Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

13.12.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказав, що з 05.12.2018 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який судовим рішенням від 13.09.2023 року було розірвано. У шлюбі вони виховували двох спільних дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх двох спільних дітей в розмірі 1/3 частики усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.03.2021 року і до досягнення ними повноліття. На даний час стягувана сума аліментів для нього є занадто високою з огляду на таке. 13.09.2022 року він отримав важке поранення травматичну ампутацію нижньої кінцівки внаслідок підриву на вибуховому пристрої. Дані обставини призвели до тривалого лікування, встановлення та заміни протеза, а також реабілітації, яка триває по даний час. Зазначене потребує значних витрат. Зокрема, на знеболюючі та психотропні препарати він витрачає близько 5000 грн. щомісячно, в той час коли його пенсія становить 13500 грн. з яких 4500 грн. він сплачує у якості аліментів. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 року в справі № 161/4889/21, та стягувати на утримання двох дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частики усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 10.01.2024 року відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що дійсно у її колишнього чоловіка з моменту присудження аліментів погіршився стан здоров`я у зв`язку із втратою кінцівки, проте вартість призначених згідно рекомендації лікарів медичних препаратів є значно меншою, ані ж та, яку зазначає [PERSON] у своєму позові. У свою чергу, для позивача, як для особи з інвалідністю внаслідок війни, лікування наслідків отриманих поранень є безкоштовним. Такими ж пільгами останній користується при користуванні комунальними послугами. Зокрема, розмір наданої пільги за листопада 2023 року склав 4267,23 грн. Поряд з тим, вона разом з дітьми, яким належить 2/3 часток у квартирі [ADDRESS] , позбавлені можливості користуватися своїм майном через агресивну поведінку [PERSON] . Зазначені обставини свідчать про покращення матеріального стану позивача. Також, у власності останнього перебуває земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, яку він передав оренду та, як наслідок, отримує орендну плату. На підставі наведеного та з урахуванням прав та законних інтересів неповнолітніх дітей, з метою забезпечення належного рівня їх життя, просить суд у задоволенні позову відмовити (а.с. 33-37). Позивач в судове засідання не з`явився. В ході розгляду справи суду пояснив, що протезування за наслідками отриманої ним травми дійсно здійснювалося за рахунок коштів державного бюджету, проте усі супутні витрати йому не компенсовують. На даний час він проходить реабілітацію, на що постійно витрачає додаткові кошти. Зазначив, що від здачі належної йому земельної ділянки в оренду він отримує 20000 грн. на рік. Поряд з тим, за період стягнення з нього аліментів він перерахував на користь відповідачки понад 840000 грн., частина яких спрямована в рахунок сплати аліментів, а інша частина на проведення ремонтних робіт у належному їм житлі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання 12.03.2024 року не з`явилася. В ході розгляду справи суду пояснила, що розмір щомісячних витрат, які [PERSON] витрачає на медичні препарати за рекомендаціями (приписами) лікарів становлять 600 грн., а решту медичних засобів останній приймає на власний розсуд. Заявлені позовні вимоги не визнала. Представник відповідача в судове засідання 12.03.2024 року не з`явилася, до його початку подала до суду клопотання з проханням розгляд справи відкласти у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому провадженні, а також через особисті обставини своєї довірительки, які позбавляють її можливості прибути в судове засідання. В ході розгляду справи надала пояснення аналогічні викладеними у відзиві на позовну заяву (а.с. 165). Відповідно до ч. 2 ст. 233 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін або їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності. На переконання суду, неявка сторони відповідача в судове засідання не позбавляє суд можливості надати правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами даного спору, з огляду на наявні у справі матеріали. В ході розгляду даної справи відповідачкою та її представником було надано в судовому засіданні особисті пояснення, останні скористалися своєю можливість щодо надання відзиву на позовну заяву, в якому виклали обґрунтування та заперечення з приводу заявлених позовних вимог із дорученням відповідних доказів. Враховуючи строк перебування даного спору в провадженні суду, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони відповідача. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 05.12.2018 року зареєстрували шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2023 року в цивільній справі № 161/11333/23 було розірвано. Як вбачається зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , у сторін є двоє спільних дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 року в цивільній справі № 161/4889/21 із [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання їх двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2021 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7-8). Судом також встановлено та сторонами не заперечується, що малолітні [PERSON] та син [PERSON] проживають разом зі своєю матір`ю відповідачкою [PERSON] . У своєму позові [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 року в справі № 161/4889/21 посилаючись на погіршення стану здоров`я. Натомість відповідачка, заперечуючи щодо підстав для задоволення заявлених позовних вимог, посилається на ту обставину, що попри погіршення у позивача стану здоров`я, у нього, одночасно, відбулося покращення матеріального стану. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Із вказаного слідує, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у випадку, зокрема, погіршення стану його здоров`я. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Як встановлено судом, 13.09.2022 року [PERSON] отримав вибухову травму травматичний відрив лівої гомілки на рівні середньої третини гомілки із травматичним шоком ІІ ст. Зазначене підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10725, виданої Військово-медичним клінічним центром Північного регіону від 21.09.2022 року (а.с. 10). У зв`язку із вищевказаною травмою позивач у період з 22.09.2022 року по 23.12.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня», про що свідчить відповідна виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 10525 від 23.12.20.22 року (а.с. 11). Із зазначеного часу [PERSON] проходить постійне лікування та реабілітацію наслідків отримано вибухової травми, яка призвела до травматичної ампутації гомілки, а також посттравматичного стресового розладу, тривожного варіанту з помірно вираженими хворобливими проявами. Зазначене підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 565, виданою військовою частиною [NUMBER] від 17.05.2023 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 838, виданою військовою частиною [NUMBER] від 30.06.2023 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4503, виданою відділенням ортопедії та травматології і хірургії КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради від 28.11.2023 року (а.с. 12-14) та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4080, виданою КП «ВОПЛ м. Луцька» Волинської обласної ради від 04.08.2023 року (а.с. 15). На переконання суду, вказана травма позивача та її наслідки беззаперечно свідчать про погіршення (втрату) його здоров`я, оскільки ампутація нижньої кінцівки це незворотній процес. Тобто, саме по собі закінчення лікування не поверне тіло (організм) до попереднього стану та не призведе до повного відновлення життєдіяльності особи. Надання соціальних гарантій, передбачених у певних випадках військовослужбовцям не відновить стан здоров`я позивача до попереднього. Поряд з цим, суд вважає доведеним, що у зв`язку з проходженням лікування та реабілітації, [PERSON] змушений нести додаткові витрати на придбання медичних препаратів та на транспортні витрати, пов`язані із його транспортуванням до медичних закладів та у зворотному напрямку. Не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача з приводу ненадання позивачем доказів на підтвердження погіршення свого матеріального становища, оскільки в даному випадку підставою позову про зменшення розміру аліментів є погіршення здоров`я платника аліментів, а не зміна його матеріального стану, а відтак відсутні підстави надавати оцінку доводам щодо покращення матеріального становища [PERSON] (щодо отримання пільг та одноосібне користування квартирою, власником частки якої він є). Суд також оцінює критично доводи сторони відповідача з приводу наявності у власності позивача земельної ділянки, від передачі в оренду якої останній отримує платню, оскільки як набуття права власності на таке майно, так і укладення договору оренди відбулося ще до ухвалення Луцьким міськрайонним судом Волинської області судового рішення в цивільній справі № 161/4889/21, на підставі якого з [PERSON] стягуються аліменти. Інші доводи сторін, зокрема й ті, що стосуються наявності/відсутності заборгованості по сплаті аліментів, не входять до предмету доказування у даному спорі. Наведене свідчить про ту обставину, що позивач в ході розгляду даного спору підтвердив обгрунтованість своїх доводів щодо погіршення його стану здоров`я, що потягнуло собою негативні зміни у його матеріальному становищі. Проаналізувавши надані суду докази, суд вважає, що позивач не має реальної можливості сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини свого заробітку (доходу). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищевказаний розмір аліментів, встановлений заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 року в цивільній справі № 161/4889/21, підлягає зменшенню до 1/6 частини від заробітку (доходу) [PERSON] . Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості. Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів підлягає до задоволення в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, та з урахуванням того, що позивач від сплати судового збору звільнений (а.с. 5), суд вважає за необхідне судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved