Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

12 листопада 2020 року представник комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Позовна заява мотивована тим, що відповідачу проводились нарахування теплової енергії відповідно до тарифів на теплову енергію, які встановлені з 01.01.2019 відповідно до Постанови НКРЕКП від 10.12.2018 № 1752 «Про встановлення тарифів на послугу з централізованого опалення, що надається населенню КПТМ «Криворіжтепломережа», яке є виконавцем цієї послуги» тариф для абонентів житлових будинків з будинковими квартирними приладами обліку теплової енергії за 1 Гкал становить 1701,19 грн/Гкал (з ПДВ); тариф для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії становить 80,04 грн/м.кв. (з ПДВ). На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний будинок є багатоповерховим, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачі отримують теплову енергію. КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії. Відповідач у порушення ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оплату за отримані послуги не проводив, внаслідок чого заборгованість за період з 01.11.2019 по 01.10.2020 склала 7196,85 грн, яку позивач просив суду стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~25 листопада 2021 року відповідач надав суду пояснення на позов. Як на підставу заперечень посилався на те, що позов подано не повноважною особою, позивач немає ніяких ліцензій на право здійснювати послуги з централізованого опалення та послуги з постачання теплової енергії, немає типового договору, та жоден статут позивача не зареєстрований у державного реєстратора, немає дати і номера реєстрації, тобто немає процесуальної дієздатності. Крім того, позивачем подано позов з того самого предмету та щодо тих самих підстав у справі № 216/373/20 та постановлено рішення у справі про стягнення з нього заборгованості. Просив суд передати до правоохоронних органів матеріали відносно представника позивача [PERSON] за ст. 400-1 КК України (представництво в суді без повноважень), та стягнути з останньої на його користь 10000 грн моральної шкоди, та 6000 грн витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~14\~грудня 2021\~року представник\~позивача [PERSON] \~звернулась до\~суду із\~запереченнями на\~пояснення відповідача.КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює свою діяльність на підставі ліцензії серії АД № 041744 від 10.08.2012 виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, строком дії до 23.08.2017; ліцензії серії АД № 041745 від 23.08.2012, строком дії до 09.08.2017; ліцензії серії АД № 041746 від 23.08.2012, строком дії до 09.08.2017; та відповідно до постанови НКРЕКП № 1997 від 15.11.2016 позивачу переоформлено ліцензію АД № 041744 на безстроковій основі. Представники позивача беруть учать у розгляді справи, яка є малозначною на підставі довіреності, в порядку визначеному статтею 62 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2020 у справі № 216/373/20 стягнено з відповідача заборгованість за період з 16.01.2019 по 01.10.2019 в розмірі 8390,06 грн, а у справі № 216/6363/20 за період з 01.01.2019 по 01.10.2020, тобто позивачем не подавався до відповідача інший позов з того самого предмета та з тих самих підстав. Вважає заперечення відповідача безпідставними та необґрунтованими в частині невизнання позову, а також щодо стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі по тексту Правила), надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання\~відповідачів. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.10.2019, [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі\~договору купівлі-продажу,\~посвідченого 16.01.2019\~приватним нотаріусом\~Криворізького міського\~нотаріального округу\~Колесниковою Н.Л.\~ \~ \~ Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить про те, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язань що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту як до інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Розу Дніпропетровської області від 29.05.2020 № 216/373/20, яке набрало законної сили 30.06.2020 стягнено з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» боргу по оплаті за централізоване опалення квартири [ADDRESS] , за період з 16.01.2019 по 01.11.2019 в розмірі 8390,06 грн. Також, постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.09.2021 скасовано рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Розу Дніпропетровської області від 31.03.2021 № 216/6361/20, та солідарно стягнено з [PERSON] , [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» боргу по оплаті за послуги з постачання теплової енергії квартири [ADDRESS] , за період з 07.05.2019 по 01.10.2020 в розмірі 7327,59 грн. З розрахунку,\~наданого позивачем,\~підтверджений факт\~наявності заборгованості відповідача за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2019 по 01.10.2020 за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 7196,85 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Разом з тим, зміст вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», передбачає, що обов`язок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, тому даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст. 633 ЦК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1-2 статті 77 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Вказаний правовий висновок відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, провадження № 14-400цс19. Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.11.2019 по 01.01.2020, внаслідок чого, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Заперечення відповідача не знайшли підтвердження будь-якими доказами в ході розгляду справи, та розцінюються судом як його суб`єктивне трактування обставин справи. Також, відсутні правові підстави винесення окремої ухвали щодо передачі правоохоронним органам матеріалів справи відносно представника позивача [PERSON] за ознаками ч. 1 ст. 400-1 КК України, та стягнення з останньої моральної шкоди на користь відповідача, оскільки в ході слухання справи відповідачем не заявлявся зустрічний позов в порядку встановленому ЦПК України, а витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню відповідно до норми статті 141 ЦПК України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2020 рік, складала 2102 грн, відповідно підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved