Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до\~суду з\~вищевказаною позовною\~заявою, яку обгрунтовує тим, що 30 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №НСL-001/007/2005 на суму 30000 доларів США зі строком повернення не пізніше 30 вересня 2021 року. 22 січня 2007 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СNL-В00/008/2007 на суму 100000 доларів США зі строком повернення до 21 січня 2017 року. 10 грудня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитними договорами №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 та №СNL-В00/008/2007від 22.01.2007, укладених із [PERSON] 10 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» уклали договір факторингу №1-09/18, за умовами якого останнє передало (відступило) право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитними договорами №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 та №СNL-В00/008/2007від 22.01.2007, укладених із [PERSON] . Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. За період користування кредитними коштами [PERSON] здійснювались часткові платежі на погашення зобов`язань за вказаними кредитними договорами, проте заборгованість в повному обсязі не погашена. На момент укладення договору факторингу заборгованість [PERSON] складала: по кредитному договору №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 27502,62 доларів США, що в перерахунку на національну валюту станом на 15.09.2020 становить 770081,61 грн, з яких: заборгованість по кредиту 26206,76 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1295,86 доларів США; по кредитному договору №СNL-В00/008/2007від 22.01.2007 105212,54 доларів США, що в перерахунку на національну валюту станом на 14.09.2020 становить 2945982,68 грн, з яких: заборгованість по кредиту 89345,02 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 15867,52 доларів США. Крім того, 27 листопада 2015 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №СNL-В00/008/2007від 22.01.2007 та додатковий договір №3 до кредитного договору №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005. Згідно з п. 3.1 вказаних додаткових договорів, сторони домовились, що у випадку виникнення розбіжностей між положеннями кредитного договору та цього додаткового договору, положення цього додаткового договору підлягають пріоритетному застосуванню, якщо інше не передбачено умовами цього додаткового договору. Відповідно до п. 2.1.8.3 додаткових договорів, сторони домовились, що до будь-яких вимог кредитора до позичальника буде застосовуватись позовна давність у 5 років. На день подання позовної заяви [PERSON] не повернула отримані кредитні кошти, згідно з вищевказаними кредитними договорами. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі вище вказаних кредитних договорів, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних згідно з вимогами ст. 625 ЦПК України, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 3% річних за кредитним договором №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 у розмірі 69387,58 грн та за кредитним договором № СNL-В00/008/2007від 22.01.2007 у розмірі 265450,00 грн. За вищевказаних обставин позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 в розмірі 27502,62 доларів США, що в перерахунку на національну валюту станом на 15.09.2020 становить 770081,61 грн, та 3% річних у розмірі 69387,58 грн; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007 у розмірі 105212,54 доларів США, що в перерахунку на національну валюту станом на 15.09.2020 становить 2945982,68 грн, та 3% річних у розмірі 265450,00 грн, а також стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.03.2021 витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни належним чином завірену копію виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №938, який був вчинений 28 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.05.2021 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.10.2021 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Хейніса О.Г. та зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення по цивільній справі № 128/943/21 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг «Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про визнання недійсною частини купівлі-продажу кредитного портфелю, визнання недійсним частини договору факторингу. Постановою Вінницького апеляційного суду від 15.12.2021 задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал», скасовано ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05.10.2021 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 15.02.2022 від представника відповідача [PERSON] адвоката Шеремет Г.А. надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству України, з огляду на таке. Позивач зазначає, що 10.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» уклали договір факторингу №1-09/18, за умовами якого останнє передало (відступило) право грошової вимоги за кредитним договорами, зокрема, за кредитними договорами №HCL001/007/2005 від 30.09.2005 та №CNL-B00/008/2007 від 22.01.2007, укладеними з [PERSON] . Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань. У той же час, п. 1.5 договору факторингу передбачено, що права вимоги за кредитними договорами переходять до фактора з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 цього договору, на підставі акту приймання-передачі реєстру боржників, форма якого наведена у додатку 3 до цього договору. Відповідно до п. 6.2.3 договору, права вимоги переходять до фактора з моменту підписання сторонами цього договору та за умови виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 договору, і підписання акту приймання-передачі реєстру боржників, форма якого наведена у додатку №3 до цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому, виконання фактором та клієнтом умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з урахуванням пунктів 1.5 та 6.2.3 договору факторингу №1-09/18 від 10.10.2018, а саме: належно засвідчених копій повного тексту договору факторингу, усіх додатків до нього, акту приймання-передачі реєстру боржників та доказів оплати здійснення фінансування клієнта. На обов`язковість подання таких доказів, зокрема, доказів оплати, наголошує Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 (справа №2-127/11). Крім того, відповідачем подано позовну заяву про визнання недійсною частини договору купівлі-продажу кредитного портфелю, визнання недійсним частини договору факторингу, яка розглядається Голосіївським районним судом міста Києва. Дана позовна заява аргументована, зокрема, тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не видавилася генеральна та/або індивідуальна ліцензії Національного банку України на право здійснення операцій з іноземною валютою. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не могло набути право вимоги за валютними кредитними договорами. Оскільки позивачем не доведено належним чином перехід права вимоги за договором факторингу №1-09/18 від 10.10.2018, тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.09.2022 задоволено клопотання представника відповідача та постановлено повернутися до підготовчого провадження. 24.10.2022 від представника позивача за довіреністю Бурдюг Т.В. надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що відповідач, повністю заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал» з урахуванням п. 1.5 та п. 6.2.3 договору факторингу №1-09/18 від 10.10.2018 , а саме: належно засвідчених копій повного тексту договору факторингу, усіх додатків до нього, акту приймання-передачі реєстру боржників та доказів оплати здійснення фінансування клієнта. Однак такі твердження відповідача є надуманими та не відповідають дійсності. Так, до позовної заяви в якості додатків було додано копії договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 та Додатку №1 до нього (реєстр боржників), яким підтверджується відступлення права вимоги саме за кредитними договорами №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005 та №CNL-B00/008/2007 від 22.01.2007, укладеними із [PERSON] 11.09.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано акт №1 приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 10.09.2018 №1-09/18. Також 23.08.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №146-08/18 про участь у конкурсі на укладення договору. Відповідно до п. 3 цього договору, сторони прийшли згоди, що умовою участі учасника у конкурсі є сплата гарантійного внеску. За погодженням сторін розмір гарантійного внеску за цим договором складає 2500000,00 грн. Учасник конкурсу сплачує гарантійний внесок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок засновника конкурсу не пізніше, ніж за один банківський день до погодженої дати проведення конкурсу. В разі, якщо учасник конкурсу буде визнаний переможцем конкурсу, то при виконанні укладеного договору факторингу сторони будуть враховувати гарантійний внесок в обсяг фінансування клієнта, як виконання зобов`язань фактора. 31.08.2010 ТОВ «Вердикт Капітал» було сплачено на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 2500000,00 грн як гарантійний внесок згідно з договором №146-08/18 від 23.08.2018, що підтверджується платіжним дорученням №40 від 31.08.2018. Відповідно до умов додаткової угоди №2 до договору від 10.09.2018 про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 №146-08/18, сторони прийшли до згоди, що здійснення фінансування за договором факторингу №1 буде виконуватися учасником конкурсу шляхом зарахування частини отриманого гарантійного внеску, що дорівнює обсягу фінансування. З моменту укладення цієї угоди зобов`язання учасника конкурсу з фінансування засновника конкурсу за договором факторингу №1 у розмірі обсягу фінансування вважаються виконаними. Таким чином, всі умови договору факторингу №1-09/18 від 10.10.2018 щодо переходу права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал» було виконано. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Згідно з п. 6.3 договору факторингу, з моменту переходу до фактора прав вимоги, всі гарантії, надані боржником щодо заборгованості, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші, пов`язані з ними, права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші. Також у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено про відсутність у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» генеральної або індивідуальної ліцензії НБУ на право здійснення операцій з іноземною валютою на час укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю, а отже, воно не могло набути право вимоги за валютними кредитами, однак така обставина не є підставою для визнання недійсним договору відступлення прав вимоги, оскільки право вимоги, яке переходить за таким договором, не є валютною операцією. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у аналогічних правовідносинах. По-друге, після укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», протягом тривалого часу у позивача не виникало жодних питань щодо його недійсності. З довідок, наданих ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на вимогу ТОВ «Вердикт Капітал», убачається, що [PERSON] з липня 2011 року до квітня 2016 року здійснювала частково погашення заборгованості за кредитними договорами №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005. Крім того, 27.11.2015 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №CNL-B00/008/2007 від 22.01.2007 та додатковий договір №3 до Кредитного договору №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005. Зазначені обставини свідчать про визнання позивачем нового кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відсутність зі сторони боржника будь-яких заперечень щодо права вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за вищевказаними кредитними договорами. По-третє, сама відповідач у відзиві зазначає, що позов про недійсність договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» розглядається судом в іншому провадженні. Такі обставини не свідчать про виконання зобов`язань [PERSON] за кредитними договорами №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005 та №CNL-B00/008/2007 від 22.01.2007. Таким чином, наведені у відзиві доводи не заслуговують на увагу, є необґрунтованими та безпідставними, жодним чином не спростовують наявність заборгованості відповідача за кредитними договорами №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005 та №CNL-B00/008/2007 від 22.01.2007, право на стягнення якої належить ТОВ «Вердикт Капітал». В підготовчому засіданні 16.05.2023 судом на місці, без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання, було постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Виноградського А.П. про зобов`язання позивача надати для огляду в судовому засіданні оригіналів документів, а саме: договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додатку №1 до договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 (реєстр боржників); договору про участь у конкурсі на укладення договору №146-08/18 від 23.08.2018; акту № 1 приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 10.09.2018 №1-09/2018; додаткової угоди №2 до договору про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 №146-08/18; платіжного доручення №40 від 31.08.2018; платіжного доручення про сплату 247500 грн 00 коп. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.05.2023 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2023 повернуто заяву [PERSON] про забезпечення доказів у цивільній справі № 128/2688/20. В судовому засіданні 20.09.2023 представник позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за довіреністю Бурдюг Т.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду пояснила, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу отримало право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. На момент укладення договору факторингу заборгованість за кредитним договором від 30.09.2005 складала 27502,62 доларів США, а за кредитним договором від 22.01.2007 105212,54 доларів США. Згідно з додатковою угодою до договору факторингу, позовна давність буде застосовуватися строком 5 років. Останні платежі за кредитними договорами відповідач здійснював 04.04.2016. Кредитні кошти станом на 2020 рік (станом на момент звернення до суду з позовною заявою) не повернуті. Розрахунок заборгованості за кредитними договорами здійснювався на момент укладення договору факторингу, після цього відсотки не нараховувалися. Вимоги про сплату заборгованості до [PERSON] надсилалися, однак до матеріалів справи не долучалися. Здійснення фінансування за договором факторингу виконувалося шляхом зарахування частини отриманого гарантійного внеску. Окремого платіжного доручення на суму 247000 грн немає і не могло бути за договором факторингу від 10.09.2018 №1-09/18. В судовому засіданні 20.09.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Виноградський А.П. зазначив, що сторона відповідача вважає, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не набуло права вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. До договору факторингу не долучені належні та допустимі докази на підтвердження набуття права вимоги, зокрема у матеріалах справи відсутнє платіжне доручення про сплату коштів за договором факторингу у розмірі 247000 грн. В матеріалах справи відсутні докази про списання коштів з рахунків або хоча б про зарахування коштів на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Крім того, позивачем не здійснювався особистий розрахунок за кредитними договорами, у матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості, здійснені ТОВ «ОТП Факторинг Україна», хоч на той час право вимоги уже перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими, заперечують з приводу їхнього задоволення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шеремет Г.А. в судовому засіданні 20.09.2023 зазначила, що договір факторингу підтверджує підставу переходу права вимоги до [PERSON] , але не підтверджує саму вимогу, бо не здійснені платежі, відповідно до діючої практики Верховного Суду з цього приводу. Не викуплене саме зобов`язання, яке повинно бути спрямоване до відповідача. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Також в судовому засіданні 20.09.2023 було оглянуто документи, а саме: договір факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №1 до договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 (реєстр боржників); акт №1 приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 10.09.2018 №1-09/2018; додаткову угоду №2 до договору про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 №146-08/18; копію платіжного доручення №40 від 31.08.2018; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів. 31.01.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Виноградського А.П. надійшло клопотання про визнання неналежними та недостовірними доказами, у якому він просить визнати недостовірними доказами з підстави невідповідності поданих копій оригіналам документів та надані докази не підтверджують обставин щодо виникнення у позивача ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами №HCL001/007/2005 від 30.09.2005 та №CNL-B00/008/2007 від 22.01.2007 до відповідача [PERSON] в межах Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018, а саме: Договір факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №1 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 (реєстр боржників); додаток №2 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №3 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №4 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №5 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; Договір про участь у конкурсі на укладення договору №146-08/18 від 23.08.2018, який наданий в копії; платіжне доручення №40 від 31.08.2018 на суму 2500000 грн, яке надано в копії; визнати неналежним доказом платіжне доручення №40 від 31.08.2018 на суму 2500000 грн, яке не підтверджує відповідно до п.п. 1.5, 6.2.3, 7 Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 виконання фінансового зобов`язання ТОВ «Вердикт Капітал» за вказаним договором; платіж, який за Договором факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 повинен був зробити ТОВ «Вердикт Капітал» складав суму 247500 грн, які позивач не сплатив за право грошової вимоги як фактор, надане позивачем платіжне доручення №40 від 31.08.2018 стосується гарантійного внеску за договором №146-08/18 про участь в конкурсі на укладення договору від 23.08.2018, а не платіж в межах Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; визнати неналежним доказом Додаткову угоду №2 від 10.09.2018, яка укладена саме до Договору про участь у конкурсі на укладення договору 23.08.2018 №146-08/18 і за її змістом не зазначено регулювання фінансів, зобов`язань між сторонами клієнтом та фактором ТОВ «Вердикт Капітал» за Договором факторингу від 10.09.2018 №1-09/18. Також 31.01.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Виноградського А.П. надійшли письмові пояснення по справі, які обґрунтовані тим, що Додаткова угода №2 від 10.09.2018 укладена саме до Договору про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 №146-08/18 і жодним чином не може регулювати фінансування за Договором факторингу від 10.09.2018 №1-09/18. Зазначена Додаткова угода №2 від 10.09.2018 стосувалася іншого договору та не може регулювати правовідносини за Договором факторингом №1-09/18 від 10.09.2018. У той же час аналогічних додаткових угод до Договору факторингу від 10.09.2018 №1-09/18 про сплату передбачених 247500 грн 00 коп. матеріали справи не містять, а отже, на думку відповідача, відсутнє і підтвердження сплати позивачем зазначеної суми та належного виконання умов Договору факторингу від 10.09.2018 №1-09/18. Інші подані ТОВ «Вердикт Капітал» оригінали документів мають суттєві відмінності від наявних у справі копій. Позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал» з урахуванням п.п. 1.5, 6.2.3 та 7 Договору факторингу №1-09/18 від 10.10.2018. На обов`язковість подання таких доказів, зокрема, доказів оплати наголошує Верховний Суд у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.02.2018 у справі № 2-127/11. Позивач у позовній заяві наполягає на стягненні з відповідача заборгованості за кредитним договором №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005 в розмірі 27502,62 доларів США, що в перерахунку на національну валюту станом на 15.09.2020 становить 770081,61 грн, та 3% річних у розмірі 69387,58 грн. Однак, у додатку №1 до Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11.09.2018, зареєстрованого в реєстрі №5456, кредитний договір №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005 відсутній. Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не передало (не відступило), а ТОВ «Вердикт Капітал» належним чином не отримало право вимоги за кредитним договором №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005. Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами перехід права вимоги за Договором факторингу №1-09/18 від 10.10.2018. На черговому судовому засіданні по справі постало питання щодо інших судових спорів, наявних між учасниками даної справи. Так, 31.08.2020 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області в справі № 127/21609/19 було частково задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоника Ярослава Івановича, скасовано рішення державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоника Ярослава Івановича індексний номер 47622273 від 04.07.2019 та запис про право власності №32248624, за яким право на нерухоме майно зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», скасовано рішення державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоника Ярослава Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47617455 від 04.07.2019 та запис про право власності №32244286, за яким право на нерухоме майно зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». 17.10.2023 ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/3310/22 було скасовано арешт, накладений на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Тому просять у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні 31.01.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Виноградський А.П. підтримав попередньо подане до суду клопотання про визнання неналежними та недостовірними доказами. Суду пояснив, що позивачем не надано оригінали Договору про участь у конкурсі на укладення договору №146-08/18 від 23.08.2018 та платіжного доручення про сплату 247500 грн, не надано оригіналу платічного доручення на суму 2500000 грн. Також не надано пояснень щодо неспівпадіння номера банківського рахунку, вказаного в платіжному дорученні, з номером банківського рахунку, зазначеного в Договорі факторингу №1-09/18 від 10.09.2018. Наданий позивачем оригінал Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 та додатки до нього мають суттєві відмінності від наявних у справі копій, зокрема розташування підписів і печаток в оригіналі договору та додатків до нього не співпадає з розташуванням підписів і печаток, наявних у копіях документів. Позивачу слід надати оригінали саме тих документів, з яких виготовлялися копії, подані до суду. Тому такі докази слід визнати неналежними та недостовірними. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 31.01.2024 підтримала клопотання про визнання неналежними та недостовірними доказами. Представник позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за довіреністю Бурдюг Т.В. в судовому засіданні 31.01.2024 зазначила, що платіжного доручення про сплату 247500 грн апріорі не могло бути, про що вона уже неодноразово зазначала. Копії документів, які містяться у матеріалах даної справи, могли бути виготовлені з іншого екземпляра оригінала договору, який досліджувався в судовому засіданні, оскільки таких екземплярів було декілька. Волевиявлення сторін на оригіналах документів наявне. Тому вважає клопотання сторони відповідача про визнання неналежними та недостовірними доказами безпідставним. 05.03.2024 від представника позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за довіреністю Бурдюг Т.В. надійшли письмові судові дебати, які обґрунтовані тим, що відповідачем не заперечується факт укладення нею кредитних договорів №HCL 001/007/2005 на 30000 доларів США від 30.09.2005 та №CNL-B00/008/2007 на 100000 доларів США від 22.01.2007, а також наявність та розмір заборгованості станом на теперішній час за такими договорами. У судовому засіданні на питання представника позивача, чи визнає відповідач заборгованість, остання відповіла, що не погоджується з переходом прав кредитора до ТОВ «Вердикт Капітал». Заперечень щодо наявності вказаної у позовній заяві заборгованості від відповідача не надходило. Натомість незгода відповідача з позовними вимогами зводиться до того, що вона вважає, що у позивача ТОВ «Вердикт Капітал» не виникло право вимоги до неї на підставі Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018, а докази, які підтверджують перехід права вимоги, безпідставно просить визнати неналежними. Так, у судовому засіданні судом та учасниками справи було оглянуто оригінали документів, що підтверджують право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] . Однак відповідач вважає, що подані оригінали документів відрізняються від наявних в матеріалах справи копій, оскільки на них різне розташування печаток сторін та візуально не співпадає розташування підписів сторін. Такі доводи сторони відповідача є просто абсурдними, оскільки копії зазначених документів, які містяться в матеріалах справи, могли бути зроблені просто з інших примірників таких документів. При цьому сам текст та його розташування в даних документах є повністю ідентичним. Так, примірник це той самий оригінал, який з`являється у разі створення одного й того самого документа два і більше разів. Таким чином, наявні в матеріалах копії Договору факторингу та інших документів, укладених щодо відступлення права вимоги, є тотожними оригіналам даних документів та жодним чином не відрізняються. Не заслуговують на увагу і доводи сторони відповідача про те, що позивачем не подано оригінал платіжного доручення №40 від 31.08.2018, а повторно надано його копію. Так, на огляд суду надано платіжне доручення з печаткою банку, що підтверджує дійсність проведеного платежу 31.08.2018. Що стосується доводів сторони відповідача про неспівпадіння номеру банківського рахунку, вказаного в платіжному дорученні, з номером банківського рахунку, зазначеного в Договорі факторингу, не зрозуміло взагалі яким чином це впливає на сплату коштів за договором факторингу, адже законодавство не обмежує кількість рахунків, які може відкривати юридична особа, причому в різних банках. У договорі факторингу не встановлювалося, що розрахунок має проводитися саме з конкретного банківського рахунку. Щодо відсутності платіжного доручення на суму 247500 грн, представник ТОВ «Вердикт Капітал» неодноразово наголошував і надавав пояснення з цього приводу, зокрема про те, що такого платіжного доручення і не могло бути, що вбачається із Додаткової угоди №2 від 10.09.2018 до Договору про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 №146-08/18. Відповідно до Договору №146-08/18 про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018, ТОВ «Вердикт Капітал» 31.08.2018 сплачено на рахунок ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» 2500 000,00 грн як гарантійний внесок згідно з Договором №146-08/18 від 23.08.2018, що підтверджується платіжним дорученням №40 від 31.08.2018. Відповідно до умов Додаткової угоди №2 до Договору про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018, сторони прийшли до згоди, що здійснення фінансування за Договором факторингу буде виконуватися учасником конкурсу шляхом зарахування частини отриманого гарантійного внеску, що дорівнює обсягу фінансування. З моменту укладення цієї угоди зобов`язання учасника конкурсу з фінансування засновника конкурсу за Договором факторингу у розмірі обсягу фінансування вважаються виконаними. Таким чином, сума 247500 грн (вартість відступлення права вимоги) була зарахована з отриманого раніше гарантійного внеску, а тому не потребувала окремої сплати. Однак сторона відповідача ігнорує дані пункти договорів та робить вигляд, що не розуміє очевидних фактів, наполягаючи, що позивачем не надано платіжки на підтвердження сплати суми 247500 грн. Також посилання сторони відповідача на те, що Додаткова угода №2 до Договору про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 не може регулювати правовідносини за Договором факторингу від 10.09.2018 взагалі безпідставні, необґрунтовані та надумані. У п. 7.5 Договору факторингу від 10.09.2018 зазначено, що після здійснення всіх розрахунків за договором сторони підписують Акт приймання-передачі реєстру боржників. А згідно з п. 6.2.3 даного Договору, права вимоги переходять до фактора з моменту підписання сторонами цього договору та за умови виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 цього Договору, і підписання Акту приймання-передачі реєстру боржників, форма якого наведена у Додатку №3 до цього Договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їхньої заборгованості. Отже, без здійснення платежу за Договором факторингу не було б підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників і в подальшому самого Договору факторингу, тому всі доводи сторони відповідача не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Крім того, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходилася цивільна справа № 128/943/21 за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання недійсною частини договору купівлі-продажу кредитного портфелю, визнання недійсним частини договору факторингу. Ухвалою суду від 20.09.2023 позовну заяву [PERSON] по вказаній справі залишено без розгляду на підставі заяви самого позивача. Також при розгляді Вінницьким міським судом Вінницької області справи № 127/21609/19 за позовом [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», Державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоника Я.І. про скасування рішень та запису про право власності долучалися договір факторингу від 2018 року і жодних заперечень щодо переходу права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал» з боку Савел?євої не було. Отже, договір факторингу є чинним, недійсним не визнавався, а відповідач, перекручуючи обставини та придумуючи неіснуючі факти, всіляко намагається ухилитися від виконання своїх обов`язків по сплаті заборгованості за кредитними договорами. У разі задоволення позову позивач має намір стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, докази про що будуть надані відповідно до положень чинного законодавства. Просить позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] за кредитним договором від 30.09.2005 заборгованість у розмірі 27502,62 доларів США та 3% річних у розмірі 69387,58 грн, та за кредитним договором від 22.01.2007 стягнути заборгованість у розмірі 105212,54 доларів США та 3% річних у розмірі 265450,00 грн, а також судовий збір. В судовому засіданні 06.03.2024 представника позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за довіреністю Бурдюг Т.В. зазначила усі ті обставини, які викладені у попередньо поданих письмових судових дебатах, просила позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] за кредитним договором від 30.09.2005 заборгованість у розмірі 27502,62 доларів США та 3% річних у розмірі 69387,58 грн, та за кредитним договором від 22.01.2007 стягнути заборгованість у розмірі 105212,54 доларів США та 3% річних у розмірі 265450,00 грн, а також судовий збір. Також повідомила, що у разі задоволення позову позивач має намір стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, докази про що будуть надані відповідно до положень чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 06.03.2024 зазначила, що не розуміє, чому сторона позивача посилається на розгляд справи у Голосіївському районному суді міста Києва, оскільки жодних рішень у даній справі ухвалено не було, а рішення у справі, яка розглядалася у Вінницькому міському суді Вінницької області, взагалі не стосується предмету розгляду даної справи. В Акті №1 приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу вказано, що вартість відступлення прав вимоги становить 247500 грн, однак ці кошти анулюються Додатковою угодою №2 до Договору про участь у конкурсі на укладання договору. Тобто виходить, що сума у розмірі 247500 грн за Договором факторингу залишилася несплаченою, оскільки платіжка на вказану суму не була надана стороною позивача. У реєстрі боржників вказано 26 договорів, а в Договорі відступлення прав вимоги вказаний лише її один договір, а не два. Тому незрозуміло, які договори були передані. Представник відповідача [PERSON] адвокат Виноградський А.П. в судовому засіданні 06.03.2024 підтримав подані 31.01.2024 письмові пояснення, виклавши обставини і факти ідентичні до тих, які містяться у вказаних письмових поясненнях. Просив у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у даній справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від\~17.07.1997\~«Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 30 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №HCL001/007/2005, відповідно до умов якого банк надав кредит [PERSON] в сумі 30000 доларів США (п. 1.1), банком відкрито позичальнику кредитний рахунок № [NUMBER] , де обліковується заборгованість позичальника за кредитом (п. 1.1.1); погашення заборгованості за кредитом та процентів повинно здійснюватися позичальником через транзитний рахунок банку № [NUMBER] (п. 1.1.2); позичальник зобов`язаний використати кредитні кошти на будівництво нерухомого майна: фінансування будівельних робіт та закупівлі будівельних матеріалів, зокрема: перший транш на закупівлю матеріалів для перекриття мансардового поверху, закінчення робіт покрівлі; другий транш на завершення будівельних робіт відповідно до кошторису будівництва (п.1.2); позичальник зобов`язаний повністю повернути банку кредит не пізніше 30.09.2021 відповідно до умов, встановлених п. 1.5 цього договору (п. 1.6.1) (т. 1 а.с. 9-13). 22 січня 2007 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СNL-В00/008/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100000 доларів США, цільове використання кредиту споживчі цілі, зі строком повернення до 21 січня 2017 року, поточний рахунок № [NUMBER] , розмір платежу 1552,90 доларів США, фіксована процентна ставка 13,99%, предметом іпотеки є нерухоме майно земельна ділянка площею 0,2399 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 14-17). В подальшому Акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», а останнє набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] , що не заперечувалося стороною відповідача та про що вказують укладені між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] додаткові договори до кредитного договору №HCL001/007/2005 від 30.09.2005 та до кредитного договору №СNL-В00/008/2007від 22.01.2007. Відповідно до копії додаткового договору №3 до кредитного договору №HCL №001/007/2005 від 30.09.2005, укладеного 27 листопада 2015 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та [PERSON] , сторони домовились, що з 27 листопада 2015 року та до повного погашення боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка 0,00%; сторони домовились викласти термін «Дата остаточного повернення Кредиту» у п. 2 частини №1 кредитного договору у такій редакції: дата остаточного повернення кредиту 30 вересня 2021 року; сторони домовились, що до будь-яких вимог кредитора до позичальника буде застосовуватися позовна давність у 5 років (т. 1 а.с. 18-20). Відповідно до копії додаткового договору №3 до кредитного договору №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007, укладеного 27 листопада 2015 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та [PERSON] , сторони домовились, що з 27 листопада 2015 року та до повного погашення боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка 0,00 %; сторони домовились викласти термін «Дата остаточного повернення Кредиту» у п. 2 частини №1 кредитного договору у такій редакції: дата остаточного повернення кредиту 21 січня 2017 року; сторони домовились, що до будь-яких вимог кредитора до позичальника буде застосовуватися позовна давність у 5 років (т. 1 а.с. 21-23). Згідно з копією договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» домовились про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а останнє набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами; права вимоги за кредитними договорами переходять до фактора з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 цього договору, на підставі акту приймання-передачі реєстру боржників, форма якого наведена у додатку 3 до цього договору (п. 1.5 Договору); сторони домовились, що сума фінансування складає 247500 грн станом на дату підписання сторонами цього договору (п. 7.1 Договору); після здійснення всіх розрахунків за договором сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників (пункт 7.5 Договору) (т. 1 а.с. 34-39). Відповідно до копії договору №146-08/18 про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (засновник конкурсу) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»(учасник конкурсу) уклали даний договір про участь у конкурсі на укладення договору; за цим договором засновник конкурсу запрошує учасника конкурсу прийняти участь у конкурсі для визначення переможця на укладення із засновником конкурсу договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 Договору); предметом договору факторингу, що буде укладатися засновником конкурсу з переможцем конкурсу, є портфель заборгованості, що складається із сукупності прав вимоги за 863 кредитних договорів (пункт 1.2 Договору); сторони прийшли згоди, що умовою участі учасника конкурсу у конкурсі є сплата гарантійного внеску (пункт 3.1 Договору); за погодженням сторін розмір гарантійного внеску за цим договором складає 2500000,00 грн (пункт 3.3 Договору); в разі, якщо учасник конкурсу буде визнаний переможцем конкурсу, то при виконанні укладеного договору факторингу сторони будуть враховувати гарантійний внесок в обсяг фінансування клієнта, як виконання зобов`язань фактора (пункт 3.5 Договору) (т. 2 а.с. 79-82). Згідно з копією додаткової угоди №2 до договору про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 №146-08/18, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (засновник конкурсу) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (учасник конкурсу) дійшли згоди, що здійснення фінансування за договором факторингу №1 буде виконуватися учасником конкурсу шляхом зарахування частини отриманого гарантійного внеску, що дорівнює обсягу фінансування; з моменту укладення цієї угоди зобов`язання учасника конкурсу з фінансування засновника конкурсу за договором факторингу №1 у розмірі обсягу фінансування вважаються виконаними; сторони не мають претензій одна до одної з приводу виконання зобов`язань щодо здійснення фінансування за договором факторингу №1 (т. 2 а.с. 84). Відповідно до копії акту №1 приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 10.09.2018 №1-09/2018, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (фактор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (клієнт) на виконання вимог п. 1.4 договору факторингу від 10.09.2018 №1-09/2018 уклали цей акт про те, що клієнтом в строк, передбачений п. 7.2 договору виконано вимоги п. 1.2 договору; клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, зазначений в додатку №1 до цього договору; кількість боржників 26, кількість кредитних договорів 26, загальна сума заборгованості 30846115,72 грн, вартість відступлення прав вимоги за кредитним договором 247500 грн (т. 2 а.с. 83). Згідно з копією реєстру боржників та переліку договорів відступлення прав вимоги, підписаних ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а останнє набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №HCL001/007/2005 від 30.09.2005 та кредитним договором №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007 (т. 1 а.с. 40, 41). З копії довідки, виданої ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 13.08.2020 за №138, убачається, що [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за період з 10 грудня 2010 року до 30 вересня 2018 року за кредитним договором №HCL №\~001/007/2005 від 30.09.2005 на загальну суму 3346,73 доларів США (т. 1 а.с. 42). З копії довідки, виданої ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 13.08.2020 за №139, убачається, що [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за період з 10 грудня 2010 року до 30 вересня 2018 року за кредитним договором №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007 на загальну суму 5940,34 доларів США (т. 1 а.с. 43). Згідно з копією розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 станом на 01.10.2018 становить 27502,62 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 26206,76 доларів США; відсотки за користування кредитом 1295,86 доларів США; пеня за прострочення зобов`язань 0,00 грн (т. 1 а.с. 24) Відповідно до копії розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007 станом на 01.10.2018 становить 105212,54 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 89345,02 доларів США; відсотки за користування кредитом 15867,52 доларів США; пеня за прострочення зобов`язань 0,00 грн (т. 1 а.с. 25) Сума відсотків за користування кредитом за кредитним договором №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 за період з 15.09.2017 до 15.09.2020 становить 69387,58 грн; дата початку нарахування 15.09.2017, дата закінчення нарахування 15.09.2020; відсоткова ставка 3% річних (т. 1 а.с. 7). Сума відсотків за користування кредитом за кредитним договором №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007 за період з 15.09.2017 до 15.09.2020 становить 265450,00 грн; дата початку нарахування 15.09.2017, дата закінчення нарахування 15.09.2020; відсоткова ставка 3% річних (т. 1 а.с. 8). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054\~ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа І цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до копії додаткового договору №3 до кредитного договору №HCL №001/007/2005 від 30.09.2005, укладеного 27 листопада 2015 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та [PERSON] , сторони домовились, що з 27 листопада 2015 року та до повного погашення боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка 0,00%; сторони домовились викласти термін «Дата остаточного повернення Кредиту» у п. 2 частини №1 кредитного договору у такій редакції: дата остаточного повернення кредиту 30 вересня 2021 року; незважаючи на інші положення кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором; сторони домовились, що до будь-яких вимог кредитора до позичальника буде застосовуватися позовна давність у 5 років. Також, відповідно до копії додаткового договору №3 до кредитного договору №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007, укладеного 27 листопада 2015 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та [PERSON] , сторони домовились, що з 27 листопада 2015 року та до повного погашення боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка 0,00 %; сторони домовились викласти термін «Дата остаточного повернення Кредиту» у п. 2 частини №1 кредитного договору у такій редакції: дата остаточного повернення кредиту 21 січня 2017 року; незважаючи на інші положення кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором; сторони домовились, що до будь-яких вимог кредитора до позичальника буде застосовуватися позовна давність у 5 років. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за кредитними договорами та три проценти річних. На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі процентів за користування кредитними коштами, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надало копії кредитних договорів №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 та №СNL-В00/008/2007від 22.01.2007, у яких передбачені окремі умови договору, а саме: розмір кредиту та розмір процентів за користування кредитними коштами, а також розрахунки заборгованості. Так, судом установлено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 станом на 01.10.2018 становить 27502,62 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 26206,76 доларів США; відсотки за користування кредитом 1295,86 доларів США; пеня за прострочення зобов`язань 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] ; заборгованість [PERSON] за кредитним договором №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007 станом на 01.10.2018 становить 105212,54 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 89345,02 доларів США; відсотки за користування кредитом 15867,52 доларів США; пеня за прострочення зобов`язань 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] . Сума відсотків за користування кредитом за кредитним договором №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 за період з 15.09.2017 до 15.09.2020 становить 69387,58 грн; дата початку нарахування 15.09.2017, дата закінчення нарахування 15.09.2020; відсоткова ставка 3% річних. Сума відсотків за користування кредитом за кредитним договором №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007 за період з 15.09.2017 до 15.09.2020 становить 265450,00 грн; дата початку нарахування 15.09.2017, дата закінчення нарахування 15.09.2020; відсоткова ставка 3% річних. [PERSON] під час судового розгляду не заперечувала факту отримання нею кредитних коштів та погодження нею умов кредитування. Будь-які докази на спростування отримання [PERSON] кредитних коштів та погодження умов кредитування матеріали справи не містять, так і відсутні докази на спростування наявності заборгованості по тілу кредиту та за нарахованим відсотками за користування кредитними коштами. [PERSON] , фактично визнаючи отримання нею коштів та погодження умов кредитування за кредитними договорами №НСL-001/007/2005 від 30.09.2005 та №СNL-В00/008/2007від 22.01.2007, зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з урахуванням пунктів 1.5 та 6.2.3 договору факторингу №1-09/18 від 10.10.2018, а саме: належно засвідчених копій повного тексту договору факторингу, усіх додатків до нього, акту приймання-передачі реєстру боржників та доказів оплати здійснення фінансування клієнта. Вважає, що позивачем не доведено належним чином перехід права вимоги за договором факторингу №1-09/18 від 10.10.2018, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Факт розрахунків між сторонами за укладеним між ними договором може мати значення для вирішення питання про виконання зобов`язання однієї сторони договору перед іншою. Виконання умов щодо оплати за договором про відступлення права вимоги до боржника та подання відповідних доказів має значення для реалізації прав нового кредитора, який замінив первісного кредитора у зобов`язанні, зокрема для підтвердження правонаступництва, в тому числі процесуального, або для спростування боржником пред`явлених до нього вимог нового кредитора як таких, що останнім не набуті в силу невиконання умов договору щодо оплати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» визначено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 ЦК України), фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Згідно з п. 64 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», фінансова послуга це операція або декілька операцій, пов`язаних однією правовою метою, з фінансовими засобами, що здійснюються в інтересах інших осіб, ніж надавач такої фінансової послуги, а також послуги, прямо визначені спеціальними законами як фінансові послуги. За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», факторинг є фінансовою послугою. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається. Сторони договору відступлення права вимоги, зокрема договору купівлі-продажу права вимоги, мають право на власний розсуд визначити ціну, за якою право вимоги продається, з огляду на реальну вартість права вимоги, що відступається (продається), яка може бути як більшою, так і меншою за номінальну вартість такої вимоги. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2023 (справа № 206/4841/20). Згідно з ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копії договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 та додатку №1 до нього (реєстр боржників), яким підтверджується відступлення права вимоги саме за кредитними договорами №HCL-001/007/2005 від 30.09.2005 та №CNL-B00/008/2007 від 22.01.2007, укладеними із [PERSON] . Сторона відповідача під час судового розгляду подала клопотання про визнання неналежними та недостовірними докази, а саме: Договір факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №1 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018 (реєстр боржників); додаток №2 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №3 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №4 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; додаток №5 до Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018; Договір про участь у конкурсі на укладення договору №146-08/18 від 23.08.2018, який наданий в копії; платіжне доручення №40 від 31.08.2018 на суму 2500000 грн, яке надано в копії. Клопотання обґрунтоване тим, що подані до суду копії не відповідають оригіналам документів, оскільки підписи та печатки візуально не співпадають з тими, які наявні у долучених до позовної заяви копіях. З огляду на частину шосту статті 95 ЦПК України, єдиним належним доказом достовірності наданих копій може бути лише дослідження оригіналів документів (постанова КЦС ВС від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц). Належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку докази переходу права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на їхнє спростування, це процесуальний обов`язок суду. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Так, під час судового розгляду, у судовому засіданні 20.09.2023 було оглянуто оригінали доказів, що підтверджують перехід права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Зазначення сторони відповідача про те, що місце розташування підписів та печаток, наявне на копіях доказів, не відповідає їхньому місцю розташування на оригіналах доказів, у даному конкретному випадку не свідчить про недостовірність та неналежність доказів. Так, Договір факторингу №1-09/18 від 10.09.2018, відповідно до п. 14.6 Договору, складений в двох однакових примірниках (по одному для кожної зі сторін). Таким чином, копія Договору факторингу №1-09/18 від 10.09.2018, яка наявна у матеріалах справи, могла бути виготовлена з будь-якого примірника, і у такому разі розташування підписів і печаток може дійсно не співпадати. Факти, які, на думку сторони відповідача, можуть свідчити про недостовірність доказів, спростовуються оглянутими у судовому засіданні оригіналами доказів, які суд вважає належними та достовірними. Установлено, що 11.09.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було підписано акт №1 приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 10.09.2018 №1-09/18. Також установлено, що 23.08.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір №146-08/18 про участь у конкурсі на укладення договору. Відповідно до п. 3 вказаного договору, сторони прийшли згоди, що умовою участі учасника у конкурсі є сплата гарантійного внеску. За погодженням сторін розмір гарантійного внеску за цим договором складає 2500000,00 грн. Учасник конкурсу сплачує гарантійний внесок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок засновника конкурсу не пізніше ніж за один банківський день до погодженої дати проведення конкурсу. В разі, якщо учасник конкурсу буде визнаний переможцем конкурсу, то при виконанні укладеного договору факторингу сторони будуть враховувати гарантійний внесок в обсяг фінансування клієнта, як виконання зобов`язань фактора. 31.08.2010 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було сплачено на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 2500000,00 грн як гарантійний внесок згідно з договором №146-08/18 від 23.08.2018, що підтверджується платіжним дорученням №40 від 31.08.2018 (а.с. 87). Відповідно до умов додаткової угоди №2 до договору про участь у конкурсі на укладення договору від 23.08.2018 №146-08/18 від 10.09.2018, сторони прийшли до згоди, що здійснення фінансування за договором факторингу №1 буде виконуватися учасником конкурсу шляхом зарахування частини отриманого гарантійного внеску, що дорівнює обсягу фінансування. З моменту укладення цієї угоди зобов`язання учасника конкурсу з фінансування засновника конкурсу за договором факторингу №1 у розмірі обсягу фінансування вважаються виконаними. Таким чином, судом установлено, що умови договору факторингу №1-09/18 від 10.10.2018 щодо переходу права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було виконано. Сторона відповідача, обгрунтовуючи свою позицію, посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.02.2018 (справа № 2-127/11) та від 17.01.2020 (справа № 916/2286/16), у яких зазначено таке: «як встановлено судами, пунктом 2.2 Договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за даним договором відповідно до розділу 4 цього Договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови [PERSON] у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14. З огляду на викладене, за відсутності відповідних доказів здійснення оплати за відступлене право вимоги, посилання Скаржника (підпункт 6.2) на те, що ціна Договору відступлення оплачена до моменту укладення цього Договору і цей пункт має обов`язкову силу для учасників відповідних цивільних правовідносин, Суд вважає необґрунтованим». У даній справі суд не враховує правові позиції Верховного Суду від 01.02.2018 (справа № 2-127/11) та від 17.01.2020 (справа № 916/2286/16), на які посилається сторона відповідача, оскільки у справах № 2-127/11 та № 916/2286/16 установлено, що докази, які підтверджують обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення, відсутні у матеріалах справи. Натомість у даному випадку, оскільки сторони договору факторингу прийшли до згоди, що здійснення фінансування за договором факторингу №1 буде виконуватися учасником конкурсу шляхом зарахування частини отриманого гарантійного внеску, належні та допустимі докази сплати гарантійного внеску, а саме: платіжне доручення\~№40\~від 31.08.2018,\~наявне у\~матеріалах справи,\~тому факт\~здійснення оплати\~за договором\~факторингу №1-09/18\~від 10.10.2018є доведеним. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно\~правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства\~суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,\~із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Наведені позивачем обставини, якими ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» обгрунтовує позовні вимоги, достатніми і достовірними доказами стороною відповідача не спростовано. Суд враховує ті обставини, що договір факторингу №1-09/18 від 10.09.2018, укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на даний час є чинним, недійсним не визнавався. За даним договором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №HCL001/007/2005 від 30.09.2005 та кредитним договором №СNL-В00/008/2007 від 22.01.2007, що укладалися з відповідачем [PERSON] . Оскільки відповідач [PERSON] не дотримувалася умов укладених кредитних договорів, кошти у повному обсязі не повернула, право позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», який є правонаступником ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який, у свою чергу, є правонаступником АТ «ОТП Банк», що установлено судом, невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Суд приймає до уваги ті обставини, що стороною відповідача не оспорюється суми заборгованості за кредитними договорами. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 (справа № 761/12665/14-ц), від 16.01.2019 (справа № 373/2054/16-ц), від 24.02.2022 (справа № 756/1712/21). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа № 761/12665/14-ц) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Оскільки відповідач\~ [PERSON] ,\~відповідно до\~укладених з\~АТ «ОТП\~Банк» кредитних договорів №HCL001/007/2005 від 30.09.2005 та №СNL-В00/008/2007від 22.02.2007, отримала кредит у іноземній валюті (долари США), тому вона зобов`язана повернути ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», який є правонаступником ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який, у свою чергу, є правонаступником АТ «ОТП Банк», таку ж суму грошових коштів (суму позики) в іноземній валюті, яка отримана у позику. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чинои, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 60763,53 грн.

Outcome: approved