overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

У поданій до суду заяві [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що вона звернудася до управління пенсійного фонду в Сумській області з метою вирахування її стажу роботи та визначення можливого виходу на пенсію. Але на дане звернення їй було повідомлено, що в її трудовій книжці є невідповідності її даним, а саме зазначено [PERSON] (рос.), а в паспорті громадянина України [PERSON] . Враховуючи, що внести будь-які виправлення до трудової книжки є неможливим, оскільки колгоспу «Дружба» не існує, а тому заявниця просить суд встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] , виданої на ім`я « [PERSON] » (рос). Заявниця в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області до суду також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 березня 1985 року була заведена трудова книжка на ім`я « [PERSON] » (рос) в колгоспі « [PERSON] ». В даному документі є розбіжності з написанням прізвища, ім`я та по батькові заявниці, з іншими правовстановлюючими документами, зокрема в паспорті громадянки України. Факт належності спірної трудової книжки заявниці підтверджується: -паспортом громадянки України [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6); -карткою платка податків [PERSON] (а.с. 6); -свідоцтвом про народження (а.с. 7); -свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7); -архівною довідкою № 49 від 26.01.2024 року (а.с. 9); -довідкою виконкому Сульської сільської ради (а.с. 10); Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~Цивільно-процесуального\~кодексу України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка [NUMBER] , з датою заповнення 23.03.1985 року, належить заявниці, а тому суд вважає за потрібне задовольнити вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 14.06.2011 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Зазначає, що сімейне життя не склалося, подружні відносини припинилися, спільного побуту не ведуть, більш ніж півроку проживають окремо, відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, втратили почуття любові та поваги один до одного. Збереження шлюбу вважає неможливим, а тому просить розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 червня 2011 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №79, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - Зборівської міської ради з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок, який належав [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] - тітка позивачки, якій на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, 1930 року забудови, у [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, склавши 27 травня 2005 року заповіт, згідно якого заповіла вказаний будинок позивачці. Позивач проживала зі спадкодавцем до її смерті та прийняла спадщину, однак не може отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що оригінали правовстановлюючих документів на майно спадкодавцем втрачено, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Зборівської міської ради з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок, який належав його діду [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняв спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] дід позивача, якому на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач проживав у спадковому будинку зі спадкодавцем до його смерті та прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що оригінали правовстановлюючих документів на майно спадкодавцем втрачено, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Інший спадкоємець дочка спадкодавця [PERSON] претензій на спадок не має про що надала письмову заяву. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Залозецької селищної ради з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивачки позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачкою, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок, який належав [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , якому на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, склавши 17 жовтня 2022 року заповіт, згідно якого заповів вказане майно позивачці. Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що оригінали правовстановлюючих документів на майно спадкодавцем втрачено, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що 15.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області між ними було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Проте, сімейне життя не склалося, шлюб існує лише формально, шлюбні відносини між подружжям припинено. Вказані обставини унеможливлюють подальше спільне життя з відповідачкою, тому [PERSON] просить даний шлюб розірвати та на примирення не згоден. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не з«явилася, у своїй заяві до суду просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Відзиву на позов не подавала. Судом на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Як встановлено у судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] 15.11.2015 року укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 727 (а.с.16). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.17). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За приписами ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу\~України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проаналізувавши досліджені та перевірені під час судового засідання докази, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки сторони фактично припинили шлюбні відносини і спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, можливості примирення між ними не вбачається, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із подружжя та інтересам їх дитини. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У своєму позові позивач просить покласти судові витрати на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

04.12.2023 акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором від 06.03.2018 в сумі 45619 грн 57 коп. і понесених судових витрат у сумі 2684 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідачем відзив не надано. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.03.2018 сторони уклали кредитний договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із щомісячною сплатою за користування грошовими коштами. Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08.10.2023 становить 45619 грн 57 коп., зокрема: заборгованість по сплаті тіла кредиту - 45619 грн 57 коп., заборгованість за пенею і комісією - 0 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення в повному обсязі. Таким чином, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

23.01.2024 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що вона 19.12.2023 року набула права власності на вказану квартиру, відповідач, який зареєстрований у вказаній квартирі, в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку (виписатись) відмовляється, що створює їй перешкоди для повного та безперешкодного користування власністю. Відповідачем відзив не надано. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про час і місце розгляду справи сповідувався належним чином. Представник позивача просив справу розглядати за відсутності сторони позивача. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 19.12.2023. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач, який в добровільному порядку з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не знявся. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

29 січня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 січня 2007 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, разом з позовом подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 12 січня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 24 (а.с. 3). Спільних дітей подружжя немає. Подружні відносини подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 10 грудня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с.Суми), актовий запис № 1680. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття любові та поваги, відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, шлюб має формальний характер. Ухвалою судді від 12 лютого 2024 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 10 грудня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 1680. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved