Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

В листопаді 2023 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 05 грудня 2022р. між ТОВ «Маніфою» (далі Первісний кредитор) та [PERSON] (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено Договір позики №\~ 4903187(далі Договір позики). Договір\~\~ позики\~\~ підписано електронним\~ підписом\~ Позичальника, відтвореним\~ шляхом\~\~ використання\~ Позичальником\~\~ одноразового ідентифікатора (електронного\~ підпису)\~ і був\~ надісланий\~\~ на\~\~\~ номер\~ мобільного телефону\~\~\~\~ відповідача, про що свідчить\~ п. 9\~ Договору позики, реквізити та\~\~\~ підпис. Згідно з п.п. 2.1. Договору позики, за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник\~ приймає на\~ себе\~ обов`язок\~ повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів\~ (суму позики) та\~ сплати Позикодавцю\~ проценти від\~ Суми позики та всі інші\~\~ платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Відповідно до п.п. 2.5. Договору\~ позики, позика надається Позичальнику\~ шляхом безготівкового переказу на\~\~ рахунок\~ банківської\~ картки, зареєстрованої Позичальником для\~ цієї цілі\~ в Особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства\~ протягом 3 (трьох) робочих днів з\~ дати підписання Договору. Підписуючи Договір\~ Відповідач\~ підтвердив, що в чіткій та\~ зрозумілій\~ формі\~ отримав інформацію,\~ передбачену\~ ч. 2 ст. 12 Закону України «Про\~ фінансові\~ послуги та державне регулювання\~ ринків\~ фінансових послуг», а\~ також інформацію щодо своїх прав\~ та\~ обов`язків згідно з Законом\~ України «Про захист прав\~ споживачів»\~ та\~\~ Законом України\~ «Про Захист\~\~ персональних даних» Відповідно до п.п. 10.1.5 та п.п. 10.1.6.\~ Договору\~ позики Відповідач\~ підтвердив, що\~\~ вивчив та повністю\~ погоджується з\~ умовами\~ Правил надання грошових коштів\~ у позику, в тому числі і на умовах\~ фінансового кредиту\~ товариством\~ з обмеженою відповідальністю\~ «Маніфою», які є\~\~ невід`ємною\~ частиною Договору, а\~ також вивчив та\~ повністю\~ погоджується з умовами\~\~ цього Договору\~ позики. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 11.05.2023 між ТОВ «Маніфою»\~ та\~ товариством з обмеженою відповідальністю\~ «Європейська\~ агенція з\~ повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 11-05/2023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою`передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою`Права Вимоги до Боржників, вказаними уРеєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав\~\~ або\~ настане в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за\~ управління кредитом, плату за\~ процентною ставкою), пеню процент за порушення грошових зобов`язань, інші\~ платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплена їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2023 до Договору факторингу № 11-05/2023 від 11.05.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло прав грошової вимоги до Відповідача в сумі 14 040,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 040,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою;0,00 грн. - сума заборгованості за процентами\~ на прострочену позику. Згідно\~ п. 3.9 Договору факторингу, у разі отримання\~ коштів від Боржника, органів\~ виконавчої служби в рахунок\~ погашення Заборгованості\~\~ після дати\~\~ підписання цього\~ Договору, клієнт зобов`язаний\~ перерахувати\~ ці кошти Фактору\~ протягом 3 (трьох)\~\~ банківських днів\~ з дати їх\~ отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При\~ перерахуванні коштів\~ Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді\~ електронного\~ листа, а саме, вказати\~ наступні данні\~ Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на\~ повідомлення, Відповідач\~ не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права\~ грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення\~ існуючої\~\~\~ заборгованості. З моменту\~ отримання сплати\~ Відповідачем\~\~\~ коштів\~ на\~ рахунок Первісного Кредитора, вони були\~ перераховані\~ на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані\~ на погашення існуючої\~ заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики № 4903187 в розмірі 14 040,00 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за Договором позики №\~ 4903187 в розмірі 14\~ 040 грн.,з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 040,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 0,00 грн. - сума заборгованості за процентами\~ на прострочену позику, та стягнути з\~ [PERSON] \~ на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати. В разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження призначений розгляд справи за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] здійснювати за відсутністю представника Позивача, і у випадку неявки в судові засідання Відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів ( а. с. 1-4 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. (а.с. 41) та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 29 листопада2023 року\~ судом\~ було\~\~ здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ (а.с. 44). 27 грудня2023 року за вх. № 59444 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а.с. 45). Згідно отриманої інформації, [PERSON] , [INFO] \~ зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Оскільки останнім відомим місцем реєстрації відповідача [PERSON] є м. Біла Церква, то вказана справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 27 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 25 січня 2024 року (а.с. 46-47). 25 січня 2024 судове засідання по справі, за\~\~\~ клопотанням відповідача [PERSON] ,\~ було\~ відкладено до 11 год. 30 хв. 29 лютого 2024 року (а.с.50). В судове засідання позивач ТОВ «ФК «ЄАБП» свого представника не направив, звертаючись до суду з позовною заявою, в прохальній її частині, представник [PERSON] просив суд в разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження, призначений розгляд справи за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до\~ [PERSON] здійснювати за відсутністю представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів ( а. с. 4 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 29.02.2024 року за вх. № 11480 судом отримано заяву,\~ в якій останній просив\~ суд вказану справу розглянути без його участі,\~ позов\~ визнає частково в частині\~\~ стягнення заборгованості за\~ основною сумою боргу. В частині\~\~ стягнення заборгованості\~ за процентами за користування позикою\~\~ позов не визнає,\~ судовий збір залишає за\~ собою. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). В свою чергу, позивач та відповідач скористувалися своїм правом, визначеним в ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Інших заяв та клопотань на час розгляду справи від учасників судового розгляду на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи не з`явилися в судове засіданні, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що\~\~ 05 грудня 2022р. [PERSON] уклав\~ з\~ товариством\~ з обмеженою відповідальністю\~\~\~ «Маніфою» Договір позики №\~ 4903187(а.с. 5-9). Згідно з п 2.1. Договору позики, за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник\~ приймає на\~ себе\~ обов`язок\~ повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів\~ (суму позики) та\~ сплати Позикодавцю\~ проценти від\~ Суми позики та всі інші\~\~ платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Згідно п. 2.3.3\~ сума\~ позики 5000,00\~ грн., загальний\~\~ строк позики -\~ 80 днів до 23 лютого 2023 року (п. 2.3.4).Строк\~ позики складається з розрахункових періодів, визначених Розрахунком. Дата надання позики\~ 05 грудня 2022 року ( п. 2.3.5 Договору ). Згідно п. 2.4.1 Договору,\~ акційна процентна\~ ставка, фіксована: 2,20000 %\~ на\~ день застосовується\~\~ протягом першого\~ розрахункового періоду\~ у разі наявності\~ акційних пропозицій та діє лише\~\~\~ за умови дотримання\~ Позичальником\~ умов оплати заборгованості за цією ставкою\~ відповідно до п 3.1.1\~ цього Договору. Згідно п. 2.4.2.\~ Договору, базова\~ процентна ставка, фіксована: 2,20000 % на день застосовується\~\~ протягом першого\~ розрахункового періоду\~ відповідно до п. 3.1.2 Договору, а також у разі продовження строку позики\~\~ протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами\~ відповідної Додаткової угоди, укладеної\~ Сторонами цього Договору. Згідно п. 2.4.3 цього Договору, Основна\~\~ процентна ставка, фіксована: 3,00000 % на день застосовується\~ протягом усього\~ строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Відповідно до п.п. 2.5. Договору\~ позики, позика надається Позичальнику\~ шляхом безготівкового переказу на\~\~ рахунок\~ банківської\~ картки, зареєстрованої Позичальником для\~ цієї цілі\~ в Особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства\~ протягом 3 (трьох) робочих днів з\~ дати підписання Договору. Згідно\~ п. 2.7\~ розмір процентних ставок, визначених п. 2.4.\~ цього Договору є фіксованим та не може бути\~ змінено\~ Позикодавцем в односторонньому порядку. Після спливу першого розрахункового періоду, у\~ межах всього подальшого строку позики проценти\~ за користування позикою нараховуються за\~ основною процентною ставкою\~ в\~ розмірі визначеному п. 2.4.3 цього Договору, за\~ кожен\~ день користування позикою в\~ межах\~ строку позики (п. 3.2.). Повернення позики\~ та сплата нарахованих\~ процентів за користування\~ позикою здійснюється Позичальником у визначений\~ цим\~ Договором або Додатковою угодою\~ щодо\~ продовження\~ строку позики\~ достроково шляхом перерахування\~ грошових коштів на поточний рахунок\~ Позикодавця (п. 3.4.) Відповідно до п.п. 10.1.5 та п.п. 10.1.6.\~ Договору\~ позики Відповідач\~ підтвердив, що\~\~ вивчив та повністю\~ погоджується з\~ умовами\~ Правил надання грошових коштів\~ у позику, в тому числі і на умовах\~ фінансового кредиту\~ товариством\~ з обмеженою відповідальністю\~ «Маніфою», які є\~\~ невід`ємною\~ частиною Договору, а\~ також вивчив та\~ повністю\~ погоджується з умовами\~\~ цього Договору\~ позики. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін. У Додатку № 1 до Договору позики №\~ 4903187 від 05 грудня\~ 2022 року (а.с. 10 - 11) та Паспорту позики (а.с. 12-14), зазначено, щосередньоденний розмір процентів за користування позикою - акційний 2,20000 %; середньоденний розмір процентів за користування позикою базовий 2,20000%;\~ основна\~ процентна ставка за позикою 3,00000 %.\~ Реальна річна ставка\~\~ становить\~ 49935 %, а загальна\~ вартість\~ позики 9050,00 грн. 04 січня 2023 року між сторонами\~ було укладено Додаткову угоду №1 до договору позики № 4903187 від 05 грудня 2022 року - Додаток №2 (а.с. 15-16), якою сторони погодили\~\~ загальний строк\~ користування\~ позикою до 09 березня 2023 року (64 дні). Дата повернення позики\~ 09 березня 2023 року. Згідно п. 3 Додаткової угоди проценти за користування кредитом\~ нараховуються згідно з Розрахунком, затвердженим\~ Сторонами\~\~ при укладенні цієї\~ Додаткової угоди щодо\~\~ продовження\~ строку\~\~ позики, що є її\~\~ невід`ємною\~ частиною\~\~ Додаток № 1. Згідно\~ розрахунку за Додатковою угодою\~ № 1\~ від 04 січня 2023 року\~\~\~\~ загальна вартість\~\~ позики в\~ межах дії Додаткової\~ угоди\~ - 7290,00 грн., а\~\~\~ реальна\~ річна\~ процентна ставка\~\~ - 102587 %. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язанні настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до ч. 3. ст. 549 ЦК України є пеня. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання ). \~ Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних cиcтeм, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта і цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.\~ Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язана, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданогозабезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Наведене вище, у свою чергу свідчить про належне укладення\~ договору позики шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі N 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 та від 10 червня2021 року у справі N 234/7159/20. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Отже, сторонами було досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановахвід 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження№ 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Такої правовї позиція дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21. Отже, відповідач підписуючи вищевказаний Договір, прийняв та погодився з його умовами.\~ 11 травня\~ 2023 року\~ між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 11-05/2023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою»\~ передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників ( а. с. 18-20 ). Згідно п.1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав\~\~ або\~ настане в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за\~ управління кредитом, плату за\~ процентною ставкою), пеню процент за порушення грошових зобов`язань, інші\~ платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сум грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідні Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплена їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2023 до Договору факторингу № 11-05/2023 від 11.05.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло прав грошової вимоги до Відповідача в сумі 14 040,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 040,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою;0,00 грн. - сума заборгованості за процентами\~ на прострочену позику. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитороа не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічної правової позиції дотримується і КЦС ВС в постанові від 06 лютого 2018 року у справі No 278/1679/13-ц. В зазначеній постанові ВС зауважив, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається [PERSON], не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 756/668/15-ц (провадження № 61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. До матеріалів справи додано\~ Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за вищевказаним Договором ( а. с. 21). Позивач звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, вказував на те, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав своїх зобов`язань та після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умоввищевказаного\~ договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Враховуючи постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 - факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведеного кредитного договору таким що укладений з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитним договором. Тому, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргуза Договором позики №\~ 4903187\~ від 05.12.2022 року є такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, звертаючись до суду 29.02.202 4року з заявою про розгляд справи за його відсутністю, відповідач визнав позовні вимоги позивача частково, в частині суми заборгованості за основною сумою боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стосовно позовних вимог позивача\~ в частині стягнення з відповідача 9 040,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою, в цій частині не визнав вимоги відповідач, суд приходить до наступного. Як зазначено вище та не спростовано з боку відповідача, останнім дійсно було укладено з ТОВ «Маніфою» Договір позики № 4903187 від 05.12.2022 року,\~ за умовами якого було отримано грошові кошти. Згідно п. 2.4.1 Договору\~ позики, акційна процентна\~ ставка, фіксована: 2,20000 %\~ на\~ день застосовується\~\~ протягом першого\~ розрахункового періоду\~ у разі наявності\~ акційних пропозицій та діє лише\~\~\~ за умови дотримання\~ Позичальником\~ умов оплати заборгованості за цією ставкою\~ відповідно до п 3.1.1\~ цього Договору. Згідно п. 2.4.2.\~ Договору, базова\~ процентна ставка, фіксована: 2,20000 % на день застосовується\~\~ протягом першого\~ розрахункового періоду\~ відповідно до п. 3.1.2 Договору, а також у разі продовження строку позики\~\~ протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами\~ відповідної Додаткової угоди, укладеної\~ Сторонами цього Договору. Згідно п. 2.4.3 вказаного Договору, Основна\~\~ процентна ставка, фіксована: 3,00000 % на день застосовується\~ протягом усього\~ строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Розмір процентних ставок, визначених п. 2.4.\~ цього Договору є фіксованим та не може бути\~ змінено\~ Позикодавцем в односторонньому порядку (\~ п. 2.7\~ Договору позики ). У Додатку № 1 до Договору позики №\~ 4903187 від 05 грудня\~ 2022 року (а.с. 10 - 11) та Паспорту позики (а.с. 12-14), зазначено, що середньоденний розмір процентів за користування позикою - акційний 2,20000 %; середньоденний розмір процентів за користування позикою базовий 2,20000%;\~ основна\~ процентна ставка за позикою 3,00000 %.\~ Реальна річна ставка\~\~ становить\~ 49935 %, а загальна\~ вартість\~ позики 9050,00 грн. 04 січня 2023 року між сторонами\~ було укладено Додаткову угоду №1 до договору позики № 4903187 від 05 грудня 2022 року - Додаток №2 (а.с. 15-16), якою сторони погодили\~\~ загальний строк\~ користування\~ позикою до 09 березня 2023 року (64 дні). Дата повернення позики\~ 09 березня 2023 року.\~ Згідно п. 3 Додаткової угоди проценти за користування кредитом\~ нараховуються згідно з Розрахунком, затвердженим\~ Сторонами\~\~ при укладенні цієї\~ Додаткової угоди щодо\~\~ продовження\~ строку\~\~ позики, що є її\~\~ невід`ємною\~ частиною\~\~ Додаток № 1. Згідно\~ розрахунку за Додатковою угодою\~ № 1\~ від 04 січня 2023 року\~\~\~\~ загальна вартість\~\~ позики в\~ межах дії Додаткової\~ угоди\~ - 7290,00 грн., а\~ реальна\~ річна\~ процентна ставка\~ - 102587 %. Оскільки умовами вищевказаного\~ договору, Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, суд погоджується, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі 9 040 грн. Відповідач, в свою чергу, не спростував розрахунок нарахованих\~ відсотків, наданий позивачем та не надав свого розрахунку ( контрарозрахунку ). Суд погоджується і з доводами позивача\~ в частині стягнення з відповідача процентів у розмірі 9040,00 грн., оскільки умовами вищевказаного\~ Договору позики № 4903187 від 05 грудня 2022 року за користування кредитними коштами передбачено сплату процентів, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (\~ п. 3 Договору ). Тобто, нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань. Заперечуючи вимоги позивача в цій частині ( заборгованості за процентами ), про що зазначено останнім в заяві, яка була отримана судом 29.02.2024 року, з боку відповідача таке заперечення не було обґрунтовано належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності,\~ суд приходить до переконання про наявність усіх підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»). Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» були понесені судові витрати у сумі 2684,00 гривень, які документально підтверджені (а.с.38). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені при зверненні до суду у вищевказаному розмірі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved