Jurisdiction: civil
Date: 2024-03-04 00:00:00

Представник Виконавчого комітету міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилався на те, що у червні 2022 року відповідачку [PERSON] разом із малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] було взято на облік як внутрішньо- переміщених осіб за фактичним місцем проживання ( [ADDRESS] ). Разом з тим, відповідачка нехтує батьківськими обов`язками по відношенню до своїх дітей, оскільки залишала їх без нагляду, у зв`язку із чим у червні 2023 року малолітніх [PERSON] , [PERSON] було вилучено та поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, а також взято на облік, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах. З часу перебування дітей у Центрі, [PERSON] жодного разу не провідувала їх, не спілкувалася з ними по телефону та самостійно змінила місце обліку як внутрішньо переміщеної особи. Діти не мають жодної інформації про маму та місце її перебування. Поряд із цим було встановлено, що з 19.10.2018 малолітні [PERSON] , [PERSON] перебували на первинному обліку служби у справах дітей Конотопської міської ради, оскільки їхня матір [PERSON] перебувала під вартою на час слідства та відбувала покарання у місцях позбавлення волі. 05.01.2021 дітей знято з обліку та повернуто матері. [PERSON] є одинокою матір`ю, відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 04.10.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Просив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] у розмірі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей та позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. 05.03.2024 представник позивача - [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував щодо ухвалення по справі заочного рішення. Від представника Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації - Череп А.В. та представника Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - - Дроник К.Р. до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Не заперечували щодо задоволення позову. Відповідачка [PERSON] для розгляду справи не з`явилася, незважаючи на те, що неодноразово належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Причину неявки не повідомила та відзиву на позов, жодних клопотань, заяв до суду не подала. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачки, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] та [INFO] [PERSON] , батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] (реєстрація [PERSON] ), [PERSON] (реєстрація [PERSON] ). Реєстрація народження дітей проведена відповідно до ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.14-15). 13.06.2022 [PERSON] разом із малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщених осіб за фактичним місцем проживання ( [ADDRESS] ) (а.с.10-11). 10.06.2023 до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області надійшло повідомлення від [PERSON] (мешканки [ADDRESS] ) про зникнення малолітніх дітей за якими вона доглядає, а саме: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Цього ж дня, близько 23:00год. працівниками Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області було виявлено по вул.Воробкевича в м.Чернівці, без супроводу дорослих, малолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-5). 11.06.2023 малолітніх [PERSON] , [PERSON] було вилучено та поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, де вони перебувають і по даний час (а.с.7,8). Наказом служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 20.06.2023 №2/70 [PERSON] та [PERSON] взято на облік, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх батьківських прав (а.с.9). Втім відповідачку [PERSON] не було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх батьківських обов`язків, так як вона за місцем свого проживання ( [ADDRESS] та [ADDRESS] ) не проживає, місце її перебування не відоме (а.с.16). Як вбачається із листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 05.10.2023, [PERSON] жодного разу не провідувала своїх дітей у [PERSON] , не спілкувалася з ними по телефону. Діти не мають жодної інформації про маму та місце її перебування (а.с.17). Таким чином, відповідачка [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, так як не виявила жодного бажання повернути їх, не створила умов для їх нормального розвитку та проживання, не забезпечує дітей матеріально, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє своїх дітей. Поряд із цим було встановлено, що з 19.10.2018 малолітні [PERSON] , [PERSON] перебували на первинному обліку служби у справах дітей Конотопської міської ради, оскільки їхня матір [PERSON] перебувала під вартою на час слідства та відбувала покарання в місцях позбавлення волі. 05.01.2021 дітей знято з обліку, у зв`язку з поверненням на виховання до матері за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.10.2023 №698/25 вирішено надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] (а.с.18). На підставі цього рішення, Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 24.10.2023 надано Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.19). Частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» містить роз`яснення щодо того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи наведені вище письмові докази, а також фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про те, що відповідачка свідомо ухиляється від обов`язку по вихованню дітей, хоча має реальну можливість виконувати його, у зв`язку із чим її слід позбавити батьківських прав. Відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ст.183 СК України). Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги закону та фактичні обставини, підтверджені дослідженими доказами, суд вважає, що на підставі ст.183 СК України з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.11.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повнолітня. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved