переконливих доказів на підтвердження факту передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] позивачем не надано. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою від 04 жовтня 2017 року. 3) Щодо розписки від 08 жовтня 2019 року З розписки від 08 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1 200 000 грн, які зобов`язався повернути в строк до 08 листопада 2019 року. Як зазначає позивач, вказана розписка була складена у зв`язку з неповерненням [PERSON] грошових коштів у сумі 75\~000 доларів США за розпискою від 04 жовтня 2017 року та є відсотками за порушення виконання зобов`язання. Отже, договір позики, на який посилається позивач, фактично між [PERSON] та [PERSON] не укладався. За таких обставин, виходячи зі змісту статті 1047 ЦК України, розписка від 08 жовтня 2019 року не є підтвердженням укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики, оскільки як зазначає сам позивач, під час складання вказаної розписки факту передачі грошей не було, а отже, вона не є документом, який видається боржником кредитору за договором позики. Виходячи з того, що розписка від 04 жовтня 2017 року не є договором позики в розумінні ст. 1046 ЦК України та не передбачає сплату відсотків, вказана в розписці від 08 жовтня 2019 року сума не є боргом, а виниклі між сторонами правовідносини не є позиковими та не регулюються нормами права, на які посилається позивач. З огляду на викладене вище, правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення коштів за розпискою від 08 жовтня 2019 року відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed