Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

заявниця [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: про встановлення факту розірвання шлюбу між нею та [PERSON] . Заявлені вимоги мотивує тим, що вона з [PERSON] уклала шлюб 15.10.1988 року, однак шлюбні відносини були фактично припинені в 2003 році. Натомість, у лютому 2023 року їй стало відомо, що [PERSON] подав в суд на тимчасово окупованій території АРК про розлучення із нею та шлюб був розірваний, і чоловік наразі перебуває у іншому шлюбі. Про розірвання шлюбу свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.06.2016, видане Джанкойським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства Республіки Крим. Тобто розірвання шлюбу відбулось на тимчасово окупованій території. Таким чином, у заявниці відсутній документ, що може бути підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу, із переліку, визначеному у п.1 глави 5 розділу ІІІ Наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні». У заяві також вказано, що встановлення вказаного факту розірвання шлюбу необхідне заявниці для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу у визначеному законодавством України порядку. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями вказана цивільна справа розподілена судді Пономаренко Н.В. Ухвалою від 17.11.2023 відкрито провадження у справі за вказаною заявою окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник в судовому засіданні просила заяву задовольнити з викладених в ній підстав та зазначила, що оригінал свідоцтва про розірвання шлюбу вона не має, а долучену до справи копію було отримано засобами електронного зв`язку від особи, яка представилась їй новою дружиною [PERSON] , які проживають на тимчасово окупованій території в АРК, та повідомила, що він ще з 2016 року розлучений із заявницею. В судовому засіданні 16.02.2024 залучено до розгляду у справі заінтересовану особу [PERSON] . Натомість, заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причину неявки не повідомили. Вислухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (до шлюбу - [PERSON] ) 15.10.1988 року зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Світлівської сільської ради Джанкойського району Автономної Республіки Крим, Україна зроблено відповідний запис від 15 жовтня 1988 року за № 18. Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються, зокрема, положеннями ч.1 ст.293 ЦПК, відповідно до якої окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. При цьому, як вбачається з роз`яснень, викладених у п.10 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 р., суди можуть встановлювати факти реєстрації розірвання шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Матеріали справи містять фотокопію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] із зазначенням, що шлюб припинений 15.06.2016 року на підставі рішення про розірвання шлюбу Джанкойського районного суду Республіки Крим, справа №2-1281/2016 від 11.05.2016, про що 21.06.2016 складений запис акту про розірвання шлюбу №139. Місце реєстрації: Джанкойський районний відділ записів актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Таким чином, судом встановлено, що вказаний актовий запис не складався органами реєстрації актів цивільного стану України, а їх було зроблено на тимчасово окупованій території. Звертаючись до суду із вказаною заявою, [PERSON] зазначила мету для встановлення юридичного факту розірвання шлюбу -, є отримання свідоцтва про розірвання шлюбу згідно законодавства України. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Разом із тим, матеріали справи не містять жодного доказу про факт звернення заявниці до органів державної реєстрації актів цивільного стану та наявності письмової відмови у проведенні реєстрації розірвання шлюбу. Згідно ст.8 Сімейного кодексу України якщо особисті немайнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Так, за змістом ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Положеннями ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, що була чинною до 7 травня 2022 року, визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. При цьому, Джанкойський районний відділ записів актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим (РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК) не є органом, створеним у встановленому законом порядку, уповноваженим на здійснення державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема актів укладення та розірвання шлюбів між громадянами України. Тому реєстрація Джанкойським РВ ЗАГС ДЗАГС МЮ РК розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , не мають юридичного значення, оскільки розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України не створює юридичних наслідків і обов`язків. При цьому, Законом України від 21 квітня 2022 року було внесено зміну до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої документи, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, є дійсними та створюють правові наслідки. Однак Закон України від 21 квітня 2022 року набрав чинність лише 7 травня 2022 року, тоді як [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] на тимчасово окупованій території ще 21 червня 2016 року. При цьому, безпосередньо Прикінцеві положення Закону України №2217-IX від 21 квітня 2022 року не передбачають зворотної дії у часі, тому вказаний Закон яким внесена ним зміна до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - не поширюються на спірні правовідносини, що виникли раніше, а саме задовго до набрання чинності Законом України від 21 квітня 2022 року. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаної заяви та встановлення факту розірвання шлюбу. Відповідно до правил ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлене законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed