Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що вона проживає разом зі своїм чоловіком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними за вказаною адресою проживає їхня дочка [PERSON] , [INFO] , та внук [PERSON] , [INFO] . Заявником зазначається, що протягом тривалого часу [PERSON] вчиняє щодо неї фізичне і психологічне домашнє насильство, ображає словесно, б`є, погрожує їй фізичною розправою, що становить небезпеку для її життя і здоров`я. Поведінка кривдника є неадекватною, він постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також, останній неодноразово перебував на лікуванні із діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, абстинентний синдром». Кривдник переслідує заявника, принижує, залякує та погрожує, що спалить будинок у якому вони мешкають. Дане насильство відбувається при їхній дочці та малолітньому внуку, що впливає на їхнє фізичне та психологічне здоров`я. Також заявником зазначається, що [PERSON] вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу та впевнений у своїй безкарності. Агресія кривдника щоразу тільки посилюється. Тому, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення заінтересованою особою насилля та психологічного тиску, який тягне за собою негативні наслідки щодо її здоров`я є дуже високою, тому просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав та покладення на нього наступних обов`язків, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці де проживає [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання заявника, а саме за адресою [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести із [PERSON] , листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали подану заяву у повному обсязі, та просили задовольнити вимоги заяви. Крім того, заявник зазначила, що квартира, в якій вони з чоловіком проживають, належить їм на праві спільної часткової власності. Іншого житла [PERSON] не має. Фізичного насильства [PERSON] щодо неї не застосовував. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився. Повідомлення заінтересованої особи було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. В судовому засіданні встановлено, що 05.01.2024 року заступником командира взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДДП старшим інспектором поліції складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника - [PERSON] , [INFO] , який вчинив домашнє насильство 05.01.2024 року близько 20 год.30 хв. за адресою: [ADDRESS] , а саме перебуваючи в п`яному вигляді вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме ображава нецензурною лайкою внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Вжито заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 2 доби з 06.01.2024 року по 08.01.2024 року. Із зазначеним терміновим заборонним приписом [PERSON] ознайомлений, про що свідчить його підпис. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.01.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у дохід держави в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень. Із зазначеної постанови встановлено, що 05.01.2024 року близько 20 год. 30 хв. в [ADDRESS] , перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні визнав, пояснив суду, що на вказаний конфлікт його спровокувала дружина. 11.02.2024 року інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП Гавриш О.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД 578824 щодо [PERSON] про те, що 08.02.2024 року о 23 год. 20 хв. за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини [PERSON] , виражавшись нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Потерпілою є [PERSON] . Із зазначеним протоколом [PERSON] ознайомлений, про що свідчить його підпис у протоколі серія ВАД 578824 від 11.02.2024 року. Як вбачається із письмових пояснень [PERSON] від 05.03.2024 року, яка є дочкою [PERSON] та [PERSON] , її батька - [PERSON] довгий час зловживає алкогольними напоями, поводиться неадекватно, ображає та обзиває нецензурною лайкою її маму. Також погрожує підпалити хату, вбити маму, оскільки на фоні психологічної хвороби різні думки приходять. Він вчиняє домашнє психологічне насильство до мами вже декілька років. Згідно довідки ТзОВ «Серденько» від 06.03.2024 року у [PERSON] , [INFO] , психоемоційний стан нестійкий, пригнічений, певні ознаки легкої депресії, втома. За розповіддю клієнта даний стан пов`язаний з психологічним насиллям зі сторони чоловіка. Розділом IV глави 13 Цивільного процессуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису і його права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] . На підставі досліджених доказів, а саме: термінового заборонного припису стосовно кривдника від 05.01.2024 року, постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.01.2024 року, протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД 578824 від 11.02.2024 року, які підтверджують факт застосування психологічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства, ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання наслідків його вчинення, та встановленими судом обставинами про те, що вчиненню домашнього насильства сприяють словесні конфлікти, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, та необхідність покладення на заінтересовану особу обов`язку заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк 2 (два) місяці. В той же час суд вважає, що покладення на заінтересовану особу обов`язків: заборони перебувати в місці де проживає заявник та заборони наближатися на відстань менше 300 м до мого місця проживання заявника, а саме: за адресою [ADDRESS] , не можуть бути застосовані, оскільки адреса проживання заявника та заінтересованої особи є їхньою спільною сумісною власністю та є його єдиним житлом. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial