Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, з позовною заявою до [PERSON] , якою просить розірвати шлюб, який зареєстрований між ними 10.06.2004 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №174. Аргументи учасників. Позиція позивача. Під час спільного проживання, у них з відповідачем, не склались відносини, з`явились сварки, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. І як наслідок вважає, що шлюб слід розірвати. Позиція відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому, на підставі частини 3 статті 182 та з урахуванням частини 1 статті 280 ЦПК України, суд здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку). Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] ( [INFO] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) уклали шлюб, який зареєстровано між ними 10.06.2004 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №174 (а.с. 5 - свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). При цьому [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". Разом з цим, у зв`язку із розбіжністю у поглядах на сімейне життя між подружжям спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам [PERSON] , і тому вона подала позов про розірвання шлюбу (а.с.1). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли шлюбні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя, на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Оцінка суду щодо права. Частина 1 статті 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). А частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України гарантується право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. При цьому, одним із способів реалізації цього права, відповідно до положень частини другої статті 104, частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, є припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тож оскільки позивач втратив бажання знаходиться у шлюбі з відповідачем, який ґрунтується на вільній згоді їх обох, суд вважає, що їх подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу є неможливими, позаяк їх збереження буде суперечити інтересу позивача, що має істотне значення щодо знаходження у шлюбі при наявності вільної згоди, тобто у добровільному порядку, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved