Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-05 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , зазначивши його батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала у близьких стосунках з [PERSON] та планували створити сім`ю. [PERSON] був військовослужбовцем і при виконанні бойового завдання [INFO] загинув. Факт смерті [PERSON] буде доведений актовим записом про серть, про витребування якого заявником подане клопотання до суду. Наразі надати належний доказ смерті [PERSON] заявник позбавлена можливості у зв`язку з тим, що шлюб між ними не був зареєстрований і вона не віднесена до категорії осіб (родичів), які мають право отримати актовий запис про смерть особи. Як доказ смерті [PERSON] заявником надає фото з місця його захоронення. [INFO] , вже після смерті [PERSON] , заявник народила їх спільну дитину - [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про народження, що видане Калинівською селищної радою 19.07.2023 року, матір`ю [PERSON] зазначено заявника, а графі батько дитини вказано - [PERSON] тобто прізвище заявника та ім`я і по батькові покійного [PERSON] . З довідки виданої відділом надання адміністративних послуг Калинівської селищної ради від 19.07.2023 року, вбачається, що відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Заявник звертається із заявою до суду про встановлення факту батьківства [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] з метою внесення до актового запису про народження дитини змін в частині запису про батька та не породжує спору про право. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2023 року заяву [PERSON] залишено без руху з наданням заявнику строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с. 20-22). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с. 40). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2023 року витребувано докази у справі (а.с.52). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2023 року призначено у справі судово-генетичну експертизу з використанням ДНК та зупинено провадження у справі (а.с. 59-61). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2024 року відновлено провадження у справі (а.с. 78). Представник заявника та заявник, в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 93-95). Представник Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направили до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності (а.с. 88-89). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, відповідь на відзив представника позивача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якої записані: мати [PERSON] , та батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до копії Довідки від 19.07.2023 року виданої Відділом надання адміністративних послуг Калинівської селищної ради про те, що [INFO] народився [PERSON] , про що в низі реєстрації актів про народження виконавчого органу Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області складено відповідний актовий запис №56 від 19.07.2023 року. Відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Згідно із висновком експерта №139-МГ від 26.01.2024 року встановлено що вірогідність того, що загиблий громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , 14.07.2023 року і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше ніж 99,99% (а.с. 72-76). Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Нормами частини другої статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народження за вказівкою матері, батьківство якого встановлюється. Відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі статтею 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до положень частини третьої статті 128 Сімейного кодексу України заяву про встановлення факту батьківства може бути подано матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Тлумачення норм статті 130 Сімейного кодексу України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Як вбачається із висновку експерта №139-МГ від 26.01.2024 року встановлено що вірогідність того, що загиблий громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , 14.07.2023 року і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.72-76). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналізуючи дану статтю слід зазначити, що судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень. Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 116 ЦПК України призначення експертизи є способом забезпечення доказів. За правилами ч. 2 ст. 102 ЦПК України - предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Тобто, відповідно до вимог національного законодавства та практики ЄСПЛ єдиним доказом кровного споріднення є висновок експерта (тест ДНК). Суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, шляхом задоволення клопотання про призначення експертизи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Суд приходить до висновку, оскільки відповідно до висновку експерта №139-МГ від 26.01.2024 року встановлено що вірогідність того, що загиблий громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , 14.07.2023 року і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше ніж 99,99%, та оскільки тест ДНК станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; доказова цінність такого тесту переважає будь-який доказ на підтвердження, або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії, тому суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved