Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-06 00:00:00

Представник позивача в червні 2023 року звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів з відповідачів на користь осіб або установ, де буде перебувати дитина аліментів на його утримання. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає в с.Іванівка Олександрійського району Кіровоградської області разом із співмешканцем [PERSON] , який характеризується негативно, часто вживає спиртні напої, у родині наявні сварки, бійки, вживання нецензурної лексики. Батько дитини [PERSON] проживає в с.Осняги Миргородського району Полтавської область разом з сином [PERSON] , матір`ю якого являється [PERSON] 12 червня 2023 року [PERSON] подав письмову заяву про надання згоди на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , оскільки не вважає його своїм біологічним сином. Відомості про нього як батька в свідоцтві про народження дитини вказані через те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] , оскільки [PERSON] протягом останніх шести років не приймала ніякої участі у вихованні та утриманні сина. [PERSON] після народження сина [PERSON] повернулась до с.Іванівка, якій силами мешканців села були придбані необхідні речі та меблі для дитини. У місячний строк [PERSON] не зареєструвала дитину у відділі ДРАЦС, знехтувала попередженнями та продовжила вживати спиртні напої, вчиняти сварки зі своїм співмешканцем, односельцями при дитині, залишала маля під час годування з пляшечки без нагляду, що свідчить про безвідповідальність та байдужість до стану здоров`я дитини. Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 18.05.2023 було встановлено факти загрози життю та здоров`ю сина [PERSON] . У результаті дитину було убезпечено з небезпечного середовища та тимчасово влаштовано до КП «Дитяча міська лікарня» Олександрійської міської ради Кіровоградської області для проходження медичного обстеження та до вирішення питання подальшого проживання (перебування) дитини. Під час огляду в лікарні [PERSON] встановлено, що дитина голодна, загальний стан порушений, наявні ознаки гіпотрофії, недогляду (неохайність, брудний одяг, порушення загальної гігієни). Під час перебування дитини у медичному закладі [PERSON] лише один раз відвідувала сина у вихідний день, при цьому вела себе агресивно, вживала нецензурну лексику. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Великоандрусівської сільської ради 13.06.2023 прийнято рішення про вилучення малолітнього [PERSON] від батьків та направлення позовної заяви до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина. Враховуючи, що батьки не утримують дитину, просять стягнути аліменти з відповідачів на користь тих осіб чи установ, де буде перебувати дитина, починаючи з 22.06.2023 на утримання дитина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повнолітня, тобто до [INFO] . ( а.с. 1-4) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 23.06.2023 у даній справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого розгляду на 21.07.2023, яке було відкладено через відсутність доказів належного повідомлення відповідачів про час, дату та місце його проведення. Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 13 жовтня 2023 року. До судового розгляду представник позивача подав письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року закрито провадження у справі відносно відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Батьками [PERSON] , [INFO] у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . (а.с.13). Письмовою заявою [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки не вважає себе біологічним батьком дитини та не перебуває з ним в родинних відносинах.(а.с. 14) 18 травня 2023 року [PERSON] подала письмову заяву голові Великоандрусівської сільської ради про тимчасове влаштування сина [PERSON] , [INFO] до дитячої лікарні для проходження медичного обстеження у зв`язку зі складним становищем в родині. (а.с. 15) З характеристики на [PERSON] встановлено, що остання проживала з 17.09.2022 в с.Іванівка в пункті тимчасового проживання як внутрішньо переміщена особа разом зі своїм співмешканцем [PERSON] , 1979 року народження. За час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони: палить, зловживає алкоголем, систематично порушує громадський порядок, в нічний час доби відбувались сварки та бійки між нею та її співмешканцем. З пологового будинку [PERSON] повернулася разом з новонародженою дитиною до тимчасового пункту проживання в с.Іванівка. За допомоги управління соціального захисту населення та не байдужих мешканців громади були придбані необхідні речі та меблі для дитини. Протягом місяця [PERSON] продовжила пиячити, влаштовувала сварки зі співмешканцем та односельцями в присутності дитини, залишала дитину під час годування з пляшечки без нагляду. (а.с. 16) 19 червня 2023 року сільського голову Великоандрусівської сільської ради проінформовано, що 18.05.2023 малолітній [PERSON] , [INFO] , був доставлений в лікувальний заклад КП «Дитяча міська лікарня» Олександрійської міської ради працівниками служби у справах дітей. На момент огляду загальний стан дитини порушений, дитина з проявами гіпотрофії, голодна, з вираженими ознаками недогляду (неохайність, брудний одяг, порушення загальної гігієни). (а.с. 17) Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 18.05.2023, дитина потребує захисту, вилучення з небезпечного середовища, подальшого влаштування та надання соціальних послуг. (а.с. 19-23) Наказом начальника служби у справах дітей Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району № 94 від 31 травня 2023 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , взятий на облік служби, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. (а.с. 24) Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Великоандрусівської сільської ради № 10 від 31.05.2023, вирішено вилучити дитину [PERSON] , [INFO] від батьків та звернутись до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. (а.с. 27-30) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . При вирішенні спору суд виходить з наступного. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] , який не вважає себе біологічним батьком дитини і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , саме ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими в цій частині вимоги представника позивача та можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в отриманні дитини, влаштованої до державного комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Представником позивача у позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] , [INFO] , оскільки мати дитини [PERSON] останні шість років з ним не спілкується. [PERSON] являється внутрішньо переміщеною особою та зареєстрований разом з сином [PERSON] в с.Осняги Миргородського району Полтавської області. При цьому, [PERSON] заперечує своє батьківство щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, з довідок про місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останні були зареєстровані за різними адресами починаючи з 2018 року. Також, з характеристики, долученої до позовної заяви, встановлено, що [PERSON] проживала в с.Іванівка з 17.09.2022, куди приїхала разом зі співмешканцем [PERSON] , 1979 року народження. Таким чином, відомості про батька дитини [PERSON] записані лише з підстави перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі, що жодним чином не підтверджує його біологічне батьківство щодо дитини. (а.с. 7, 12, 16) При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , який не являється біологічним батьком дитини [PERSON] на користь осіб або установ, де буде перебувати дитина не підлягають задоволенню. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору на користь держави в сумі 1211, 20 грн.

Outcome: partial