Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 631141455 в розмірі 41009,87 грн. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 29.03.2019 між АТ «Альфа-Банк», яке 12.08.2022 змінило найменування на АТ «СЕНС БАНК» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631141455. Однак відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитних договорів, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість в розмірі 41009,87 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 18.12.2023 за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву не скористався, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У даному випадку суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи, у зв`язку з чим вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги викладене, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 29.03.2019 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» із анкетою - заявою про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та одночасно із цим надав АТ «Альфа-Банк» оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 4, 5). Згідно анкети-заяви від 29.03.2019 [PERSON] підписанням цього акцепту підтверджує акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни за іншою електронною адресою, що буде вказана в Договорі). Відповідно до Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.03.2019 підписаної особисто [PERSON] містять інформацію про тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту; мету кредиту ; умови обслуговування Кредитної картки: пропозицію клієнта до банку відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та прохання повідомити реквізити рахунку і випустити міжнародну платіжну карту «МС DEBIT WORD» строком дії 3 роки з моменту випуску; умови надання кредитної лінії: ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн.; процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії та її тип; умови сплати платежів, визначених угодою/договором: обов`язковий мінімальний платіж від суми загальної заборгованості за кредитною лінією; пропозицію банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору. Підписанням Оферти [PERSON] підтвердив, що попередньо ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту, а також інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. Крім того, 29.03.2019 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, згідно з яким сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено: суму кредитного ліміту; мету отримання кредиту; спосіб надання кредиту; строк кредитування з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов Договору; максимальну суму кредиту; розмір та тип процентної ставки (зворотній бік а.с. 5). Відповідно до виписки по рахунку за кредитною картою «World Debit Mastercard» за період з 29.03.2019 по 28.02.2023 на виконання умов укладеного кредитного договору відповідачу [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та який встановлено кредитний ліміт, який в подальшому неодноразово було збільшено до 31937,02 грн. Із вказаної виписки вбачається, що відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, а саме розраховувалася за товари, знімав готівку, здійснював перекази грошових коштів зі своєї картки. В подальшому зміну найменування АТ «Альфа-Банк» було змінено на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується Витягом з державного реєстру банків від 02.12.2022 (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За приписами ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , підписавши 29.03.2019 оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву цією та споживчого кредиту був обізнаний про його істотні умови, викладені у складових кредитного договору. На підтвердження позовних вимог позивачем наданий розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 28.02.2023 складає 41009,87 грн., з яких 20947,87 грн. тіло кредиту; 18673,24 грн. прострочене тіло кредиту; 1388,76 грн. відсотки за прострочену заборгованість (а.с. 8). Таким чином, факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у [PERSON] за даним договором, у зв`язку з невиконанням ним як позичальником взятих на себе кредитних зобовязань підтверджується матеріалами справи. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] , кошти в добровільному порядку АТ КБ «СЕНС БАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідач має відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, а саме 2684 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved