Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

02 лютого 2024 року Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (АТ «Укрзалізниця) про стягнення невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік в сумі 14886,00 грн, та за 2023 рік у сумі 16104,00 посилаючись на те, що працювала у відокремленому підрозділі Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 12.12.2005 року по 28.11.2023 року. Між адміністрацією Фастівського моторвагонного депо та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2022 роки, який діє по сьогоднішній день. Пунктом 3.19 вказаного договору установлено обов`язок роботодавця надавати працівникам, які безпосередньо пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше шість місяців та подали письмову заяву, надавати один раз на рік у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило разом із настанням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року. Маючи достатній стаж роботи на залізничному транспорті для отримання матеріальної допомоги, позивач подала заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.19 Колективного договору. Сума матеріальної допомоги за 2022 рік становить 14886,00 грн, за 2023 рік становить 16104,00 грн, однак Роботодавець по день подачі позову до суду належну позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення не виплатив і тим самим не виконав свої зобов`язання за Колективним договором, заборгувавши належні позивачу кошти, чим грубо порушив трудові права. Також позивач 28.11.2023 року звільнилася але при звільненні відповідач також не виплатив належну позивачу суму матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 30990,00 грн, що призвело до звернення з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2023 рік в сумі 30990, 00 грн, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 27 лютого 2024 року від представника відповідача, [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву де зазначено про те, що позов не визнають та вважають позовну заяву необґрунтованою і безпідставною з огляду на наступне. Працівники відповідача в перелік працівників, яким виплачується матеріальна допомога на оздоровлення передбачена законодавством не включені. Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі також Товариство) є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Товариство утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Акціонерне товариство «Українська залізниця» у розумінні ст.74 ГК України є державним комерційним підприємством. Законодавством України виплата матеріальної допомоги на оздоровлення передбачена лише для деяких категорій працівників (педагогічні та науково-педагогічні працівники - стаття 57 Закону України «Про освіту», державні службовці - ст. 57 Закону України «Про державну службу», бібліотекарі п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.2005 № 84 «Про затвердження Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек», медичні та фармацевтичні працівники абзац третій пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 524 «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», посадові особи місцевого самоврядування - постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»). Отже, працівники Акціонерного товариства «Українська залізниця» в переліки працівників, яким виплачується матеріальна допомога на оздоровлення передбачена законодавством України не включені. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам відповідача передбачена колективними договорами Залізниці. Відповідно до п. 2\~Прикінцевих положень КЗпП України\~під час дії воєнного стану, введеного відповідно до\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені\~Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Як вбачається з п. 3 Прикінцевих положень Закону\~України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Так,\~указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався шляхом внесення відповідних змін до вказаного Указу. Таким чином, відповідно до ч.1\~ст.11\~Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» від\~15\~березня 2022\~року,\~дія якого\~поширюється на\~правовідносини,\~що виникли\~з 24\~лютого 2022\~року,\~роботодавцю надається\~право в\~односторонньому порядку\~зупиняти окремі\~положення колективного\~договору на період воєнного стану. АТ «Укрзалізниця» є товариством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Зважаючи на економічну ситуацію в державі, з метою стабілізації фінансово-економічного становища товариства, збереження трудового колективу та своєчасної виплати заробітної плати виникла необхідність запровадження окремих обмежувальних заходів тимчасово на період дії правового режиму воєнного стану та до нормалізації ситуації в товаристві. З перших днів війни працівники АТ «Укрзалізниця» здійснюють перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом. У зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженої та знищеної ворогом інфраструктури АТ «Укрзалізниця» понесла величезні витрати, гуманітарні евакуаційні перевезення, що здійснювалися АТ «Укрзалізниця» на безоплатній основі, також потребували значних коштів. В зв`язку з цим, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року (витяг з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31 від 14 березня 2022 року) було призупиненоздійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Однак, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам Залізниці призупинена на час дії воєнного стану, який продовжував діяти як на час подачі заяви позивача про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, так і на даний час, а виконання цього обов`язку відновиться після закінчення або скасування воєнного стану. Нарахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення позивачу не відбулось, оскільки наразі такі виплати призупинені та не здійснюються у цілому нікому з працівників Залізниці. Враховуючи, що відповідач не відмовляв позивачу у виплаті передбаченої колективним\~договором одноразової допомоги на оздоровлення, виплата якої відповідно до вимог ст. 11 Закону\~України «Про\~організацію трудових\~відносин в\~умовах воєнного\~стану» на період дії воєнного стану\~(який\~на даний\~час продовжується)\~відповідачем призупинена,\~тому безпідставним\~є твердження\~позивача про\~нібито порушення\~його трудових\~прав з\~оплати праці гарантованих колективним договором та ст. 18 КЗпП України, ст. 526 ЦК України. Також, Позивачем пропущено строк для звернення до суду з даним позовом враховуючи, що відповідно до\~ст.\~233\~КЗпП України\~працівник може\~звернутися із\~заявою \~про вирішення\~трудового спору\~безпосередньо до\~суду в\~тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Заява про надання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік подана позивачем до адміністрації виробничого підрозділу моторвагонне депо Фастів-1 регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 02.11.2022, а за 2023 рік була подана 28.06.2023 року. Позивач звернувся до суду з позовом 02 лютого 2024 року, тримісячний строк звернення до суду сплинув. 28.02.2024 року від позивача надійшла Відповідь на відзив де зазначено, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року прийняте з грубим порушенням норм Закону України «Про колективні договори і угоди», оскільки зміни та доповнення до Колективного договору Київської дирекції не вносилися та у спосіб, визначений законом/колективним договором рішення правління про призупинення виплат до позивача не доводилося жодним із можливих засобів та способів. Вважає що відповідач порушив законодавство про оплату праці в частині, що стосується невиплат Позивачеві матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 рік при звільненні. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач та його представник подали заяву про слухання справи у їх відсутність. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник відповідача надала письмову заяву в якій зазначила, що проти позову заперечують та просила у його задоволенні відмовити. Вважає позов безпідставним та передчасним та просила справу слухати у її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] працювала на посаді касира квиткового дільниці обслуговування пасажирів по станції Вишневе служби приміських пасажирських перевезень за переведенням з виробничого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень (Наказ від 28.11.2023 № 1703/ос). 28.11.2023 року позивач звільнена у зв`язку з переведенням до апарату управління регіональна філія «Південно західна залізниця» АТ Українська залізниця за п. 5 ст. 36 КЗпП України (Наказ № 1679/ос від 22.11.2023). Також, позивач в позові зазначає, що 02.11.2022 року звернулася з заявою до начальника виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень з заявою про надання їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, а 28.06.2023 року позивач звернулася про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік. 29.11.2023 року позивач подала заяву про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 рік в зв`язку з її звільненням з підприємства. Як зазначив позивач відповідь на вказану заяву відповідачем не надано, як і не було виплачено матеріальну допомогу. Відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі також Товариство) є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Товариство утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам відповідача передбачена колективними договорами Залізниці. З умов Колективного договору укладеного 22 березня 2001 року між адміністрацією АТ «Укрзалізниця» та територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України Київської дирекції залізничних перевезень на 2001-2005 роки, дію якого було пролонговано на 2006-2023 роки, а саме зі змісту п.3.10 колективного договору вбачається, що працівникам дирекції, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надається один раз у календарному році матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня звітного року. \~ \~ \~ \~При розгляді справи суд застосовує главою ІІ «Колективний договір» КЗпП України, Законом України\~«Про колективні\~договори і\~угоди» та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до ч.2 ст.97\~КЗпП України форми\~і системи\~оплатипраці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно з ч.1 ст.10\~КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Відповідно до ч.2 ст.13\~КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Згідно з ч.1 ст.14\~Закону України\~«Про колективні\~договори» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Відповідно до п.2 Прикінцевих положень\~КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з ч.1 ст.11\~Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року. В цьому указі визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану,\~можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Тобто, вказаним Указом встановлено можливість обмеження конституційного права на працю,\~але в межах та обсязі, що необхідні\~для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Згідно п.3\~Прикінцевих положень\~ЗаконуУкраїни «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Так, указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України був введений воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом №2263-IX від 22 травня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом №2500-IX від 15 серпня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 7 листопада 2022 року, затвердженим Законом №2738-IX від 16 листопада 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 6 лютого 2023 року, затвердженим Законом №2915-IX від 7 лютого 2023 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №254/2023 від 1 травня 2023 року, затвердженим Законом №3057-IX від 2 травня 2023 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб. Системний аналіз законодавства свідчить про те, що дія ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року. Отже, оскільки виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені пунктом 3.10 Колективного договору, їх призупинення відповідачем узгоджується із положенням ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний Закон є чинним, не скасований, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Питання правомірності введення державою окремих обмежень під час дії воєнного стану, у тому числі й з урахуванням міжнародних договорів, роз`яснено й у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 року у справі № 580/2869/22. Посилання позивача на те, що рішення АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року про призупинення виплат за колективними договорами прийнято всупереч вимог Закону України\~«Про колективні\~договори і\~угоди» та до набрання чинності Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», не підлягає до уваги, так як вказане рішення правління АТ «Українська залізниця» ніким не оскаржувалося у встановленому порядку і є чинним. У зв`язку з тим, що позивач [PERSON] подала відповідачу заяву про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік та за 2023 рік, на підставі п.3.10 колективного договору у позивача виникло право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Разом з тим, Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року було зупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. Це підтверджуються витягом з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31 від 14 березня 2022 року. Викладені обставини свідчать про те, що виконання відповідачем обов`язку з виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік за 2023 рік призупинено на час воєнного стану. Виконання цього обов`язку відновиться лише після закінчення або скасування воєнного стану. З огляду на це суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення так, як поданий без належного обгрунтуваня. Що стосується заявленої заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити, що оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставності, то підстави щодо строків позовної давності не застосовуються.

Outcome: dismissed