Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки, про стягнення коштів за розпискою від 04.01.2022 року, посилаючись на те, що остання безпідставно відмовляється повертати отримані за даною розпискою кошти за його вимогою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити : стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 116500 грн. та судові витрати. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності суду не подавала. Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача на розгляд справи за відсутності відповідачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами 04.01.2022 року було досягнуто домовленості та [PERSON] отримала гроші в сумі 116500 грн. у якості позики, яку зобов`язувалась повернути до кінця 2022 року. Дані обставини підтверджені розпискою, копія якої міститься в матеріалах справи, а оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні (а.с. 8). Як вказує представник позивача, [PERSON] на даний час ухиляється від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц. Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно зі ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальницею не виконано. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст. 526 цього Кодексу). Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушень, визначених змістом зобов`язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. (абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України). З врахуванням вищевказаного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] боргу в сумі 116500 грн. Крім того, у порядку, визначеному ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги від 23.01.2024 року, квитанцію про сплату позивачем адвокату гонорару в сумі 7500 грн., акт прийому-передачі послуг наданої правової допомоги, ордер, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Outcome: approved