Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно. Просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Бреч Корюківського району Чернігівської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (сарай Б-1 дерев`яний, гараж Г-1 дерев`яний), які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом по справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Бреч Корюківського району Чернігівської області, проживає і є зареєстрованим у [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 19 січня 1999 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Рішенням №190 від 19.12.1991 року виконавчого комітету Корюківської міської ради позивачу була виділена земельна ділянка під [ADDRESS] площею 1000 м.кв. для індивідуального будівництва. Між позивачем та виконкомом Корюківської міської ради 04.02.1993 року був укладений Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, який посвідчений нотаріально, за умовами якого виконком Корюківської міської ради надав позивачу у безстрокове користування земельну ділянку під [ADDRESS] площею 1000 м.кв. для індивідуального будівництва. Надана позивачу земельна ділянка була виділена в натурі, що посвідчується Актом виносу в натурі земельної ділянки та розбивки будівель, який складений представником районного архітектора, технічним бюро був виготовлений План земельної ділянки та червоних ліній забудови, який був погоджений з архітектором району. Позивач отримав Дозвіл на проведення робіт, який підписаний архітектором технічного бюро та районним архітектором, після чого на наданій йому земельній ділянці він розпочав будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, яке було закінчено через декілька років, після чого він з членами своєї сім`я вселився в побудований житловий будинок і зараз у ньому проживають. Але після закінчення будівництва житловий будинок не був зданий в експлуатацію, акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку не складався. Рішенням №103 від 22.07.1993 року виконавчого комітету Корюківської міської ради вулиця 16 Липня перейменована у вулицю Незалежності, що підтверджується архівною довідкою. Рішенням 13 сесії 22 скликання від 11.09.1997 року Корюківської міської ради позивачу передано безкоштовно у приватну власність раніше надану земельну ділянку, у підтвердження чого йому був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №738981 від 12.11.2009 року, відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 0,10 га. яка розташована [ADDRESS] , призначена для обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд. Рішенням 12 сесії 24 скликання від 26.12.2003 року Корюківської міської ради йому передано безкоштовно у приватну власність частину раніше наданої земельної ділянки, у підтвердження чого йому був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №738980 від 12.11.2009 року, відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 0,02 га. яка розташована [ADDRESS] , призначена для ведення особистого селянського господарства. Зараз позивач вирішив зареєструвати своє право власності на побудований ним житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться на приватизованій ним земельній ділянці. Для вирішення даного питання він звернувся до державного реєстратора Корюківської міської ради, але той відмовив йому у реєстрації права власності на житловий будинок з тієї причини, що у нього відсутній акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, державний реєстратор порекомендував йому звернутись до суду для вирішення даного спірного питання. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У позивача відсутня можливість у позасудовому порядку зареєструвати своє право власності на побудований житловий будинок з надвірними будівлями, тому він звернувся до суду з даним позовом для визнання за ним права власності на побудований ним житловий будинок з надвірними будівлями. Позивач є власником земельної ділянки, на якій розташований побудований ним житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується виданими йому Державними актами на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №738980 та №738981 від 12.11.2009 року. Земельна ділянка була надана позивачу на підставі рішення №190 від 19.12.1991 року виконавчого комітету Корюківської міської ради, між ним та виконкомом Корюківської міської ради 04.02.1993 року був укладений Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, за умовами якого виконком Корюківської міської ради надав йому у безстрокове користування земельну ділянку під [ADDRESS] площею 1000 м.кв. для індивідуального будівництва, актом виносу в натурі земельної ділянки та розбивки будівель від 18.05.1989 року надана йому земельна ділянка була виділена в натурі, був виготовлений план земельної ділянки та червоних ліній забудови. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації, житловий будинок та надвірні будівлі побудовані ним без порушення будь-яких норм, дане будівництво не порушує прав інших осіб, спірний житловий будинок А-1 дерев`яний, 100% готовності має 30% зносу, загальна площа будинку становить 92,10 м.кв., житлова площа складає 41,4 м.кв., з надвірних будівель є сарай Б-1 дерев`яний, гараж Г-1 дерев`яний, загальна інвентарна вартість майна становить 145328 грн., що і є ціною позову, по даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Те, що саме позивач є забудовником та фактичним власником побудованого житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , та те, що будівництво спірного будинку проводилось ним на час видачі дозвільних документів на законних підставах, підтверджується документально: довідкою Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації про належність садиби, її вартість, знос будівель; виготовленим технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами; будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику, де є рішенням №190 від 19.12.1991 року виконавчого комітету Корюківської міської ради про виділення позивачу земельної ділянки під [ADDRESS] площею 1000 м.кв. для індивідуального будівництва, є Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, який посвідчений нотаріально, є акт виносу в натурі земельної ділянки та розбивки будівель, є План земельної ділянки та червоних ліній забудови; також це підтверджується печаткою у його паспорті про його реєстрацію по [ADDRESS] з 27 березня 1997 року. Крім позивача, на спірний житловий будинок з надвірними будівлями ніхто не претендує. Таким чином, спірний житловий будинок з надвірними будівлями побудований без порушення будь-яких норм, дане будівництво не порушує прав інших осіб, прибудова знаходиться на земельній ділянці яка перебуває у власності позивача, тому він вважає, що є підстави для визнання за ним права власності на самовільно побудований житловий будинок. Відповідачем по даній справі є Корюківська міська рада Чернігівської області, бо саме на її землі розташовані побудовані позивачем житловий будинок та надвірні будівлі, у разі не визнання позивача власником даних будівель вони належать територіальній громаді. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 726,64 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved