Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у розмірі 1/6 від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що на підставі заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2023р. з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їх сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів платника аліментів. На момент ухвалення такого судового рішення позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, а тому не мав можливості брати участь у розгляді такої судової справи та оскаржити відповідне судове рішення. Натомість при ухваленні рішення про стягнення з позивача аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів на утримання сина [PERSON] судом не було враховано, що позивач має на утриманні матір пенсійного віку, яка за станом здоров`я потребує допомоги з боку позивача, а також ще одну дитину доньку [PERSON] , 2015р.н., на утримання якої позивач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів на підставі рішення суду від 02.04.2020р. Також судом не було враховано, що перебуваючи в лавах Збройних Сил України позивач потребує самостійного фінансового забезпечення себе як військовослужбовця засобами захисту та іншими життєво необхідними речами. За таких обставин позивач вважає, що на теперішній час слід зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання його сина [PERSON] . Відповідачка заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування позиції відповідачки у відзиві зазначено, що всі обставини, на які посилається позивач, існували на момент ухвалення судом рішення від 07.06.2023р. про збільшення розміру стягуваних з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/3 частини з усіх видів доходів, але позивач не виконав свого процесуального обов`язку та не подав ніяких доказів на підтвердження існування таких обставин, а відтак не може на теперішній час посилатись на них, як підставу для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Також відповідачка посилається на те, що на теперішній час загальний розмір стягуваних з позивача аліментів складає 58,3% від його заробітку, що не перевищує гранично допустимий розмір стягнень (70%), а розмір доходу позивача свідчить, що після відрахувань з його заробітку аліментів у діючих розмірах, в користуванні позивача залишається частина коштів, якої цілком достатньо для задоволення всіх потреб позивача. Додатково відповідачка зазначила, що їх спільний син [PERSON] є дитиною з інвалідністю і потребує постійного дороговартісного лікування, внаслідок чого витрати на утримання сина постійно збільшуються. 02.01.2024р. судом відкрито провадження по даній справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.02.2024р. від представника відповідача адвокат Шимановський А.В., який діє на підставі ордеру серії СА №1075001 від 09.02.2024р., на адресу суду надійшов відзив проти позову, в якому викладено позицію відповідачки з обґрунтуванням її заперечень проти позовних вимог. Сторони в судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини неявки, хоча були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи. 26.02.2024р. від представника позивача адвокат Давидюк А.Ю., який діє на підставі ордеру серії СА №1072713 від 22.12.2023, на адресу суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі у порядку письмового провадження та за наслідками розгляду справи ухвалити рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 26.02.2024р. від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання, в якому він також просив розглянути справу без участі відповідачки та її представника. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідачка мають спільну дитину син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачкою. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.07.2013р. у справі №711/5837/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн., починаючи з 08.07.2013р. і до повноліття дитини. За позовом [PERSON] Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив рішення від 24.10.2018р. у справі №711/6699/18, яким змінив розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] та визначив їх новий розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. В подальшому, за позовом [PERSON] Соснівський районний суд м. Черкаси ухвалив заочне рішення від 07.06.2023р. у справі №712/1676/23, яким змінив розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] та визначив їх новий розмір 1/3 частина від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зазначені обставини справи визнаються сторонами і підтверджуються змістом відповідних судових рішень, які доступні для ознайомлення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак не потребують доказування. На теперішній час позивач проходить військову службу і його дохід за період квітень-вересень 2023 року складав 240\~638,12 грн., що підтверджується відповідною довідкою військової частини /а.с. 8/. Також [PERSON] має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає окремо від нього. Згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2020р. №711/688/20 [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2020 року і до досягнення донькою повноліття. Мати позивача [PERSON] , [INFO] , перебуває на пенсійному забезпеченні з 05.05.2023р., як пенсіонер за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення /а.с. 7/. За станом здоров`я мати позивача потребує регулярної медичної допомоги, оскільки має захворювання з діагнозом цукровий діабет тип 2, що підтверджується відповідними медичними виписками /а.с. 14-19/. Позивач стверджує, що на теперішній час він, окрім сина [PERSON] , має на утриманні свою матір пенсійного віку та доньку, а також потребує самостійного фінансового забезпечення себе як військовослужбовця засобами захисту та іншими життєво необхідними речами, а відтак сплата аліментів на утримання його сина в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів є занадто великим тягарем для позивача, внаслідок чого він звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, внаслідок яких виник спір щодо розміру аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини, який регулюється нормами Сімейного кодексу України (далі СК). Надаючи оцінку аргументам сторін в контексті обставин спірних правовідносин та досліджених судом доказів суд виходить з наступного. За змістом ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що на теперішній час позивач має стабільний дохід, має зобов`язання по утриманню двох неповнолітніх дітей, а також в силу закону зобов`язаний утримувати непрацездатну матір. Зазначені обставини не були враховані судом в повній мірі при визначенні розміру стягуваних з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання їх сина, внаслідок чого на теперішній час загальний розмір стягуваних з позивача аліментів на утримання двох дітей складає 7/12 частин, що перевищує половину доходів позивача, а на задоволення особистих потреб та виконання інших зобов`язань позивачеві залишається менше половини його доходів. До того ж, при визначенні судом розміру аліментів на утримання [PERSON] не було враховано розміру доходів платника аліментів. В контексті доводів сторони відповідача про відсутність правових підстав для зміни розміру аліментів з урахуванням того, що обставини, на які посилається позивач, вже існували на момент ухвалення Соснівським районним судом м. Черкаси рішення від 07.06.2023р. №712/1676/23, то суд зауважує наступне. Аналіз змісту рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2023р. №712/1676/23 свідчить, що розмір аліментів присуджувався виходячи з того, що платник аліментів є особою працездатного віку та не має інших утриманців. Обставини щодо розміру доходів платника аліментів під час такого судового розгляду не досліджувались. Ухвалюючи рішення про визначення розміру аліментів на рівні 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) суд виходив з того, що розмір присуджених на користь позивача аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно, в даний час є меншим встановленого законом 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим для забезпечення мінімальних потреб дитини [PERSON] змушена у більшій мірі, ніж [PERSON] , нести витрати на утримання дитини, що об`єктивно тягне за собою негативні зміни в її матеріальному стані, оскільки порушує принцип рівності участі кожного з батьків в утриманні дитини в обсязі, не нижчому ніж прожитковий мінімум. В даному позові позивач посилається на те, що окрім зобов`язання по утриманню дітей, він на теперішній час має стабільний дохід, а також зобов`язання по утриманню непрацездатної матері. Отже, підставами для зміни розміру стягуваних аліментів є зміна матеріального стану та збільшення зобов`язань по утриманню інших осіб у платника аліментів, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК є підставою для зміни розміру аліментів. Надаючи оцінку доводам учасників справи щодо визначення конкретного розміру аліментів на утримання сина [PERSON] варто звернути увагу, що визначальним фактором в цьому є якнайкраще забезпечення інтересів дитини і її потреб. Разом з тим у правовій державі визначення розміру стягуваних аліментів має також забезпечувати належний рівень захисту прав та законних інтересів платника аліментів з тим, щоб залишкова частина його доходів давала можливість реалізувати право на достатній життєвий рівень. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п`ятою статті 183 СК передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, слід звернути увагу, що законом не передбачений конкретний порядок визначення судом розміру аліментних платежів пропорційно розміру доходів їх платника. Орієнтований розмір такої частки передбачений ч. 5 ст. 183 СК і складає одну шосту доходу платника аліментів для кожної дитини у випадку їх стягнення на двох дітей. Натомість такий розмір є орієнтовним, оскільки відповідний розмір частки має визначатись судом в кожному конкретному випадку окремо і залежить від конкретних обставин спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначена норма направлена на забезпечення рівності прав дітей та рівного і недискримінаційного ставлення батьків до кожної своєї дитини. Отже розмір частки доходу платника аліментів, яка стягуватиметься на утримання кожної дитини позивача за загальним правилом має бути рівною. З огляду на принцип змагальності цивільного судочинства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що син [PERSON] має вади здоров`я і має статус дитини з інвалідністю. За станом здоров`я така дитина потребує регулярного додаткового медичного нагляду, в тому числі медикаментозного лікування, що обумовлює необхідність додаткових витрат фінансового характеру, а відтак і сплати аліментів у більшому розмірі. Натомість, відповідачка отримує державну соціальну допомогу для забезпечення потреб сина в розмірі 2662,80 грн., що підтверджується відповідним посвідченням /а.с. 63/. На теперішній час позивач сплачує на утримання своєї неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Будь-яких відомостей про те, що відповідна частка аліментів створює надмірний тягар для позивача або не відповідає його бажанню належного виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини суду не надано. За таких обставин доводи позивача про те, що розмір аліментів на утримання сина слід визначити на рівні 1/6 частки всіх видів доходів позивача є необґрунтованими і фактично створює нерівне ставлення до виконання ним свого батьківського обов`язку по відношенню до різних дітей. Недостатньо обґрунтованими є доводи позивача про необхідність здійснення ним витрат на утримання матері. В цьому контексті суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 202 СК повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що мати позивача є непрацездатною особою у зв`язку з досягненням пенсійного віку і перебуванням на пенсійному забезпеченні. Натомість, позивачем не надано суду належних доказів, з точки зору їх достатності та допустимості, на підтвердження того, що його мати потребує матеріальної допомоги позивача (обсяг матеріальних потреб та доходів матері; відсутність інших осіб, які зобов`язані надавати матеріальну допомогу тощо). Необґрунтованими є і доводи позивача про наявність в нього потреб у здійсненні витрат на придбання речей, що необхідні для належного його матеріального забезпечення під час проходження військової служби, оскільки фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України (ч. 1 ст. 43 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 15 Закону України «Про Збройні Сили України»). Судом встановлено, що середньомісячний дохід позивача, який є базою для обчислення розміру аліментів, складає приблизно 40\~000 грн. На утримання доньки позивач сплачує 1/4 частину свого заробітку, що складає 10\~000 грн. на місяць. З урахуванням рівності обов`язку батьків по утриманню всіх дітей, то у випадку стягнення аліментів на двох дітей у рівних частках, тобто по 1/4 частині на кожну дитину, то у розпорядженні позивача залишатиметься половина його заробітку, що складає приблизно 20\~000 грн. і майже у сім разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2024р. в Україні складає 3028 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». При цьому, суд бере до уваги, що зменшення розміру стягуваних з позивача на користь відповідачки аліментів до 1/4 частки всіх видів доходів платника, відповідатиме положенням ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що за загальним правилом загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 70 відсотків заробітної плати. Таким чином, оцінивши обставини справи суд приходить до висновку, що з огляду на принцип паритетності побудови сімейних відносин (ч. 2 ст. 1 СК) та зміст засад справедливості, добросовісності і розумності (ч. 9 ст. 7 СК), зменшення розміру стягуваних з позивача на користь відповідачки аліментів до рівня 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно буде належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дитини та виконанням батьківського обов`язку, за рахунок якого існуватиме справедливий баланс забезпечення інтересів дитини та недопущення надмірного обмеження прав та законних інтересів платника аліментів. За таких обставин, враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, на даному етапі життя дитини сторін, з врахуванням розміру місячного доходу позивача та змісту його зобов`язань по утриманню інших осіб, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина [PERSON] буде визначення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Предметом позову були вимоги про зміну розміру аліментів, що за своєю сутністю відносяться до вимог немайнового характеру, а отже за розгляд таких вимог відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1073,80 грн. Оскільки позов підлягає до задоволення, а відповідачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України витрати позивача з оплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. слід компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial