Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

18.02.2022 року позивач звернулася до суду з цим позовом до Краснолиманського міського суду Донецької області. Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.02.2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду у загальному провадженні. Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 року за №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.09.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона працювала на посаді стрілець Довжанської пожежно-охоронної команди структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 01.12.2016 року року по 17.07.2017 року (запис в турдовій книжці №24-28). Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 року №4442-IV та постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізнция» від 25.06.2014 року №200, Державне підприємство «Донецька залізниця» було реорганізоване шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року №938 змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця». Згідно наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 року №303 відокремлений підрозділ Станція Луганськ Державного підллприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом перетворення з 01.07.2016 року у виробничий підрозділ «Станція Луганськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Наказом від 15.03.2017 року №384-Н регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», наказом від 16.03.2017 року №58/ДН у структурному підрозділі «Луганська дирекція залізничних перевезень» встановлено початок простою по причинам, незалежним від робітників з 16.03.2017 року, в котрих визначено оплату за час простою проводити з розрахунку двох третин тарифної ставки встанволеного працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи. Наказом від 28.04.2017 року №645-НЗ-1 «Про деякі питання діяльності Регіональної філії «Донецька залізниця» було передбачено скорочення штату та вивільнення працівників Донецької та Луганської дирекцій відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі наказу від 17.07.2017 року №1845-ОС він, [PERSON] , була звільнена з посади 17.07.2017 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. На день звільнення підприємство має перед нею, позивачем, заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року в розмірі 21412,22 грн. (до видачі 16895,84 грн.), у тому числі: компенсація за невикорситану відпустку в розмірі 3404,73 грн. (до видачі 2740,81 грн.), вихідна допомога відповідно до вимог ст.44 КЗпП України про припинення трудового договору з підстав, зазначених у п.п. 1,2,6 статті 40 цього Кодексу у розмірі 4959,51 грн. (до видачі 3992,41 грн.). Ця заборгованість по заробітній платі зазначена з урахуванням утриманих сум податків і обов`язкових платежів. Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати представник позивача зазначає, що у зв`язку з порушенням строків виплати доходів за березень-липень 2017 року відповідач має надати позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів в загальному розмірі до утримання податків 6652,43 грн. (після утримання податків 5355,21 грн.). У зв`язку з наведеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 21412,00 грн. (після утримання податків 16895,84 грн.), у тому числі: невиплачену компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3404,73 грн. (після утримання податків 2740,81 грн.), невиплачену вихідну допомогу у зв`язку зі скороченням штату в розмірі 4959,51 грн. (після утримання податків 3992,41 грн.), а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 6652,43 грн. (після утримання податків 5355,21 грн.). Позивач у судове засідання не з`явилася, просила розглядати справи без її участі. 04.12.2023 року на адресу суду від представника АТ Українська залізниця Чаруковського Р.В. через систему\~«Електронний суд»\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в котрому\~останній просив\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог та\~зазначив,\~що з 16.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. У зв`язку з викладеними обставинами, представник відповідача зазначає, що заборгованість з заробітної плати перед позивачем у відповідача відсутня, оскільки нарахування заробітної плати не здійснювалося через відсутність первинних документів. Надані позивачем докази виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м.Луганськ. Також зауважує на тому, що 12.04.2017 року адміністративна будівля Луганської дирекції залізничних перевезень (м. Луганськ вул. Кірова, 44) була захоплена невідомими особами так званої ЛНР (детально про це зазначено у висновку ТПП). Таким чином, відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення. Зазначені обставини дають підстави для критичного оцінювання наданих позивачем доказів по справі. Тому сума заборгованості з заробітної плати не підтверджена відповідними первинними документами і не нарахована в установленому законом порядку. Через відсутність визнаної АТ Укрзалізниця заборгованості з невиплаченої заробітної плати, вимогу щодо стягнення компенсації втрати частини доходів представник відповідача вважає безпідставною та необґрунтованою, так як нарахування заробітної плати не здійснювалося через відсутність первинних документів. Додатково зазначає, що згідно з Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року встановлено, що порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» виникли через форс-мажорні обставини. І на цій підставі АТ Укрзалізниця підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків передбачених законодавством про працю (копія висновку додається). Аналогічну позицію підтримує Верховний суд України в постановах від 23.03.2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16. Також в постанові Верховного суду від 06.02.2019 року по подібній справі №408/3267/19 зазначено висновок, що факт звільнення позивача не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Отже, на думку представника відповідача, позивачем не надано доказів, що підтверджують обставини, на котрих грунтуються позовні вимоги. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, згідно запису трудової книжки [NUMBER] [PERSON] працювала на посаді стрілець Стрілецької команди з охорони вантажів станції Довжанська структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 01.12.2016 року року по 17.07.2017 року (запис в турдовій книжці №24-28). Наказом №49/ос від 04.07.2016 року стрілецька команда з охорони вантажів та об`єктів станції Довжанська перепідпорядкована до Луганської дирекції залізничних перевезень згідно наказу №155/н від 27.06.2016 року (запис в трудовій книжці від 01.07.2016 року). Наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 року №303 та Наказом №130/ос від 30.11.2016 року Луганська дирекція залізничних перевезень ДП «Донецька залізницяя» реорганізована шляхом злиття у структурний підрозділ «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (запис в трудовій книжці від 01.12.2016 року). Наказом начальника Структурного підрозділу «Луганської дирекції залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 16.03.2017 року №58-ДН та наказом в.о. начальника Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 15.03.2017 року №384-Н, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування, встановлено початок простою по причинах, не залежних від робітників з 00-00 год. 20.03.2017 року для всіх працівників Виробничого підрозділу «Родаківська дистанція колії». Згідно наказу Структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №1845-ОС від 17.07.2017 року [PERSON] була звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату із зазначенням, що остання має право на вихідну допомогу, а саме, одноразову грошову допомогу у розмірі одного середеньомісячного заробітку та компенсацію за 21 день відпустки. Відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року\~\~№938\~змінено тип ПАТ «Укрзалізниця» з публічного на приватне та перейменовано на АТ «Укрзалізниця». Відповідно до частини четвертої\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою\~статті 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з частиною першою\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~статті 113 КЗпП України\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)\~час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Згідно зі\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії статті 1 Першого протоколу, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин, втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку\~здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові\~\~\~від 28 березня 2018 року\~у справі № 243/5469/17, провадження № 61- 94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією. Враховуючи, що право людини на заробітну плату гарантоване\~Конституцією України, нормами\~КЗпП України,\~Законом України «Про оплату праці», і позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримала усіх належних їй платежів, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених\~статтею 116 КЗпП України, не передбачено. Відповідно до частини четвертої\~статті 97 КЗпП України,\~статті 22 Закону України «Про оплату праці»\~власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Враховуючи, що в період простою, встановленого працівникам Структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», позивач на виконання наказу від 16 березня 2017 року №58-ДН, виходила на своє робоче місце до дня звільнення, на день її звільнення наказ про встановлення простою скасований не був, то відповідач не мав підстав не здійснювати позивачу оплату заробітної плати за час простою. Відповідно до частини другої\~статті 30 Закону України «Про оплату праці»\~роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно з частинами другою, третьою\~статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідно до частин першої, сьомої\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша\~статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату. Розрахунки заробітної плати [PERSON] щодо компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, узгоджуються з наказом начальника Структурного підрозділу «Луганської дирекції залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 16.03.2017 року №58-ДН та наказом в.о. начальника Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 15.03.2017 року №384-Н про встановлення простою з причин, не залежних від робітників, для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції з 00:00 год. 20 березня 2017 року. Відповідач не надав будь-яких доказів, які спростували б зазначену заборгованість з оплати праці за час простою, не оспорює наявність зазначених наказів, факту перебування з позивачем у трудових відносинах та її звільнення саме 17.07.2017 року. Згідно зі статтями\~115,\~116 КЗпП України\~відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача\~від\~процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум. Згідно з наданими позивачем на підтвердження невиплаченої заробітної плати розрахунковими листками (табуляграми) за період з березня до липня\~2017 року, зазначені суми, які підлягали сплаті позивачу із зазначенням усіх її складових. Також суду надані копії табелів обліку викристання робочого часу за період з березня до липня 2017 року, підписані начальником виробничого підрозділу «Штерівська дистанція колії» Пономарьовим Д.В., Головним бухгалтером Калашник О.Г., Начальником сектору кадрів [PERSON] , Інженером І категорії сектору кадрів [PERSON] , Начальником сектору організації праці, заробітної плати і структур управлінн [PERSON] . Крім того, у наказі відповідача від 17 липня 2017 року №1845-ос про звільнення позивача у зв`язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~зазначено, що [PERSON] при звільненні підлягає до виплати одноразова грошова допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсація за 21 день невикористаної відпуски. Згідно зі статтями\~47,\~116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить їй від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до\~статті 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~40\~цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно з частиною першою\~статті 83 КЗпП України\~та частиною першою\~статті 24 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до статей\~4,\~6 Закону України «Про відпустки»\~щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (частина перша\~статті 6 Закону України «Про відпустки»). Таким чином, при звільненні позивача у липні 2017 року йому не була виплачена вихідна грошова допомога та компенсація за 21 день невикористаної відпустки. Отже,\~\~ [PERSON] підтвердила наявність заборгованості\~відповідача з виплати заробітної плати за період з березня до липня 2017\~року у розмірі\~21\~412,22 грн., будь-яких доказів проведення повного розрахунку з працівником в день його звільнення відповідач\~до суду не надав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Таким чином, посилання представника відповідача на сумніви щодо відрогідності наданих позивачем доказів щодо невиплати заробітної плати не можуть бути прийняті судом до уваги. Щодо вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 19.10.2000 р. підприємства, установи і організації усіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у т.ч. з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно з ст.2 цього Закону компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно зі\~статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~протягом терміну дії цього\~Закону\~єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Викладене свідчить, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі\~статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Відповідач не довів обставин, котрі унеможливлювали своєчасно виплатити позивачу належні йому при звільненні суми. Також згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Окрім того, у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/19, провадження № 12-56гс21, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що оскільки виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця, то\~стаття 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~не може застосовуватись до правовідносин щодо виплати заробітної плати. Також аналіз норм статі 116 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів. Зазначений висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, що викладені у постановах від 03.07.2013 року у справі № 6-64цс13, від 25.05.2016 року у справі № 6-948цс16. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач своєчасно не здійснив із працівником розрахунку при звільненні, зокрема не виплатив йому заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу при звільненні, тому відповідно до\~статті 117 КЗпП України\~повинен сплатити компенсацію позивачу втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №15921.02.2001 №159 (з урахуванням змін та доповнень за постановами від 09.08.2001 № 958 та від 31.03.2003 № 430) з наступними змінами: відповідно до п.4 Постанови КМУ № 159 від 21.02.2001р. сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) прирості індексу споживчих цін ("індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100. Розмір компенсації позивач розраховує за період з березня по липень 2017 року включно з урахуванням податків. Так, компенсація втрати частини грошових доходів за березень 2017 року в сумі 3020,24 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 1350,78 гривень (3020,24 х 0,447 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з квітня 2017 року по січень 2022 року). Компенсація втрати частини грошових доходів за квітень 2017 року у сумі 1985,05 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 862,17 гривень (1985,05 х 0,434 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з квітня 2017 року по січень 2022 року). Компенсація втрати частини грошових доходів за травень 2017 року у сумі 1985,05 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 825,63 гривень (1985,05 х 0,416 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з квітня 2017 року по січень 2022 року). Компенсація втрати частини грошових доходів за червень 2017 року у сумі 1985,05 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 781,37 гривень (1985,05 х 0,394 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з квітня 2017 року по січень 2022 року). Оскільки одноразова допомога працівникам, які звільняються згідно з діючим законодавством та колективними договорами при звільненні має разовий характер та відповідно до пункту 3.6 розділу 3 «Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №5, зареєстрованої в Міністерства юстиції України 27.01.2004 року за №114/8713, не належить до фонду оплати праці, то компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплатим на неї відповідно до статті 2 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», не нараховується. Так,\~компенсація\~втрати\~частини грошових\~доходів\~за\~липень 2017\~року\~у\~сумі 3928,04\~гривень\~(7920,45\~грн.\~ 3992,41\~грн.\~(сума\~вихідної допомоги)\~у зв`язку\~з\~порушенням\~термінів їх\~виплати\~з\~урахуванням споживчих\~індексів\~споживчих\~цін складає 1535,26 гривень (3928,04 х 0,391 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з серпня 2017 року по січень 2022 року). Разом сума компенсації втрати частини доходів складає 1350,78 гривень + 862,17 гривень +825,63 гривень +781,37 гривень +1535,26 гривень = 5355,21 гривень (сума після утримання податків). Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки на теперішній час заборгованість із заробітної плати позивачу не виплачена і затримка виплати заробітної плати складає більше, ніж на один місяць, суд вважає вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати обґрунтованими. Суд, вирішуючи питання про розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача, вважає за можливе прийняти наданий позивачем розрахунок, який за період з березня 2017 року по грудень 2017 року, складає 5355,21 грн., з урахуванням податків. З огляду на вказане, позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, вихідної допомоги у зв`язку зі скороченням штату та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, проте позивачем при зверненні до суду з позовною заявсою не було сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру щодо стягнення компенсації за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 5355,21 грн., з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved