Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-11 00:00:00

Представник позивача адвокат Михайлов Д.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з 17.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача та відповідача не склалось, вони мають різні погляди н сімейне життя та різні політичні погляди. Через відсутність взаєморозуміння постійно виникають суперечки та сварки. Все це призвело до втрати поваги один до одного та розпаду сім`ї. Шлюбні відносини між сторонами припинені в серпні 2020 року, сторони проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Михайлов Д.О. у судове засідання не з`явились, згідно вимог позовної заяви просили суд розглянути справу без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 17.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №558. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище

Outcome: approved