Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефект Нова», про розірвання трудового договору. 29.09.2023 року [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефект Нова», про розірвання трудового договору. В позовних вимогах просить суд розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 17 березня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ефект Нова» з 11 серпня 2023 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17 березня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та ТОВ «Ефект Нова» (юридична адреса: 87512, Донецька область, м.Маріуполь, Запорізьке шосе, 1, ЄДРПОУ 35318719) був укладений трудовий договір на невизначений строк, згідно з яким позивача було прийнято на посаду механіка Краматорського магазину-складу №1, що підтверджується записом в трудовій книжці за №19, наказ №20к від 17.03.2015р. 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією РФ в районі розташування відповідача розпочались бойові дії і робота товариства була припинена, зв`язок з роботодавцем втрачено, на телефонні дзвінки керівництво товариства не відповідає. 18.08.2023р. [PERSON] написав та намагався відправити на юридичну адресу ТОВ «Ефект Нова» заяву про звільнення за власним бажанням згідно ст.4 закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-IX, але Укрпошта не прийняла листа до відправлення та надала офіційну відповідь за вих. №103.003.-10577-23 від 23.08.2023 року на адвокатський запит, що оскільки на території Донецької області ведуться бойові дії, а місто Маріуполь знаходиться під окупацією, Укрпошта тимчасово не здійснює пересилання пошти в даний регіон та не надає послуги поштового зв`язку. Тобто, у зв`язку з проведенням бойових дій в Донецькій області, на даний час позивач позбавлений будь-якої можливості зв`язатися з відповідачем для розірвання трудового договору у встановленому законодавством порядку. Також позивач звертався до Краматорського центру зайнятості на підставі закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану» від 21.04.2022 №2220-IX, згідно з яким внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії можуть припинити трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору за встановленою формою, про що центром зайнятості повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України, однак Краматорський центр зайнятості не прийняв його заяву, а лише в усній формі надав відповідь, що оскільки він є пенсіонером, центр зайнятості не може прийняти заяву і надати йому статус безробітного. На адвокатський запит Краматорський центр зайнятості надав офіційну відповідь за вих.№01/1194-01-26/23-23 від 30.08.2023 року. [PERSON] свої зобов`язання виконував до того часу, доки відповідач надавав йому роботу. З тих пір, як відповідач припинив надавати позивачу роботу, у зв`язку з тим, що на території Донецької області проводяться бойові дії, а місто Маріуполь знаходиться під окупацією, позивач не має можливості звільнитися за власним бажанням у встановленому законодавством України порядку та не може звернутися до Краматорського міського центру зайнятості у зв`язку з тим, що має статус «працюючий, але пенсіонер». Позивач бажає отримати статус «непрацюючий пенсіонер», проте відсутність запису в трудовій книжці про звільнення, та відсутність наказу про звільнення перешкоджає йому здійснити перерахунок пенсії та отримувати пенсію за віком, як непрацюючий пенсіонер, тобто порушує його права в частині отримання пенсійного забезпечення. Таким чином, [PERSON] не має іншої можливості розірвати трудовий договір інакше ніж за рішенням суду, а тому звернувся до Дніпропетровського районного суду із відповідною позовною заявою. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, просили справу розглянути без їх присутності та повністю задовольнити позовні вимоги, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.\~223,\~280 ЦПК України. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом фактично встановленні наступні обставини справи, а саме, що 17 березня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та ТОВ «Ефект Нова» (юридична адреса: 87512, Донецька область, м.Маріуполь, Запорізьке шосе, 1, ЄДРПОУ 35318719) був укладений трудовий договір на невизначений строк, згідно з яким позивача було прийнято на посаду механіка Краматорського магазину-складу №1, що підтверджується записом в трудовій книжці за №19, наказ №20к від 17.03.2015р. 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією РФ в районі розташування відповідача розпочались бойові дії і робота товариства була припинена, зв`язок з роботодавцем втрачено, на телефонні дзвінки керівництво товариства не відповідає. 18.08.2023р. [PERSON] написав та намагався відправити на юридичну адресу ТОВ «Ефект Нова» заяву про звільнення за власним бажанням згідно ст.4 закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-IX, але Укрпошта не прийняла листа до відправлення та надала офіційну відповідь за вих. №103.003.-10577-23 від 23.08.2023 року на адвокатський запит, що оскільки на території Донецької області ведуться бойові дії, а місто Маріуполь знаходиться під окупацією, Укрпошта тимчасово не здійснює пересилання пошти в даний регіон та не надає послуги поштового зв`язку. Тобто, у зв`язку з проведенням бойових дій в Донецькій області, на даний час позивач позбавлений будь-якої можливості зв`язатися з відповідачем для розірвання трудового договору у встановленому законодавством порядку. Також позивач звертався до Краматорського центру зайнятості на підставі закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану» від 21.04.2022 №2220-IX, згідно з яким внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії можуть припинити трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору за встановленою формою, про що центром зайнятості повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України, однак Краматорський центр зайнятості не прийняв заяву позивача, а лише в усній формі надав відповідь, що оскільки позивач є пенсіонером, центр зайнятості не може прийняти заяву і надати йому статус безробітного. На адвокатський запит Краматорський центр зайнятості надав офіційну відповідь за вих.№01/1194-01-26/23-23 від 30.08.2023 року. [PERSON] свої зобов`язання виконував до того часу, доки відповідач надавав йому роботу. З тих пір, як відповідач припинив надавати позивачу роботу, у зв`язку з тим, що на території Донецької області проводяться бойові дії, а місто Маріуполь знаходиться під окупацією, позивач не має можливості звільнитися за власним бажанням у встановленому законодавством України порядку та не може звернутися до Краматорського міського центру зайнятості у зв`язку з тим, що має статус «працюючий, але пенсіонер». Бажає отримати статус «непрацюючий пенсіонер», проте відсутність запису в трудовій книжці про звільнення, та відсутність наказу про звільнення перешкоджає йому здійснити перерахунок пенсії та отримувати пенсію за віком, як непрацюючий пенсіонер, тобто порушує його права в частині отримання пенсійного забезпечення. Таким чином, [PERSON] не має іншої можливості розірвати трудовий договір інакше ніж за рішенням суду, а тому звернувся до Дніпропетровського районного суду із відповідною позовною заявою. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ст.4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136 у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури). Статтею 22КЗпП України передбачено заборону будь-якого прямого або непрямого обмеження прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн. Враховуючи, що вказана позовна заява подана у зв`язку із збройною агресією РФ та тимчасовою окупацією території України, фактично втратою [PERSON] робочого місця, відсутністю заробітної плати не з вини позивача, на підставі ст.136 ЦПК України позивач звільняється від обов`язку оплати судового збору по аналогії із п.21 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно). Вбачаючи на обставини справ, суд вважав за можливе звільнити позивача від сплати судового збору, враховуючи вищевикладене та вбачає за можливе стягнути судовий збір з відповідача по справі. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача Отже з урахуванням висновку суду про задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь Держави підлягає відшкодуванню судовий збір, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору. Згідно ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved