Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1122133 від 26.04.2023 року (а.с.6-7), звернулась до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19 липня 2003 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Запоріжжя, про що складено відповідний актовий запис № 121. Від спільного подружнього життя у подружжя є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу прийняла остаточно і змінювати його не має наміру, оскільки примирення з відповідачем неможливе. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам, інтересам відповідача та інтересам дітей. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ,\~та який\~зареєстрований 19\~липня 2003\~року Відділом\~реєстрації актів\~громадянського стану\~Жовтневого районного\~управління юстиції\~міста Запоріжжя,\~про що\~зроблено запис\~№ 121.Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 листопада 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.26). У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Хрипченко Ю.Ю. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с.27-29, 33-34, 37, 39, 46-47, 51). Разом з тим, представник позивача [PERSON] надіслала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі на наполягає на розірванні шлюбу (а.с.41). Відповідач [PERSON] у судове засідання також повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.30-31, 35-36, 38, 40, 48-49, 50). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надав, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено,\~що 19\~липня 2003\~року[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Запоріжжя видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 19 липня 2003 року та зроблено актовий запис № 121. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON] » (а.с.12). Від спільного подружнього життя у сторін є четверо неповнолітніх дітей. Так, [INFO] у [PERSON] \~та [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Запоріжжя видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 травня 2004 року, відповідний запис № 196 (а.с.18). [INFO] у [PERSON] \~та [PERSON] народився син [PERSON] , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2006 року, відповідний актовий запис № 112 (а.с.17). [INFO] у [PERSON] \~та [PERSON] народився син [PERSON] , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31 серпня 2010 року, відповідний актовий запис № 412 (з.б.а.с.16). [INFO] у [PERSON] \~та [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 квітня 2014 року, відповідний актовий запис № 152 (з.б.а.с.18). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають спільних дітей, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю Соколових зберегти немає можливості, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судових витрат за заявленими позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп., суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~п.\~1)\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Аналізуючи вищевикладене, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат, у даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Так, із матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Хрипченко Ю.Ю. було укладено Договір про надання правової допомоги № 24-04/Ц, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.24). Представником позивача [PERSON] на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, надано наступні документи: ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1122133 від 26 квітня 2023 року (а.с.13), договір № 24-04/Ц про надання правової допомоги від 24 березня 2023 року (а.с.24), акт приймання наданих послуг від 05 травня 2023 року на суму 4000 грн. (з.б.а.с.23), довідка про рух коштів по картці клієнта [PERSON] від 26.04.2023 року, з якої вбачається, що 19.04.2023 року [PERSON] здійснила грошовий переказ на суму 6000 гривень (а.с.44). Згідно частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним, завищеним та таким, що не відповідає складності справи та об`єму виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг. Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.07.2020 року у справі № 915/1654/19. Дослідивши докази на підтвердження витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом Хрипченко Ю.Ю. (зокрема, кількість підготовлених адвокатом процесуальних документів), обсяг матеріалів у справі та складність справи, яка є\~малозначною, розгляд судом справи за правилами спрощеного позовного провадження, кількість судових\~засідань,\~нетривалий розгляд\~справи судом, а також враховуючи співмірність розміру витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт, суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування витрат у розмірі, який зазначений в акті приймання наданих послуг від 05.05.2023 року (з.б.а.с.23). Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із засад об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає достатньою компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі у розмірі 2000 гривень. Підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] ще додатково 4000 грн. 00 коп. суд не вбачає. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп., які були понесені позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, згідно квитанції від 08.11.2023 року, виданої Акціонерним товариством «Універсал Банк», копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.25). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved