Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 29.09.2023 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», про стягнення коштів в порядку регресу за виконання кредитного договору №1102 від 03.04.2007 в розмірі 30\~459,56 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.04.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1102 про надання кредиту в сумі 20\~000 грн, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22% річних, комісійні винагороди та інші платежі. 03.04.2007 між [PERSON] , ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір поруки №1102, відповідно до якого поручитель зобов`язалася відповідати солідарно перед кредитором. 05.07.2023 Приморським районним судом м. Одеси справі №2-2207/11 ухвалив рішення, яким позов банку задовольнив частково та стягнув солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 30\~459,56 грн. 08.08.2023 [PERSON] на виконання рішення суду сплатила на користь АТ «Державний ощадний банк України» 30\~459,60 грн та судовий збір за обох. Тож, позивач як поручитель виконала зобов`язанні відповідача, який в свою чергу їй не повертає кошти. До поручителя який виконав зобов`язання переходять права кредитора, тому позивач просить стягнути з відповідача виплачені нею кошти на виконання кредитних зобов`язань [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 21.11.2023. У судовому засіданні 21.11.2023 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та представника третьої особи [PERSON] було відкладено розгляд справи до 16.01.2024, у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. До суду 21.11.2023 надійшли пояснення АТ «Державний ощадний банк України», згідно яких вказано, що листом від 22.09.2023 банк надав [PERSON] інформацію щодо погашення заборгованості з [PERSON] на виконання рішення суду у справі №2-2007/11 від 05.07.2023. Однак, в іншій частині про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] рішення досі не виконане. З метою повторного сповіщення відповідача розгляд справи у судовому засіданні 16.01.2024 було відкладено до 12.03.2024. У судове засідання 12.03.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду сповіщалися у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] 12.03.2024 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимога підтримала, заперечувала ухвалення заочного рішення. Представник АТ «Ощадбанк» Приходько В.М. звернувся до суду 12.03.2024 з заявою про підтримання поданих пояснень, просить провести судове засідання за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідач у судове засідання не з`являвся, не повідомляв про поважність причин такої неявки в судове засідання, не надав відзиву на позов, однак ухвалення слухання справи в заочному порядку, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, не можливе, у зв`язку з запереченням представника позивача. Проте, ч. 4 ст. 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, при повторності неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, суд постановляє заочне рішення, незважаючи на існування / не існування обставин, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України. Тому, суд проводить розгляд справи у заочному порядку, незважаючи на заперечення представника позивача, на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 14 березня 2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Держаний ощадний банк України» було укладено кредитний договір №1102, згідно п.1 якого, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 20\~000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, зі сплатою 22% річних, зі строком повернення до не пізніше 03 квітня 2010 року (а.с.8-10). 03 квітня 2007 року між [PERSON] (поручитель) з однієї сторони на Відкритим акціонерним товариством «Держаний ощадний банк України» (кредитор) з другої сторони та [PERSON] (боржник) з третьої сторони було укладено договір поруки №1102 до кредитного договору №1103 від 03.04.2007, відповідно до п.1.1. якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за Кредитним договором №1102 від 03.04.2007, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.11-12). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2023 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 липня 2023 року, задоволено частково позов, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №1102 від 03 квітня 2007 року і договором поруки №1102/1 від 03 квітня 2007 року станом на 01 липня 2021 року в розмірі 96 729,12 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №1102 від 03 квітня 2007 року і договором поруки №1102/1 від 03 квітня 2007 року станом на 01 липня 2021 року, в розмірі 30 459,56 грн. Рішення набрало законної сили 14.08.2023 (а.с.13-21, 22-23). [PERSON] 31.07.2023 звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» з заявою про надання реквізитів рахунку для виконання вищевказаного рішення (а.с.24-25). АТ «Державний ощадний банк України» надало реквізити для погашення заборгованості (а.с.26). [PERSON] сплатила 08.08.2023 на рахунок АТ «Державний ощадний банк України» 30\~459,60 грн (а.с.27) та судовий збір двічі по 75,70 грн (а.с.28). Згідно листа АТ «Державний ощадний банк України» від 17.08.2023, 08.08.2023 на транзитний рахунок банку надійшли кошти у розмірі 30\~459,56 грн з призначенням платежу «погашення заборгов рішення суду по справі №2-2007/11 від 05/07/23 [PERSON] ;;рішення суду по справі №2-2007/11 від 05/07/23; ст.14; [PERSON] ; [NUMBER] ». 15.08.2023 на транзитний рахунок банку надійшли кошти у розмірі 75,70 грн з призначенням платежу «судовий збір спр№2-2007/11 від 05/07/23 [PERSON] ;;спр№2-2007/11 від 05/07/23;». Рішення суду в частині вимог Банку до [PERSON] виконано у повному обсязі. Разом з тим заборгованість іншими відповідачами погашена не була (а.с.30). За змістом частин 1, 2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. Правовий аналіз положень статті 556 ЦК дає підстави для висновку, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини 1 статті 512 цього Кодексу, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не призводить до переходу до нього прав кредитора за цим договором (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі №6-932цс15). Однак, Верховний суд у постанові від 23.10.2019 по справі 910/23070/17 вказує «Виконання майновим поручителем обов`язку боржника (основного зобов`язання) буде мати місце лише у випадку його виконання в повному обсязі, зокрема у випадку повного погашення заборгованості по кредитному договору за рахунок предмета застави. В іншому випадку, тобто у разі виконання майновим поручителем основного зобов`язання лише частково за рахунок повної вартості предмета застави, визначеної в договорі застави, виконання обов`язку боржника перед кредитором не відбудеться, а матиме місце лише часткове виконання обов`язку боржника за кредитним договором та виконання майновим поручителем свого акцесорного зобов`язання. У разі часткового виконання основного зобов`язання суброгація не виникає, оскільки заставодавець (майновий поручитель) виконує не обов`язок боржника, а свій обов`язок. При цьому, як зазначалося вище у випадку часткового виконання майновим поручителем свого акцесорного зобов`язання, яким було частково забезпечене основне зобов`язання, до майнового поручителя переходить право вимоги до боржника в тому обсязі, в якому ним виконано свій обов`язок перед кредитором відповідно до умов договору застави. Основне зобов`язання, яке було частково забезпечене заставою, не припиняється і кредитор має право звернутися з вимогою до боржника щодо стягнення решти суми боргу». [PERSON] не є майновим поручителем та зобов`язувалася за виконання обов`язку [PERSON] разом з іншим поручителем. У рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2023 по справі №2-2207/11 суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з усіх відповідачів (боржник та два поручителя) солідарно заборгованості за кредитом, тому стягнуто було суму окремо з [PERSON] та [PERSON] , та окремо з [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з чим суд доходить висновку про виконання [PERSON] своїх обов`язків як поручителя, тому у неї виникло право регресної вимоги до боржника [PERSON] . В частині невиконаного зобов`язання [PERSON] та [PERSON] кредитором залишається АТ «Державний ощадний банк України». Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 28.07.2023 між [PERSON] та адвокатом Тонкошкура В.Л. було укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.33). [PERSON] за договором 22.09.2023 оплатила правову допомогу у розмірі 2\~000 грн (а.с.36), 08.01.2024 18\~000 грн (а.с.76). За відсутності заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 20\~000 грн.

Outcome: approved