Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-28 00:00:00

14 квітня 2022 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на: - 1/4 частку автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1596 см куб., дата державної реєстрації 05.03.2008; - 1/4 частку автомобіля ВАЗ 21150, 2002 року випуску, об`єм двигуна 1500 см куб., дата державної реєстрації 28.05.2002; - 1/4 частку автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, об`єм двигуна 1568 см куб., дата державної реєстрації 27.06.2003; - 1/4 частку причіпа КРАЗ 8138, 1999 року випуску, дата державної реєстрації 19.10.1999. Ухвалою суду від 21 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову у вказаній цивільній справі (а.с. 29-30 т.1). 25 квітня 2022 року Новосанжарський районний суд Полтавської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а.с. 33 т. 1). Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, роз`яснено відповідачу право на подачу відзиву, а також право пред`явлення зустрічного позову у строк, визначений для подання відзиву (а.с. 115-116 т. 1). За змістом цієї заяви про зміну предмета позову позивачка просила: - визнати за нею права власності в порядку спадкування на: 1/4 частку автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1596 см куб., дата державної реєстрації 05.03.2008; 1/4 частку автомобіля ВАЗ 21150, 2002 року випуску, об`єм двигуна 1500 см куб., дата державної реєстрації 28.05.2002; 1/4 частку автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, об`єм двигуна 1568 см куб., дата державної реєстрації 27.06.2003; 1/4 частку причіпа КРАЗ 8138, 1999 року випуску, дата державної реєстрації 19.10.1999, які зареєстровані за [PERSON] ; -визнати за нею право власності у порядку спадкування на частку квартири [ADDRESS] , що буде визначена після проведення автомобільно-товарознавчої та будівельно-технічної експертизи. Відповідачем [PERSON] 18 серпня 2022 року до суду подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку з частини квартири [ADDRESS] , після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 131-133 т. 1). Своєю ухвалою від 30 серпня 2022 року суд прийняв до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, об`єднавши її в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 151-152 т. 1). Своєю ухвалою від 15 вересня 2022 року суд задовольнив клопотання [PERSON] від 10 серпня 2022 року про витребування доказів, витребував у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської Валентини Михайлівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 45 після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 171-172 т. 1). 30 вересня 2022 року від приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської Валентини Михайлівни надійшла копія спадкової справи № 45/2021, заведеної приватним нотаріусом Семиволосом О.В. 28 травня 2021 року після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 182-198 т. 1). Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року задоволено клопотання [PERSON] про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 204-205 т.1). 10 січня 2023 року до суду надійшов висновок експерта за наслідками судової транспортно-товарознавчої експертизи № 01-11 від 26 грудня 2022 року (а.с. 214-261 т. 1). Ухвалою суду від 11 січня 2023 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання (а.с. 1 т. 2). 16 березня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання [PERSON] про призначення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз, провадження у справі зупинено на час проведення експертиз (а.с. 34-35 т. 2). 10 травня 2023 року суд своєю ухвалою задовольнив частково клопотання судового експерта Авдєєвої Ніни Миколаївни про уточнення питання, зазначеного в ухвалі суду від 16 березня 2023 року, необхідного для надання висновку експерта у цивільній справі (а.с. 63-64 т. 2). 25 вересня 2023 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 18 від 11.09.2023 (а.с 76-86 т. 2). Своєю ухвалою від 02 жовтня 2023 року суд поновив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання (а.с. 88 т. 2). 24 жовтня 2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача за первісним позовом [PERSON] про зміну предмету позову, роз`яснив відповідачу за первісним позовом право подати відзив на заяву про зміну предмета позову (а.с. 114-115 т. 2) Відповідно до такої заяви про зміну предмета позову [PERSON] просила суд: - визнати за [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] , право власності у порядку спадкування на: частину автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1596 см куб., дата державної реєстрації 05.03.2008; частину автомобіля ВАЗ 21150, 2002 року випуску, об`єм двигуна 1500 см куб., дата державної реєстрації 28.05.2002; частину автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, об`єм двигуна 1568 см куб., дата державної реєстрації 27.06.2003; частину причіпа КРАЗ 8138, 1999 року випуску, дата державної реєстрації 19.10.1999, які зареєстровані за [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] , право власності у порядку спадкування на 3/8 частки квартири [ADDRESS] . Ухвалою від 20 листопада 2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 139-140 т.2). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] у поданій до суду зазначала таке. [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя мати позивачки, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , спільно з останнім набула таке майно, як спірні автомобілі. Крім того, [PERSON] складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новосанжарського районного округу Полтавської області Дашівською В.М., відповідно до якого мати заповідала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивачка після смерті звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Новосанжарського району Полтавської області Семиволоса О.В., який зареєстрував спадкову справу, номер у спадковому реєстрі № 67725647. Однак нотаріус Семиволос О.В. помер, а спадкова справа була передана в Полтавський обласний державний нотаріальний архів. Представник позивачки звернувся до Полтавського обласного державного нотаріального архіву з метою отримання інформації щодо спадкової справи, але отримав відмову в наданні запитуваної інформації. Зважаючи на те, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та подала заяву про прийняття спадщини, враховуючи смерть нотаріуса, який повинен був видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на частини транспортних засобів, що перебували у спільній власності її матері та її чоловіка [PERSON] , вважаючи, що іншим способом вона не може захистити своє порушене право, та вказуючи про неможливість досудового врегулювання спору. 17 травня 2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов (а.с. 50-51 т.1), відповідно до якого він просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставність, оскільки позивачка не зазначила, які саме були в неї перешкоди щодо досудового врегулювання спору, позивачка не цікавилась про місце знаходження спадкової справи, яка перебуває в провадженні приватного нотаріуса Дашівської В.М. за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій (видачі свідоцтва про право на спадщину), що є передумовою для звернення до суду із позовною заявою про визнання права власності на спірне майно в порядку спадкування. Відповіді на відзив від [PERSON] не надходило. 10 серпня 2022 року від [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову (а.с. 100-105 т.1), відповідно до якої вона просила визнати за нею права власності в порядку спадкування на: 1/4 частку автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1596 см куб., дата державної реєстрації 05.03.2008; 1/4 частку автомобіля ВАЗ 21150, 2002 року випуску, об`єм двигуна 1500 см куб., дата державної реєстрації 28.05.2002; 1/4 частку автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, об`єм двигуна 1568 см куб., дата державної реєстрації 27.06.2003; 1/4 частку причіпа КРАЗ 8138, 1999 року випуску, дата державної реєстрації 19.10.1999, які зареєстровані за [PERSON] ; визнати за нею право власності у порядку спадкування на частку квартири [ADDRESS] , що буде визначена після проведення автомобільно-товарознавчої та будівельно-технічної експертизи. В обґрунтування заяви про зміну предмету позову [PERSON] зазначала таке. Враховуючи той факт, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] , яка в спільній сумісній власності з [PERSON] мала транспортні засоби, що були набуті ними під час їх шлюбу, а також спадкоємцем відповідно до заповіту частки квартири, що перебувала у спільній частковій власності померлої і відповідача, отже, на її думку, вона має право успадкувати частину транспортних засобів та відповідну частку квартири з урахуванням обов`язкової частки [PERSON] , до якої має зараховуватися вартість успадкованих ним за законом автомобілів, що буде встановлена після проведення транспортно-товарознавчої та будівельно-технічної експертизи. [PERSON] також вказала, що з огляду на неможливість досудового врегулювання даного спору, яка пов`язана з неможливістю видачі свідоцтва про право на спадщину щодо частини права власності на транспортні засоби та відповідну частку квартири, а також у зв`язку із смертю приватного нотаріуса Семиволоса О.В., який зареєстрував спадкову справу, єдиним та достатнім способом захисту порушених прав [PERSON] є визнання за нею права власності у порядку спадкування на частину транспортних засобів та частку квартири, що буде встановлена після проведення експертиз. 18 серпня 2022 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на заяву про зміну предмета позову (а.с. 127 т.1), в якому [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовної вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно щодо визначення частки автомобіля ВАЗ 21150, 2002 року випуску, об`єм двигуна 1500 см куб, з огляду на те, що він разом із померлою дружиною за спільною згодою продали без переоформлення такий транспортний засіб гр. [PERSON] , а отримані гроші витратили на особисті покупки та придбання [PERSON] шуби. Відповіді на такий відзив від [PERSON] до суду не надходило. Відповідачем [PERSON] 18 серпня 2022 року до суду подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку з частини квартири [ADDRESS] , після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 131-133 т. 1). В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказав таке. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входять декілька об`єктів рухомого майна та нерухоме майно, зокрема: квартира [ADDRESS] , що належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по частини кожному). [PERSON] , вказуючи на те, що він є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, та чоловіком померлої, зазначав, що має право на обов`язкову частку у спадщині після померлої дружини відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України. Звернувшись до приватного нотаріуса Дашівської В.М. із заявою про приєднання до спадкової справи відповідних документів, які встановлюють право власності на рухоме та нерухоме майно спадкодавця, [PERSON] отримав відмову в прийнятті документів, оскільки справа про визнання права власності на спадкове майно за заявою [PERSON] перебуває на розгляді в суді. З огляду на викладене, [PERSON] у зустрічній позовній заяві просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку з частки спірної квартири. Право подати відзив на зустрічний позов [PERSON] не скористалась. 24 жовтня 2023 року [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої просила (а.с. 98-102 т.2): - визнати за [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] , право власності у порядку спадкування на: частину автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1596 см куб., дата державної реєстрації 05.03.2008; частину автомобіля ВАЗ 21150, 2002 року випуску, об`єм двигуна 1500 см куб., дата державної реєстрації 28.05.2002; частину автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, об`єм двигуна 1568 см куб., дата державної реєстрації 27.06.2003; частину причіпа КРАЗ 8138, 1999 року випуску, дата державної реєстрації 19.10.1999, які зареєстровані за [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] , право власності у порядку спадкування на 3/8 частки квартири [ADDRESS] . Заява про зміну предмета позову обґрунтована тим, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] , яка в спільній сумісній власності з [PERSON] мала транспортні засоби, що були набуті ними під час їх шлюбу, а також спадкоємцем відповідно до заповіту частки квартири, що перебувала у спільній частковій власності померлої і [PERSON] , отже, на її думку, вона має право успадкувати частину транспортних засобів та відповідну частку квартири з урахуванням обов`язкової частки [PERSON] [PERSON] також вказала, що з огляду на неможливість досудового врегулювання даного спору, яка пов`язана з неможливістю видачі свідоцтва про право на спадщину щодо частини права власності на транспортні засоби та відповідну частку квартири, а також із смертю приватного нотаріуса Семиволоса О.В., який зареєстрував спадкову справу, єдиним та достатнім способом захисту порушених прав [PERSON] є визнання за нею права власності у порядку спадкування на частину транспортних засобів та 3/8 частки квартири. 30 жовтня 2023 року від [PERSON] до суду надійшов відзив (а.с. 117-118 т.2), відповідно до якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що позивачка не зазначила, які саме були в неї перешкоди щодо досудового врегулювання спору, позивачка не цікавилась про місце знаходження спадкової справи, яка перебуває в провадженні приватного нотаріуса Дашівської В.М. за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій (видачі свідоцтва про право на спадщину), що свідчить про недотримання спадкоємцем [PERSON] встановленого законодавством порядку оформлення права на спадщину. Правом подати відповідь на відзив [PERSON] не скористалась. [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заявах по суті. Щодо задоволення позовних вимог [PERSON] за зустрічною позовною заявою поклався на розсуд суду, вказавши на невірність визначення обов`язкової частки у майні, право власності на яку в порядку спадкування [PERSON] просить визнати за ним. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову [PERSON] заперечували в повному обсязі, з підстав, викладених у відзивах, просили задовольнити зустрічний позов [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, заслухавши пояснення представника [PERSON] , [PERSON] та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 т.1). [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 березня 1971 року серії [NUMBER] (а.с. 5 т.1), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00035183326 від 22.02.2022, з кого вбачається факт зміни [PERSON] прізвища на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу (а.с. 10-11), та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 03.06.1994, з якого вбачається зміна прізвища спадкодавця на прізвище « [PERSON] » (а.с. 136 т.1). Відповідно, [PERSON] був чоловіком померлій [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03 червня 1994 року (а.с. 136 т.1). За життя [PERSON] склала заповіт від 21.09.2011, посвідчений приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. за № 879, відповідно до якого вона заповіла дочці [PERSON] належну їй квартиру на номером [ADDRESS] (а.с. 6 т.1). Поряд з цим з наданого договору купівлі-продажу від 01 липня 2004 року вбачається, що квартиру на номером [ADDRESS] придбали спільно [PERSON] та [PERSON] (а.с.138 т.1), й відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4029467 від 02.07.2004 за [PERSON] зареєстрована приватна спільна часткова власність на спірної квартири, й за [PERSON] зареєстрована приватна спільна часткова власність на спірної квартири (а.с. 139 т.1). Також,\~під час\~шлюбу з\~ [PERSON] [PERSON] ,\~відповідно до\~інформації,\~наданої Регіональним\~сервісним центром\~ГСЦ МВС\~в Полтавській\~області від\~07.10.2021\~№ 31/16-9-95\~аз (а.с.\~13\~т.1),\~придбані наступні\~транспортні засоби: автомобіль ВАЗ 217030, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1596 см куб., дата державної реєстрації 05.03.2008; автомобіль ВАЗ 21150, 2002 року випуску, об`єм двигуна 1500 см куб., дата державної реєстрації 28.05.2002; автомобіль ВАЗ 21074, 2003 року випуску, об`єм двигуна 1568 см куб., дата державної реєстрації 27.06.2003; причіп КРАЗ 8138, 1999 року випуску, дата державної реєстрації 19.10.1999. Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Семиволоса О.В. звернувся 28 травня 2021 року [PERSON] (а.с. 182 т.1) та 10 червня 2021 року [PERSON] (а.с. 192 т.1). У зв`язку з припиненням нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області через його смерть, спадкову справу було передано на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву. Але, в подальшому, як вбачається з листа приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської В.М. від 26.09.2022 № 114/01-16, дана справа була нею витребувана з Полтавського обласного державного нотаріального архіву для подальшого оформлення спадкоємцями спадкових справ на майно померлої (а.с. 181 т.1). Отже, спадкова справа після померлої [PERSON] знаходиться в провадженні приватного нотаріуса Дашівської В.М., яка на виконання вимог ухвали суду надана копію такої спадкової справи (а.с. 181-198 т.1). Обґрунтовуючи неможливістю оформлення спадкових прав на майно померлої через смерть нотаріуса [PERSON] , [PERSON] просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 3/8 частини спірної квартири з урахуванням обов`язкової частки [PERSON] та право власності на зазначених транспортних засобів. В свою чергу, [PERSON] , вказуючи на наявність в нього права на обов`язкову частку у спадщині після померлої дружини відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України, у зустрічній позовній заяві просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку з частки спірної квартири. Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до частини1 статті 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з частинами 1, 2 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1,2 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до частини 1 статті 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням процитований норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Висновки щодо правозастосування За змістом процитованих норм вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, що містяться у абзацах другому та третьому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. За відсутності відмови нотаріуса про видачу свідоцта про право на спадщину, вирішення цього спору в судовому порядку є неможливим. Відповідні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 554/3192/16-ц. Суд проаналізував матеріали спадкової справи № 45/2021 після смерті [PERSON] , які були витребувані у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської В.М., в провадженні якої така справа перебуває станом на час розгляду справи в суді. Із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Семиволоса О.В. звернувся 28 травня 2021 року [PERSON] (а.с. 182 т.1) та 10 червня 2021 року - [PERSON] (а.с. 192 т.1). У зв`язку з припиненням нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області через його смерть, спадкову справу було передано на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву. Але, в подальшому, як вбачається з листа приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської В.М. від 26.09.2022 № 114/01-16, дана справа була нею витребувана з Полтавського обласного державного нотаріального архіву для подальшого оформлення спадкоємцями спадкових справ на майно померлої (а.с. 181 т.1). Отже, спадкова справа після померлої [PERSON] знаходиться в провадженні приватного нотаріуса Дашівської В.М., яка на виконання вимог ухвали суду надана копію такої спадкової справи (а.с. 181-198 т.1). Про те, що спадкова справа після померлої [PERSON] перейшла до провадження саме приватного нотаріуса Дашівської В.М., учасники справи були обізнані ще під час підготовчого провадження у справі. Поряд з цим, як зазначено в листі приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської В.М. від 16.05.2021 № 29/01-16, свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлої [PERSON] не видавались (а.с. 54 т.1). Досліджені матеріали спадкової справи не містять постанов про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину жодній із сторін ані [PERSON] , ані [PERSON] , які звертались із заявами про прийняття спадщини і до сих пір не звернулись із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Під час судового розгляду сторони вказали, що не отримували від нотаріуса постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину), оскільки із заявами про їх видачу і не звертались. Звертаючись до суду з указаним позовом, [PERSON] указувала на те, що перешкодою для належного оформлення спадкових прав (отримання свідоцтва про право на спадщину) стала смерть попереднього нотаріуса, передача спадкової справи до Полтавського обласного державного нотаріального архіву та неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину. Поряд з цим, достовірно знаючи про те, що спадкова справа після померлої [PERSON] знаходиться в провадженні приватного нотаріуса Дашівської В.М., [PERSON] не звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, та не отримувала постанови про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Одночасно, і [PERSON] не навів обставин, які б вказували про наявність у нього перешкод для належного оформлення його спадкових прав - отримання свідоцтва про право на спадщину - на обов`язкову частку у спадщини після померлої дружини. [PERSON] також не надано постанови про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, й спадкова справа не містить останньої. Відповідно до глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій, зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження. Таким чином, зверненню сторін до суду з указаним позовом як осіб, які, на їх думку, в силу вимог статті 1269 ЦК України прийняли спадщину, мало передувати вирішення питання щодо отримання ними у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, що у випадку відмови у вчиненні нотаріальної дії видачі цього свідоцтва, вказувало б на наявність підстав для вирішення питання про порушення або невизнання їх права у судовому порядку. Отже, за відсутності відмови нотаріуса про видачу свідоцтва про права на спадщину, вирішення цього спору в судовому порядку є неможливим. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог як [PERSON] , так і [PERSON] щодо визнання права власності на відповідні частки у спадковому майні, оскільки нотаріусом їм не було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, та сторонами не надано належних та допустимих доказів існування перешкод в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку. Отже, у задоволенні первинного позову та у задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні в первинному позові та зустрічної позовної заяви у повному обсязі, підстави для вирішення питань щодо розподілу судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed