Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-29 00:00:00

13.07.2023 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач проживають окремо, син проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у вихованні сина участі не приймає. Домовленості про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Заробітна плата, яку отримує позивач, не дає можливість повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини, розвиток його творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку обдарувань. Неодноразові прохання позивача надати матеріальну допомогу є безрезультатними. У позові вказано, що відповідач наразі перебуває у лавах Збройних Сил України, проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] . 03.08.2023 ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 08.11.2023 провадження у цивільній справі №295/9270/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України. Постановою Житомирського апеляційного суду від 11.01.2024 ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08.11.2023 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 13.01.2024 представник відповідача [PERSON] надіслала на адресу суду заяву про виключення даних про представника з числа учасників справи, у якій повідомила, що відповідно до договору про надання правової допомоги №348 від 18.09.2023, який був укладений з [PERSON] , та на підставі якого був виданий ордер, її повноваження припинені, строк дії договору закінчився і не продовжено. Позивач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, у матеріалах справи міститься заява позивача від 15.02.2024, у якій вона вказала, що у разі повторної неявки відповідача у судове засідання, наполягає на винесенні судового рішення. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира №295/654/23 від 22.08.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 56-57). Згідно з витягом з реєстру Житомирської територіальної громади №2023/005038390 від 05.07.2023, місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Довідкою, яка видана ТОВ "Управляюча компанія "ВЖРЕП № 5" від 05.07.2023 №214, підтверджується, що [PERSON] , 1972 р.н., зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , 1984 р.н.; син [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до довідки командира військової частини [NUMBER] від 01.12.2022 №934, [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 25.09.2022 по теперішній час (а.с. 12). З довідки командира військової частини [NUMBER] від 19.06.2023 №6194 вбачається, що [PERSON] з 07.01.2023 по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України в районі населеного пункту Бахмут, Донецької області (а.с. 13). Відповідач [PERSON] проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] з 25.02.2022 по теперішній час, що підтверджується довідкою командира військової частини [NUMBER] від 02.02.2023 №179 (а.с. 14). Згідно з довідкою командира військової частини [NUMBER] від 17.09.2023 №2049, [PERSON] з 28.06.2023 бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України с. Кругляківка Купянського району Харківської області (а.с. 44). У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як встановлено ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. Стягнення аліментів спрямоване, насамперед, на захист найвищих інтересів дитини, яка в силу малолітнього віку не здатна самостійно подбати про своє забезпечення та повністю залежить від батьків, на яких закон покладає обов`язок дбати про матеріальне забезпечення дитини до досягнення останньою принаймні повноліття. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу дитині. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що дитини проживає разом з матір`ю, батько матеріальної допомоги на утримання не надає; та враховує розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, шкільним приладдям, речами особистої гігієни, тощо. Також суд приймає до уваги, що відповідно до матеріалів справи, відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, отже отримує матеріальне забезпечення та має можливість сплачувати аліменти. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), оскільки позивач не довела на підставі належних і допустимих доказів, оскільки це є її обов`язком в силу норм ст.81 ЦПК України, що потреби дитини обґрунтовують стягнення аліментів у зазначеному розмірі, а також що сплата аліментів у такому розмірі не буде надмірним матеріальним тягарем для відповідача. За таких обставин, у зв`язку із об`єктивною потребою дитини сторін у забезпеченні належного матеріального її утримання, суд приходить висновку про часткове задоволення позову, та, з урахуванням обставин даної справи, стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливим та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав малолітньої дитини в даній справі. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial