Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-03 00:00:00

29 вересня 2021 року позивач, КП «ХТМ», звернулось у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просило стягнути заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.07.2011 по 31.08.2021 в сумі 98726 грн., а також 3% річних в сумі 1722,41 грн., інфляційні втрати 3722,11 грн. В обґрунтування позову зазначав, що відповідач є споживачем послуг з опалення та підігріву\~холодної води\~для потреб\~гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , внаслідок неповної сплати утворилась заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.07.2011 по 31.08.2021 в сумі 98726,65 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2022 позов КП «Харківські теплові мережі» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі заборгованість за опалення та гарячу воду в загальній сумі 104171,17 грн., а також судовий збір в сумі 2270 грн. 12.09.2023р. до суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Максимова М.І. про перегляд заочного рішення суду від 04.02.2022р. В обґрунтування поданої заяви представник відповідача зазначив, що [PERSON] не була повідомлена про час розгляду справи, оскільки мешкає в м. Києві. Також судом не враховано, що відповідач не є споживачем послуг КП «ХТМ», власником квартири є колишній чоловік відповідача [PERSON] , який помер [INFO] , просив поновити строк на перегляд заочного рішення суду, оскільки рішення суду не отримував. Разом із вказаною заявою представником позивача подано заяву про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2022 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Частиною 1\~ст.2\~ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Судом встановлені наступні фактичні обставини. В свідоцтві про право власності на житло р.№ [NUMBER] від 01.02.1999, виданому Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради зазначено, що співвласниками квартири за адресою : [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 23.04.2005 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2014. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 13.10.2021 відповідач [PERSON] з 26.12.2006 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї в зазначеній квартирі зареєстрована неповнолітня [PERSON] , [INFO] . На ім`я відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] відкрито особовий рахунок 1688. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47138859 від 06.11.2015 відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №137800529 від 14.09.2018, [PERSON] належить квартира за адресо: [ADDRESS] . Квитанціями №Н0Н8-Р111-СТ57-ВН1С від 31.03.2021, №М328-57К5-0СВ9В899 від 15.12.2020, №50Х2-КК42-М7МВ-6В8Р від 14.02.2020, №М383-РВА9-Ь1РТ-Е404 від 04.12.2019, №51Е-У4НА-9РВ2-6Е4Н від 10.01.2020, №МС5Е-АТ5А-6764-2Е83 від 10.01.2020, № Х30Т-ХТТ8-Е61К-ТКСХ від 20.05.2021, №323М-Е68Р-378А-С408 від 18.06.2021, підтверджено оплату відповідачем сум за комунальні послуги за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки від 18.08.2023 за вих..№433/08-23, виданої менеджером з кадрового адміністрування відділу персоналу АТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» [PERSON] , [PERSON] працевлаштована в АТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» в період з 12 вересня 2005 року по теперішній час. Станом на день видачі довідки, робоче місце Браташ розташоване у м. Києві. Як вбачається зі змісту позовної заяви і відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за адресою:\~\~ [ADDRESS] , заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» у [PERSON] за період з 01.07.2011р. по 31.08.2021р. складає 98726,65 грн. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно зі\~ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Положеннями пункту 1 частини першої\~статті 7 цього Закону\~передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає передбачений пунктом 5 частини другої\~статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, положення ст. ст.68,162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача (орендаря) та власника житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку сплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. Згідно з частиною третьою\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно з пунктом 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Статтями 12, 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказів відключення квартири за місцем реєстрації відповідача від мереж централізованого опалення, або ненадання таких послуг у спірний період, відповідачем не надано, як і не надано доказів не отримання нею послуг КП «ХТМ» або отримання таких послуг неналежної якості. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази того, що у спірний період [PERSON] не користувалась житлом за місцем її реєстрації. Надані відповідачем документи про наявність у власності іншого житла, квитанції про сплату сум за комунальні послуги, надані за адресою: [ADDRESS] , довідка про місце роботи в м. Києві, без зазначення вихідних днів, відпусток, лікарняних, тощо, не спростовують вказаних обставин. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за опалення та гарячу воду за адресою: [ADDRESS] , що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 253 ЦК України\~передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій. Було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23), від 31 травня 2023 року у справі № 938/632/20 (провадження № 61-16716св21). З цього випливає, що у разі закінчення строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину. Установивши, що відповідач фактично отримувала житлово-комунальні послуги, проте належним чином не виконували своїх обов`язків щодо оплати наданих Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» послуг, внаслідок чого у них утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в межах строку позовної давності з урахуванням його продовження на час карантину. У спірних правовідносинах обов`язок споживачів сплачувати за надані позивачем послуги є щомісячним. Отже, позовна давність до вимог про стягнення заборгованості, що існувала в межах трирічного строку до дня набрання чинності згаданим Законом № 540-IX - 02 квітня 2020 року, тобто зі строком виконання з 02 квітня 2017 року вважається такою, що не спливла. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов КП «ХТМ в частині стягнення заборгованості за опалення підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з квітня 2017 року по 31 серпня 2021 року включно. Розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів суд визначає з урахуванням того, що предметом спору є заборгованість зі сплати комунальних послуг, які оплачуються щомісячно, у наступному місяці за попередній та приходить до висновку, що вказана заборгованість за період з квітня 2017 року по 31 серпня 2021 року включно складає 62413,18 грн. У відповідності до ч. 2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 3722,11 грн. інфляційні витрати за час прострочення та 1722,41 грн. - 3% річних, за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року, з якими погоджується суд. Таким, чином з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних підлягає стягненню з відповідача заборгованість в загальній сумі 69580,11 грн. У відповідності зі ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1516 грн. 22 коп.

Outcome: partial