Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 30 липня 1994 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинської райдержадміністрації, актовий запис №29. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Однак, протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Оскільки більше семи років вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, весь цей час вона проживає за межами України, тобто шлюб є лише формальністю та суперечить їх інтересам, тому просить шлюб між ними розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] ».\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак одночасно з позовною заявою подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити.\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позовних вимог.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 30 липня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинської райдержадміністрації було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 29 (а. с. 4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, протягом семи років вони разом не проживають. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved